КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в режимі ВКЗ з ДУ «Київський слідчий ізолятор» апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2023 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 14.12.2023 року включно з визначенням застави,-

В С Т А Н О В И Л А:

На розгляді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває об`єднане кримінальне провадження за №00001855 від 22.02.2020 року та №0002717 від 26.09.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 та ч.4 ст. 185 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16.10.2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 14.12.2023 року включно з визначенням застави у розмірі 30 (тридцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 80 520 гривень.

На дану ухвалу обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що він вже більше року знаходиться під вартою і за цей час ще не було жодного засідання по справі, а оскільки справи стосовно нього були об`єднані в одне провадження, то фактично він перебуває під вартою більше 3-х років.

Також вказує, що ні потерпілого, ні жодного свідка не було доставлено у призначені судові засідання.

Крім того зазначає, що має бажання захищати Україну, а тому просить змінити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на нічний домашній арешт.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали контрольного провадження №761/22946/20 та апеляційні доводи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скаргиобвинуваченого, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів даної справи, 16.10.2023 року під час розгляду об`єднаного кримінального провадження за №00001855 та №0002717, у яких ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 та ч.4 ст. 185 КК України, прокурор заявив клопотання про продовження строку дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а застосування до ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти вказаним ризикам.

За змістом положень ч.1 та ч.2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Вирішуючи питання за клопотанням прокурора про продовження тримання під вартою обвинуваченого, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 та до 8 років відповідно, конкретні обставини їх вчинення, зокрема в умовах воєнного стану, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, що свідчить про наявність ризику повторного вчинення ним протиправних дій, а також суд дійшов висновку про існування ризику переховування обвинуваченого від суду, а тому вважав за необхідне продовжити ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішення наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Таким чином, розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Переглядаючи ухвалу суду першої інстанції про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення, пославшись на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильних висновків, оскільки конкретні обставини кримінального провадження, ступінь суспільної небезпеки інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 та ч.4 ст. 185 КК України, які відносяться до категорії тяжких злочинів, та тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вигляді позбавлення волі до 8 років, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, у тому числі за вчинення аналогічних злочинів проти власності, офіційно не працевлаштований, відсутність міцних соціальних зв`язків та законного джерела доходів, що свідчить про неможливість застосування стосовно ОСОБА_6 іншого більш м`якого запобіжного заходу, оскільки він не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду даного кримінального провадження.

Враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів та тяжкість покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про існування ризику переховування ОСОБА_6 від суду з метою уникнення можливого покарання і такий ризик є реальним та дійсним.

Крім того, враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше неодноразово судимий, офіційно не працевлаштований, суспільно-корисною працею не займається, а отже не має постійного джерела доходу, ризик вчинення останнім нового кримінального правопорушення є досить високим.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що він вже досить тривалий час перебуває під вартою, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказана обставина не може слугувати безумовною підставою для зміни ОСОБА_6 існуючого запобіжного заходу і у клопотанні прокурора доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою ОСОБА_6 та встановлена наявність ризиків, визначених ч.1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 16.10.2023 про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави винесена з додержанням вимог кримінального процесуального закону, є обґрунтованою та належним чином вмотивованою і підстав для її скасування, про що ставиться питання в апеляційній скарзі обвинуваченого, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422-1 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16.10.2023 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 14.12.2023 року включно з визначенням застави у розмірі 30 (тридцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 80 520 гривень - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: __________________ _________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3