Провадження 1-кп/193/134/23
В И Р О К

іменем України

04 грудня 2023 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області кримінальне провадження за № 0000200 від 12.09.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мар`ївка Софїївського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, маючого на утриманні малолітню доньку 2012 року народження, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , водій-слюсар ремонтного відділення бронетанкової техніки, у військовому званні «солдат», раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. 178 Цивільного кодексу України, п.п. 2.1, 2.3.2, 13.1, 14.1 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року, п. 2 додатку № 1 до Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, у середині лютого 2023 року, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та у невстановлений час та день, перебуваючи біля села Новоселівка Луганської області, придбав шляхом привласнення без передбаченого законом дозволу вибуховий пристрій, виготовлений саморобним способом, який складався з підривача VWG-M-L, гільзи 30-мм пострілу, заряду вибухової речовини та хвостового оперення, кустарного виготовлення, який придатний для здійснення вибуху. Після чого, цей саморобний вибуховий пристрій він перемістив до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став зберігати його до 08 год. 37 хв. 18 вересня 2023 року, коли цей вибуховий пристрій було виявлено та вилучено під час обшуку слідчим СВ ВП № 9 Криворізького РУП ГУ НП в Дніпропетровській області на підставі ухвали слідчого судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 14.09.2023.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 263 КК України, який полягає у носінні, зберіганні та придбанні вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 29.09 2023 укладена угода про визнання винуватості.

Відповідно до угоди ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, вчиненого ним за викладених вище обставин у повному обсязі повідомленої йому підозри та висунутого обвинувачення.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди про визнання винуватості обвинуваченому ОСОБА_3 буде призначено покарання за ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ст. 58, 69 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі, з переходом до іншого, більш м`якого виду покарання не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 263 КК України у виді 1 року службового обмеження для військовослужбовців з відрахуванням в дохід держави 10 % із суми грошового забезпечення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю. Зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, яке йому пред`явлено. Визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України у повному обсязі, визнав фактичні обставини справи, встановлені під час досудового розслідування. Додав, що щиро розкаюється у скоєному, сприяв розкриттю правопорушення.

Крім того зазначив, що він розуміє надані йому законом права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України. Пояснив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку уклав добровільно в присутності захисника та призначити узгоджене покарання.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити ОСОБА_3 узгоджене в угоді покарання. Додав, що угода укладена добровільно, дотримані всі вимоги передбачені КПК України.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, після роз`яснення сторонам наслідків укладення угоди, які передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України та виконання вимоги п. п. 6, 7 вказаної статті, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_3 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КК України носіння, зберігання та придбання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, карається позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке згідно з ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином, а тому відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника може бути укладено угоду про визнання винуватості.

Після виконання вимог ст. 474 КПК України, перевіривши угоду на її відповідність нормам КПК, КК України та інших законів, суд встановив, що угода відповідає вимогам закону та не суперечить нічим інтересам, сторони правильно розуміють наслідки укладеної угоди.

Відповідно до п. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Таким чином, судом встановлено, що укладена між прокурором та обвинуваченим, за участю захисника, 29 вересня 2023 року угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, угода укладена добровільно та не є наслідком застосування насильства, примусу або погроз. Сторони кримінального провадження розуміють наслідки затвердження даної угоди, щодо обмежень в частині оскарження вироку. Обвинувачений свою провину визнає повністю, зазначив, що може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, отже суд дійшов висновку, що укладену угоду про визнання винуватості від 29 вересня 2023 року слід затвердити та призначити обвинуваченому покарання передбачене угодою.

Так, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також те, що він батько-одинак, має на утриманні одну неповнолітню дитину, має бажання продовжити військову службу.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлено.

Згідно ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

З огляду на викладене, судом встановлено наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Враховуючи данні про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, є військовослужбовцем (за мобілізацією), учасник бойових дій, за місцем проходження служби характеризується позитивно, має постійне місце проживання, де також характеризується позитивно, самостійно виховує малолітню дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьківськими обов`язками справляється добре, є прикладом для доньки, вів сам домашнє господарство, до призову працював трактористом у ФГ «Росток», а також його критичне ставлення до скоєного, суд вважає наявними підстави для застосування ст. 69 КК України, та призначення ОСОБА_3 узгодженого сторонами більш м`якого покарання, яке не передбачене санкцією ч. 1 ст. 263 КК України.

Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у виді одного року службового обмеження для військовослужбовців з відрахуванням в дохід держави 10 % із суми грошового забезпечення є достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.

На підставі наведеного, суд вважає, що укладена угода між прокурором та обвинуваченим за участю захисника відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб.

Заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування чи судового розгляду не вживалися.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, понесені на проведення судової вибухотехнічної експертизи за № КСЕ-19/104-23/33272 від 27.09.2023 у розмірі 2390,00 грн, відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 100, 314, 370, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29 вересня 2023 року між в.о. керівника Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 58 КК України замість призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк один рік ОСОБА_3 призначити покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 1 (один) рік із відрахуванням у дохід держави 10 (десяти) відсотків із суми забезпечення засудженого.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Роз`яснити засудженому, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь держави витрати, понесені за проведення судової вибухотехнічної експертизи № КСЕ-19/104-23/33272 від 27.09.2023, у розмірі 2390 (дві тисячі триста дев`яносто) гривень 00 коп.

Речові докази: металеві уламки з місця вибуху, які поміщено до спец. пакету вибухової служби НПУ АВ 1003403, зразки землі з епіцентру вибуху, які поміщено до спец. пакету вибухової служби НПУ АВ 3009082, що передані на зберігання до камери схову речових доказів ВП № 9 Криворізького РУП ГУ НП в Дніпропетровській області, - знищити (а.к.п. 54).

Матеріали кримінального провадження № 0000200 від 12.09.2023 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у судовій справі №193/1527/23 (провадження №1-кп/193/134/23).

З підстав, передбачених ч. 4 ст.394 КПК України, вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Софіївський районний суд Дніпропетровської області. Обмеження права оскарження даного вироку визначені ст.473 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право теж отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1