Справа № 214/1527/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у м. Кривому Розі кримінальне провадження №№0000046 від 30.01.2024 року щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кус`я Пермської області, росія, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, на утриманні малолітніх, неповнолітніх або інших осіб не маючого, пенсіонера, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-06.11.2019 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням вироку від 06.06.20219 року Довгинцівського районного суду по сукупності вироків приєднано шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим до остаточного покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. 16.11.2022 року звільнився з Синельниковської ВК (№94) по відбуттю покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Так, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 19.01.2024 року близько 20:00 години знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , вчинив сварку з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якої на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_4 , у ОСОБА_3 виник умисел, спрямований на спричинення їй тілесних ушкоджень.

Після чого, ОСОБА_3 , реалізуючи свій умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно завдав потерпілій ОСОБА_4 не менше 60 ударів кулаками та ногами по голові, обличчю, рукам та ногам, спричинивши тим самим тілесні ушкодження останній.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: синців голови, обличчя з набряком м`яких тканин, верхніх та правої нижньої кінцівок, крововиливи в слизову оболонку верхньої та нижньої губ, які згідно висновку судово-медичної експертизи №175 від 06.02.2024 відносяться за своїм характером до легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминучі наслідки.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 належить кваліфікувати за ч.1 ст.125 КК України за ознаками: умисного легкого тілесного ушкодження.

Обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 про обвинувачення у вчиненні ним кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, який затверджений 14 лютого 2024 року процесуальним керівником прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_5 , надійшов до суду із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Окрім того, згідно з заявою ОСОБА_3 від 14 лютого 2024 року щодо визнання ним своєї винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, складеної за участі його захисника адвоката ОСОБА_6 , обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами викладеними в обвинувальному акті.

Також, ОСОБА_3 ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку та погодився на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні (а.с.9, том 1).

Враховуючи викладене вище, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч.2 ст.381 КПК України.

У відповідності до положень ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Так, відповідно до положень ч.2 ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , є кримінальним проступком.

Частинами 1 та 2 ст.382 КПК України визначено, що суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок, який повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду, та в якому за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього письмові докази, які, відповідно до положень ст.ст.85, 86 КК України, є належними та допустимими, приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст.ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, зокрема, відомості, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Відповідно до ч.1 ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому не встановлено.

Обставин, відповідно до ст.67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченому, не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_3 по відношенню до інкримінованого йому кримінального проступку підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України (а.с.52, том 2).

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується з нейтральної сторони (том 2 а.с.60), є пенсіонером (а.с. 63, том 2), раніше судимий (а.с.61, том 2), на обліку в КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР» у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебував та не перебуває (а.с.18-59, том 2).

При призначенні покарання суд враховує, що у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти росії» (рішення від 16.10.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Також, у справах «Бакланов проти росії» (рішення від 09.06.2005 року) та «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.02.2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Крім того, відповідно до ст.ст.50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у виді штрафу в дохід держави.

Суд, переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування до обвинуваченого положень ст.69 КК України, судом не встановлено.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання судом не встановлено.

Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.368-371, 370, 373, 374, 381-382 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст. 125 КК України у виді штрафу в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.

Відповідно до ч.1 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст.381, 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1