Справа № 357/8411/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

здійснивши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, судовий розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0002448, яке внесене до ЄРДР 17 травня 2023 року, стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Біла Церква, Київська область, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2023 року, за ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у виді обмеження волі, строком на 2 (два) роки;

2) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2023 року, за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, до покарання у виді позбавлення волі, строком на 5 (п`ять) років 2 (два) місяці;

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

учасники кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 , установив таке.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР, передбачено, що обіг наркотичних засобів, включених до таблиці ІІ «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, тобто і «метадону» (фенадону), включеного до таблиці ІІ Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, допускається лише в цілях, передбачених ст. 19, 20, 23 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», а саме:

1.Використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст. 19 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР);

2.Діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 20 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР);

3.Використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у ветеринарній медицині (ст. 23 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР).

Однак, ОСОБА_4 будучи раніше судимим 04 квітня 2023 року Білоцерківським міськрайонним судом за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 КК України, на шлях виправлення не став та знову вчинив кримінальне правопорушення, за таких фактичних обставин.

Так, ОСОБА_4 17 травня 2023 року близько 11 год. 30 хв., перебуваючи біля будинку № 3 по вул. Миколи Лозовика в м. Біла Церква, Київської області, посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів та охорону населення, всупереч вищевказаних положень Закону, на землі незаконно придбав - знайшов згорток з фольги з вмістом наркотичного засобу -метадону.

Маючи в минулому досвід вживання наркотичних засобів, в тому числі й метадону, ОСОБА_4 визначив за зовнішнім виглядом, що вказана речовина є наркотичним засобом, після чого знайдений ним згорток з фольги з наркотичним засобом поклав до правої кишені своїх шортів, в які був одягнений, де незаконно зберігав для власного вживання без мети збуту.

Цього ж дня, тобто 17 травня 2023 року, близько 11 години 52 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу будинку № 3 по вул. Миколи Лозовика в м. Біла Церква, Київської області зупинений працівниками поліції Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області на предмет перевірки зберігання останнім заборонених в обігу предметів чи речовин. У подальшому, під час особистоговиявлено та вилучено згорток з фольги, в якому знаходиться наркотичний засіб, обіг якої обмежено - метадон (фенадон), маса якого становить 0,082 г., яку ОСОБА_4 , посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів та охорону здоров`я населення, всупереч положеннямЗакону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР, придбав за вищевказаних обставин та незаконно зберігав при собі для власноговживання без мети збуту.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 , за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та незаконне зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за статтею 309 КК України.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, отримавши згоду учасників кримінального провадження, суд визнав за недоцільне дослідження доказів щодо обставин, які ними не оспорювалась, оскільки вони розуміли правильно їх зміст, сумнівів у добровільності їх позиції не було, а їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На підставі ч. 4 ст. 349 КПК України, суд допитав обвинуваченого ОСОБА_4 , який визнав, що вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України та надав покази, які повністю узгоджуються із зазначеними в обвинувальному акті, просив суворо не карати.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Згідно з п. 1, 11 ч. 1 ст. 67 КК України, суд визнає обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 - рецидив злочинів та вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Мотиви призначення покарання.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи від його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, або застосовує інші заходи, передбачені законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до практики Верховного Суду, що міститься в постанові від 23 червня 2020 року, у справі № 171/8/17, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення повинна враховуватися судом як загальна засада призначення покарання не лише на підставі належності відповідного правопорушення до певного виду (ст. 12 КК України), але і з обов`язковим урахування конкретних обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України є нетяжким злочином, вчинення якого карається штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.

Отже, з огляду на ступінь тяжкості та обставини вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, дані про його особу, який раніше неодноразово судимий, у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває, обставини, які пом`якшують покарання, та обставини, які обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що досягнення мети покарання, визначеної у ст. 50 КК України, а саме виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, неможливе, без ізоляції ОСОБА_4 від суспільства і йому необхідно призначити покарання, в межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2023 року, за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, до покарання у виді позбавлення волі, строком на 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

Отже, кримінальне правопорушення, у якому ОСОБА_4 визнаний винуватим, вчинене після постановлення вище вказаного вироку, але до набрання ним законної сили.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, за сукупністю вироків (ст. 71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Отже, остаточне покарання ОСОБА_4 має призначатися, за сукупністю вироків, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом повного чи часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2023 року.

Згідно з вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2023 року, строк відбуття покарання ОСОБА_4 вирішено рахувати з моменту його затримання, після звернення вироку до виконання.

Судом установлено, що ОСОБА_4 затриманий 26 червня 2023 року.

Отже, відбутий строк покарання ОСОБА_4 становить 5 (п`ять) місяців 19 (дев`ятнадцять) днів, а невідбутої частини 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців 11 (одинадцять) днів.

Згідно з ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, при застосуванні правил ст. 71 КК судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Отже, остаточне покарання ОСОБА_4 , за сукупністю вироків, не може бути меншим за позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців 11 (одинадцять) днів.

Отож, враховуючи наведені правила складання вироків, відомі дані про особу ОСОБА_4 , визнання ним вини, щире каяття, суд дійшов висновку, що остаточне покарання йому необхідно визначити, на підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання до покарання призначеного цим вироком 1 (один) рік позбавлення волі, невідбутої частини покарання призначеного йому вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2023 року, тривалістю 3 (три) роки 7 (сім) місяців, тобто позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 7 (сім) місяців.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_4 необхідно зарахувати 1 (один) день його попереднього ув`язнення - у строк відбутого покарання, з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі.

Судом підстав, передбачених КК України, для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання, не установлено.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно з постановою про визнання речовими доказами та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 30 березня 2023 року, визнані речовими доказами: блокнот-записник чорного кольору.

Відповідно до постанови про визнання речовими доказами та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 30 березня 2023 року, визнані речовими доказами: блокнот-записник чорного кольору.

За правилами п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, їх належить вважати повернутими власникам за розпискою.

Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 0002448, висновок експерта від 17 травня 2023 року № СЕ-19/111-23/25701-НЗПРАП, витрати на проведення експертизи становлять 1912 грн.

Згідно із ч. 2 ст. 124 КПК України, їх необхідно стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави.

Відповідно до постанови про визнання предметів (документів) речовими доказами та їх приєднання до матеріалів кримінального провадження від 26 травня 2023 року, визнаний речовим доказом: поліпропіленовий пакет з об`єктом дослідження та первинним пакуванням.

На підставі п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України, ухвалює рішення про знищення вказаних речових доказів.

Підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу судом не установлено, останній зараз відбуває покарання.

Керуючись ст. 100, 124, 174, 177, 331, 368, 374, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднати до призначеного ОСОБА_4 покарання, невідбуту ним частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2023 року та визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 7 (сім) місяців.

Строк відбування покарання рахувати з дня проголошення вироку 14 грудня 2023 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 у строк відбутого покарання 1 (один) день його попереднього ув`язнення, з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 1912 грн.

Речові докази: поліпропіленовий пакет з об`єктом дослідження та первинним пакуванням, - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, в порядку встановленому законом, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з особливостями визначеними ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку негайно після його оголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду Ірина ДУБАНОВСЬКА

Київської області