Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/7356/23
Провадження №1-кп/523/732/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2024 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

у присутності потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000163 від 7.03.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою,, не працюючого, раніше судимого:

- 18.12.2012 року Суворовським районним судом м. Одеси за ст.ст.185 ч.2, 187 ч.3, 70 КК України до 7 років позбавлення волі. Звільнився 7.03.2018 року за відбуттям покарання.

Зі змісту обвинувального акту зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.4 КК України, -

Встановив:

6.03.2023 року у денний час доби, ОСОБА_6 , будучи достовірно обізнаним, що на території України оголошений воєнний стан відповідно Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_7 за №64/2022 від 24.02.2022 року та Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" за №2102-ІХ від 24.02.2022р. у зв`язку з військовою агресію Російської Федерації проти України та продовженого Указами Президента України за №133/2022 від 14.03.2022р., №259/2022 від 18.04.2022р., №341/2022 від 17.05.2022р., №573/2022 від 12.08.2022р., №757/2022 від 7.11.2022р., №58/2023 від 6.02.2023р., затверджених Законами України №2119-ІХ від 15.03.2022р., №2212-ІХ від 21.04.2022р., №2263-ІХ від 22.05.2022р., №2500-IX від 15.08.2022р., №2738-IX від 16.11.2022р., №2915-IX від 7.02.2023р., знаходячись за місцем свого мешкання в будинку АДРЕСА_1 , діючи повторно навмисно, маючи корисливий намір направлений на заволодіння чужим майном в умовах воєнного стану, скориставшись сприятливими умовами, що його батька, з яким він разом проживає, не було вдома та за його діями ніхто не може спостерігати, шляхом відтискання дверей проник до зачиненої на замок кімнати, яка належить його батькові ОСОБА_5 , звідки таємно викрав тонометр «LD-61» вартістю 225 гривень, сабвуфер «ВВК» вартістю 720 гривень, телевізор марки «Samsung» моделі le26r7 вартістю 2800 гривень, після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд.

В подальшому, продовжуючи свій єдиний злочинний намір на викрадення чужого майна,7.03.2023 року у передранковий час доби, ОСОБА_6 , знаходячись за місцем свого мешкання в будинку АДРЕСА_1 , повторно проник до кімнати, належної його батькові ОСОБА_5 , звідки таємно викрав ефірний приймач «Romsat T2950HD» серійний номер Т2950і05316 вартістю 350 гривень, ноутбук марки «НР» модель 635 серійний номер 5CB2175YDF вартістю 2700 гривень, після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд.

Надалі, продовжуючи свій єдиний злочинний намір, направлений на викрадення чужого майна,7.03.2023 року у денний час доби, ОСОБА_6 повторно проник до кімнати, належної його батькові ОСОБА_5 , звідки таємно викрав пилосос марки «starwind» вартістю 1400 гривень, після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши своїми протиправними діями потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 8195 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що дійсно, у вказаний в обвинувальному акті день 6.03.2023 року, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у нього виник намір на вчинення крадіжки, скориставшись сприятливими умовами, що вдома нікого не було та його діям щодо викрадення чужого майна ніхто не перешкодить, проник до кімнати батька, з яким разом мешкає, звідки викрав телевізор «Самсунг», тонометр, колонки, що належать ОСОБА_5 . В подальшому з кімнати батька взяв телевізор, приймач, пилосос, тобто почав виносити майно 6 числа, закінчив 7 числа. Частину викрадених речей, а саме ноутбук, пилосос продав, інше здав до ломбарду, отримані кошти витратив на власний розсуд.

Вину у скоєнні кримінального правопорушення визнає повністю, усвідомлюючи протиправність своїх дій, що скоїв крадіжку у рідної людини у період дії оголошеного воєнного стану, дав покази, які співпадають з пред`явленим обвинуваченням, не оспорюючи кваліфікацію дій. Причину вчинення кримінального правопорушення пояснив тяжким матеріальним становищем, що потрібні були грошові кошти, запевняючи, що більше нічого подібного вчиняти не буде, просив вибачення у потерпілого, висловлюючи щире каяття та бажання відшкодувати завданий збиток.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 підтвердив обставини скоєного злочину та пояснив, що 6.03.2023 року заступив на зміну, коли сусіди йому повідомили, що з його будинку чули шум. Він приїхав додому до будинку АДРЕСА_1 , де виявив, що його кімната, яка була зачинена на замок, розкрита, з неї була винесена частина належних йому речей. Він знову поїхав на роботу, повернувшись о 9 годині додому, побачив, що його кімната знову відчинена, були викрадені його речі: телевізор, ноутбук, пилосос та інші предмети. В подальшому подзвонив в поліцію. Належне йому викрадене майно не повернуте.

Додатково потерпілий ОСОБА_5 зазначив, що матеріальних претензій не має, вирішення питання щодо міри покарання відносно сина ОСОБА_6 поклав на розсуд суду, заявляючи, що не вірить в виправлення останнього.

Обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення та сторона захисту вважала достатнім, тому відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд, за відсутністю заперечень учасників судового провадження та за відсутністю клопотань щодо доповнення судового розгляду, дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме допит свідків, повне оголошення матеріалів кримінального провадження не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам скоєного кримінальних правопорушень в обсязі пред`явленого обвинувачення, та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування ніким із учасників процесу не оспорюються.

Покази обвинуваченого, дані у ході судового засідання суд визначає допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння ОСОБА_6 змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позицій та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_6 своїми діями скоїв умисний злочин, передбачений ст.185 ч.4 КК України та його дії правильно кваліфіковані за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна /крадіжка/, вчинена повторно, поєднаної з проникненням у житло, в умовах воєнного стану та його вина повністю доказана.

Відповідно до положень ст.50 ч.2 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Разом з цим суд враховує положення ч.2, ч.3 ст.4 КК України за змістом якої злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

За правилам ст.65 ч.2 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними в ст.65 КК України, а саме приймає до уваги характер та ступінь тяжкості, суспільну небезпечність вчиненого ним діяння, особу обвинуваченого, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак відбув покарання повністю, не зважаючи на це вчинив новий злочин майнової спрямованості у період оголошеного воєнного стану, що підтверджується вимогою УІТ ГУНП в Одеській області, долученої стороною обвинувачення до матеріалів судового провадження та приймається судом до уваги в якості даних, що характеризують ОСОБА_6 , не працевлаштований, не має легальних джерел доходів, утриманців, разом з цим наявне постійне місце проживання, також суд враховує негативне відношення обвинуваченого до скоєного діяння, усвідомлення своєї провини, відсутність тяжких наслідків та матеріальних претензій.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ст.66 ч.1 п.1 КК України, суд відносить його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбачені ст.67 КК України судом не встановлено та не вказано досудовим слідством.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування встановлено, що під час досудового розслідування залучення експертів не здійснювалось, у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні.

Також вивченням матеріалів встановлено, що до кримінального провадження під час досудового розслідування долучались речові докази, а саме ноутбук «НР» модель 635 серійний номер 5CB2175YDF, ефірний приймач «Romsat T2950HD» серійний номер Т2950і05316, тонометр «LD-61», які зберігаються в камері схову при відділенні поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області, які після набрання вироком чинності підлягають поверненню за належністю.

До обвинувального акту матеріали кримінального провадження №0000163 від 7.03.2023 року не долучались, суду лише були надані характеризуючи матеріали відносно ОСОБА_6 .

Таким чином, на підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, оцінюючи обставини скоєного кримінального правопорушення, спосіб та мотив, характер та ступінь тяжкості, а також суспільну небезпеку скоєного діяння, яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який у судовому засіданні свою вину визнав повністю, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак відбув покарання повністю, має постійне місце мешкання, його негативне ставлення до скоєного, щире каяття, усвідомлення своєї провини, його спосіб життя, відсутність тяжких наслідків, приймаючи до уваги думку прокурора, потерпілого щодо застосування відносно обвинуваченого міри покарання, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, на переконання суду за можливе застосувати до ОСОБА_6 ст.69 КК України, а саме перейти до більш м`якого покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті ст.185 ч.4 КК України, при цьому суд вважає, що міра покарання у вигляді позбавлення волі буде цілком достатньою та необхідною для виправлення та перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину з урахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції, яка діє на час винесення вироку, тобто з розрахунку один день попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.

Також суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід не обирався, однак з урахуванням прийнятого судом рішення щодо призначення обвинуваченому міри покарання у вигляді позбавлення волі, суд вважає за доцільне до набрання вироком законної сили застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування основного покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту в рамках даного кримінального провадження, а саме з 5.02.2024 року (відповідно протоколу затримання особи від 5.02.2024р. в порядку ст.191 ч.1 КПК України на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 10.01.2024 року).

Керуючись ст.ст.69,72 КК України, ст.ст.349, 369-371, 373-374, 394-395 КПК України, суд -

Ухвалив:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.4 КК України, призначивши йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі.

Обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили, запобіжній захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Взяти ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під варту у залі суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту, а саме з 5.02.2024 року (відповідно протоколу затримання особи від 5.02.2024р.) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Виконання вироку у даній частині покласти на відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області та ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Після набрання вироком законної сили направити ОСОБА_6 для подальшого направлення до місця відбування покарання в порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі.

Речові докази - ноутбук «НР» модель 635 серійний номер 5CB2175YDF, цифровий ефірний приймач «Romsat T2950HD» серійний номер Т2950і05316, тонометр «LD-61», які зберігаються в камері схову при відділенні поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області повернути за належністю потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1