Справа № 276/134/24
Провадження по справі 1-кс/276/38/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року смт. Хорошів

Слідчий суддя Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області

ОСОБА_1 , за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області клопотання слідчого СВ Відділення поліції №4 ЖРУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000412 від 28.11.2023 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кропивня Володарсько-Волинського району Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 4, 6 ст.152 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, а саме умисних дій, які виразились у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчинених стосовно особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди (зґвалтуванні) за наступних обставин.

27.11.2023 близько 12 год. 00 хв. у повнолітнього ОСОБА_5 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, та знаходився за місцем свого проживання, а саме в середині спальної кімнати житлового будинку по АДРЕСА_1 , разом з малолітньою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та який достовірно знав, що останній виповнилось лише 13 років і вона є малолітньою, виник злочинний умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних з вагінальним проникненням в тіло іншої особи, яка не досягла чотирнадцятирічного віку, з використанням своїх геніталій.

У вказаний день, час та місці, ОСОБА_5 , з метою задоволення своєї статевої пристрасті, усвідомлюючи, що вчиняє дії сексуального характеру щодо малолітньої особи, якій не виповнилось чотирнадцяти років, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись на дивані в середині спальної кімнати житлового будинку по АДРЕСА_1 , разом із потерпілою ОСОБА_7 , достовірно знаючи про малолітній вік потерпілої, за добровільної згоди останньої, вступив з ОСОБА_7 у природні статеві зносини, шляхом вагінального проникнення геніталіями в тіло іншої особи, внаслідок чого зґвалтував її.

На підставі ухвали слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 30.11.2023 року підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб до 27 січня 2024 року без визначення розміру застави.

Слідчий у клопотанні зазначає, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні постановою керівника Коростишівської окружної прокуратури від 19.01.2024 продовжено до 28.02.2024 включно. Враховуючи те, що строк дії застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спливає 27.01.2024, при цьому досудове розслідування триває та ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, сторона обвинувачення ставить питання про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановленого ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 30.11.2023.

Слідчий вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є неможливим, не зможе запобігти наявним ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому просить продовжити стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні подане клопотання підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним у клопотанні та просили клопотання задовольнити, зазначили, що ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились, а також неможливістю запобігання вказаним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу. Також зазначили, що завершити досудове розслідування до закінчення строку тримання під вартою ОСОБА_5 не можливо, у зв`язку з необхідністю проведення процесуальних дій та виконання вимог ст. 290-93 КПК України.

Прокурор додатково зазначив, що 25.01.2024 ОСОБА_5 оголошено нову підозру, а саме за ч.ч. 4 та 6 ст. 152 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні злочину не визнав, пояснив, що не вчиняв дій сексуального характеру з малолітньою ОСОБА_8 , а під час слідчого експерименту злякався та сказав ніби такі події мали місце.

Захисник заперечив проти задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вважає, що для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_5 , з урахуванням його стану здоров`я, може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, зокрема цілодобовий домашній арешт та лише в межах строку досудового розслідування.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши доводи прокурора, слідчого, захисника, пояснення підозрюваного, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ ВП №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження № 0000412 від 28.11.2023, в якому ОСОБА_5 29.11.2023 року повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України.

Ухвалою слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 30.11.2023 року до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, а саме до 18 год. 30 хв. 27 січня 2024 року, без визначення розміру застави.

Постановою керівника Коростишівської окружної прокуратури 19.01.2024 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до 28.02.2022 включно, в зв`язку з неможливістю завершення розслідування через необхідність завершення виконання судових молекулярно-генетичних експертиз, психолого-психіатричних експертиз, висновки яких можуть вплинути на встановлення додаткових обставин, які потребують проведення додаткових слідчих дій.

25.01.2024 підозрюваному ОСОБА_5 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 та ч.6 ст.152 КК України щодо вчинення дій сексуального характеру по відношенню до малолітньоїОСОБА_8 упродовж 2022-2023 років.

Відповідно до статті 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини підкреслює, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Під час розгляду клопотання слідчим та прокурором на підставі матеріалів кримінального провадження доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України. Підозра підтверджується сукупністю доказів, досліджених слідчим суддею під час обрання 30.11.2023 підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема: протоколом огляду місця події (місця вчинення кримінального правопорушення) від 28.11.2023; протоколом затримання ОСОБА_5 у вчиненні злочину від 28.11.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 29.11.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 28.11.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 29.11.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 29.11.2023; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 28.11.2023; протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 від 29.11.2023; відеозаписом ходу проведення допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 28.11.2023; відеозаписом ходу проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 від 29.11.2023; даними висновку експерта №2040 від 28.11.2023, а також заявою ОСОБА_12 від 28.11.2023 про вчинення кримінального правопорушення та протоколом допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_8 від 01.12.2023, долученими до клопотання про продовження дії запобіжного заходу.

На даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

У поданому клопотанні слідчий вказував на наявність ризиків, передбачених п.1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, зокрема в пункті 36 рішення від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено обвинуваченим, у разі визнання їх винними, в скоєнні злочинів, в яких вони обвинувачуються, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З урахуванням вимог частини 5 статті 199 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлені раніше ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Із системного аналізу змісту ч. 2 ст. 177 і п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК убачається, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу в частині встановлення наявності заявлених стороною обвинувачення ризиків суд керується стандартом доведення «достатні підстави».

Таким чином, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання підозрюваного

ОСОБА_5 під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких слідчим суддею було обрано підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не відпали.

При цьому, слідчий суддя також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

Підозрюваний ОСОБА_5 хоча і має постійне місце проживання, проте немає сім`ї та міцних соціальних зв`язків, ніде не працює.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_5 , з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання лише у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, може вдатися до відповідних дій.

При цьому, суд враховує, що підозрюваному ОСОБА_5 25.01.2024 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 та ч.6 ст.152 КК України щодо вчинення дій сексуального характеру по відношенню до малолітньоїОСОБА_8 упродовж 2022-2023 років, що свідчить про систематичність його протиправних дій, можливе призначення покарання у виді довічного позбавлення волі, що значно підвищує ризик переховування підозрюваного.

Обґрунтованими є доводи прокурора про наявність ризику того, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі,може впливати на потерпілу та свідків, зокрема шляхом психологічного тиску, умовляння, застосування насильства, або погрози його застосування з метою зміни останніми показів, які є джерелом доказів у кримінальному провадженні. Так, потерпіла та свідки є знайомими підозрюваного, проживають в одному селі, а тому перебування його на волі не стане перешкодою для впливу на них у вказаний спосіб.

При цьому слідчий суддя враховує, що потерпіла є малолітньою дитиною, яка в силу свого віку та довірливості підпадає під психологічний вплив сторонніх осіб, в тому числі і підозрюваного, оскільки з її показань вбачається, що потерпіла часто пропускала навчання в школі та в цей час перебувала в дома у ОСОБА_5 , чим користування останній. Цей ризик підтверджується також показаннями, наданими малолітньою потерпілою під час проведення допиту останньої в порядку ст. 225 КПК України, під час яких остання зазначала, що ОСОБА_5 неодноразово забороняв їй розповідати будь-кому про обставини вчинення ним згвалтування останньої, чим здійснював на неї психологічних вплив.

Приймаючи до уваги вищенаведені ризики, які продовжують існувати, конкретні обставини провадження та наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, характер та ступінь суспільної небезпечності вказаного кримінального правопорушення,стадію кримінального провадження, слідчий суддя доходить висновку про неможливість застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу. Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі домашнього арешту, не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування та в подальшому судового розгляду, в тому числі щодо належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

На думку суду, обставинами, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини є вчинене підозрюваним посягання на статеву недоторканість малолітньої особи, а відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя та здоров`я є найвищими соціальними цінностями.

Згідно з ч. 1 ст. 197 КПК строк дії ухвали про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК строк тримання під вартою може бути продовженим слідчим суддею в межах строків досудового розслідування.

Вирішуючи питання про підтвердження зазначених ризиків, слідчий суддя також враховує, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000412, розпочатого 28.11.2023 року та продовжено до 28.02.2024 року, включно, суть та характер кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 Кримінального кодексу України, особу підозрюваного та обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Слідчий суддя враховує також об`єктивну неможливість закінчити досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000412 від 28.11.2023 до закінчення строку дії ухвали Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 30.11.2023 року, якою підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27.01.2024 року, з огляду на необхідність проведення ряду слідчих та процесуальних дій, на які вказує слідчий і прокурор, зокрема проведення судових молекулярно-генетичних експертиз, психолого-психіатричних експертиз, ознайомлення сторін з матеріалами кримінального провадження та складення обвинувального акту, а тому вважає за можливе продовжити строк запобіжного заходу для підозрюваного ОСОБА_5 у межах строків досудового розслідування, тобто до 28.02.2024 року, включно.

Водночас, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи характер та тяжкість злочину, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , слідчий суддя, продовжуючи підозрюваному строк тримання під вартою, вважає за можливе не визначати розмір застави.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених ч. 3 ст.199 КПК України, що виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_5 в межах строків досудового розслідування до 28.02.2024 включно.

Керуючись статями 176-178, 183, 194, 196, 197, 199, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Відділення поліції №4 ЖРУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000412 від 28.11.2023 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк 35 днів до 28 лютого 2024 року (включно), без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали встановити до 28.02.2024 року включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 11 год. 50 хв. 29.01.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1