Провадження №1-кс/369/3668/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2023 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , за участю прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотанняслідчого СВ ВП №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №002531 від 22 червня 2023 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

СВ Бучанського ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні ЄРДР №002531 від 22 червня 2023 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Києво-Святошинською окружною прокуратурою Київської області.

21 червня 2023 року до ГУ СБУ у м. Києві та Київській області звернулась ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, у травні 2023 року, ОСОБА_5 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_6 , у зв?язку з окупацією зс рф частини Херсонської області, вимушено переїхали до Київської області.

Напередодні переїзду до Київської області під час спілкування із своєю сестрою заявниця просила сприяння у влаштуванні на роботу свого чоловіка, на що сестра запропонувала допомогу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , використовує номер мобільного телефону - НОМЕР_1 , у вирішенні вказаного питання працевлаштування шляхом легалізації виїзду закордон.

Зокрема, під час спілкування, ОСОБА_7 вказав, що з виїздом та легалізацією заявниці за кордоном проблем не буде, але чоловіка він офіційно працевлаштує на роботу і зробить необхідні накази та розпорядження про його відрядження, що дозволить чоловіку якийсь час попрацювати за кордоном та заробити грошові кошти. ОСОБА_7 запевнив, що все це буде проводитись через офіційні накази однієї з місцевих сільських рад. Також, чоловіку зроблять довідку з військового комісаріату про непридатність до військової служби, для того щоб його змогли швидко провести по наказам сільської ради. ОСОБА_7 , зазначив, що це усе легально, так як чоловік по документах буде офіційно працевлаштований і їхати у відрядження. За всю свою роботу ОСОБА_7 попросив 2700 доларів США у якості винагороди.

Ця розмова відбувалася приблизно на початку березня 2023 і заявник тоді ще перебувала на окупованій території і ніякої відповіді ОСОБА_7 на пропозицію не надала.

На початку травня 2023 року незабаром зустрілися з

АДРЕСА_2 . Під час зустрічі, він ще раз розповів про умови виїзду за кордон та погодився знизити ціну до 2500 доларів США. У підтвердження своїх слів, ОСОБА_7 вислав заявниці на месенджер «Телеграм» телефону копії аналогічних документів, по яким інші особи ніби то виїхали у відрядження за кордон.

Довірившись ОСОБА_7 , 4 червня 2023 року, за адресою АДРЕСА_2 , заявниця з чоловіком зустрілись з ОСОБА_7 та передали йому копії паспорту ОСОБА_6 , 2 фотокартки розміром 3.5Х4.5 та 2500 доларів США..

Через 6 днів, ОСОБА_7 подзвонив заявниці і призначив зустріч за адресою АДРЕСА_2 . В ході подальшої розмови, ОСОБА_7 передав заявниці та ОСОБА_6 документи про призначення на роботу та розпорядження про відрядження з усіма підписами та печатками Білогородської сільської ради, а також тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 про непридатність ОСОБА_6 до проходження військової служби.

Згодом, заявниця з чоловіком вирішили їхати за кордон, але під час проходження прикордонного контролю у Львівської області, працівники ДПС України повідомили, що всі надані ОСОБА_6 документи підроблені та викликали представників Національної поліції для фіксування факту підробки документів. Після цього, заявниця написала в мессенджері «Телеграм» ОСОБА_7 та розповіла всю ситуацію із затриманням. Через деякий час ОСОБА_7 відповів, що ОСОБА_6 має зберегти у себе в телефоні номер мобільного телефону - НОМЕР_3 і підписати його як « ОСОБА_8 - керівник управління сільської ради» і він подзвонить зараз і підтвердить, що ОСОБА_6 працівник сільської ради. Також він скинув фото посвідчення працівника Білогородської сільської ради з фотографією на ім`я ОСОБА_8 .

26 жовтня 2023 року у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №002531 від 22 червня 2023 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, на підставі ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області проведено обшук приміщення квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 .

Так, у ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено мобільний телефон марки «POCO x3 Pro» версія mini чорного кольору, який поміщено до спец. пакету № PSP 2358544.

26.10.2023 вищезазначений мобільний телефон визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 98 Кримінального процесуального кодексу України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, виявлені та вилучені в ході обшуку предмети є об`єктом кримінально протиправних дій, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження тобто в розумінні статті 98 Кримінального процесуального кодексу України є речовим доказом.

Відповідно до частини 1 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно частини 2 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини 3 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно частини 10 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до статті 172 Кримінального процесуального кодексу України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити забезпеченню кримінального провадження, беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, необхідно позбавити осіб можливості відчуження, перетворення майна, зміни його власників тощо, оскільки під час досудового слідства, ще необхідно буде провести детальний огляд вище вказаного майна, дослідити всі обставини при яких дане майно передавалось, змінювалось, перетворювалось тощо.

Необхідність арешту майна, в даному випадку, зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу зумовить продовження незаконного будівництва.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення дієвості цього кримінального провадження, слідча просила суд задовольнити клопотання та накласти арешт у кримінальному провадженні ЄРДР №002531 від 22 червня 2023 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, на виявлений та вилучений у ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 , мобільний телефон марки «POCO x3 Pro» версія mini чорного кольору, який поміщено до спец. пакету № PSP 2358544.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив суд задовольнити його у повному обсязі.

Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, заслухавши думку прокурора, слідчий суддя вважає, що вимоги клопотання слід задовольнити, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У даному випадку на вищевказані речі, необхідно накласти арешт для запобігання можливості його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту є збереження вказаного майна як речового доказу в даному кримінальному провадженні, оскільки необхідно встановити чи є вказані речі знаряддям вчинення злочину, а також такі що зберегли на собі сліди вчинення злочину.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Необхідність в арешті вказаного майна зумовлена насамперед забезпеченням кримінального провадження, адже за результатами досудового розслідування необхідно буде вирішити подальшу долю вказаних речових доказів.

У відповідності із ст. 100 КПК України та нормами Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затверджених Постановою КМУ від 19 листопада 2012 року №1104 умовою зберігання речових доказів повинно бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

У відповідності до ч. 2 ст. 167 KПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, приходить до переконання, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню, оскільки існує необхідність збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні ЄРДР №002531 від 22 червня 2023 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, на виявлений та вилучений у ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 , мобільний телефон марки «POCO x3 Pro» версія mini чорного кольору, який поміщено до спец. пакету № PSP 2358544.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тетяна ДУБАС