печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі представника власників майна адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на бездіяльність слідчих Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань в особі слідчих в ОВС Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000037 від 13.01.2023, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,-

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на бездіяльність слідчих Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань в особі слідчих в ОВС Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000037 від 13.01.2023 року, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, вилученого 23.06.2023 року під час проведення обшуку в будинку АДРЕСА_1 .

Просить зобов`язати уповноважену особу Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань повернути ОСОБА_4 та ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 22 300 доларів США та 26 550 євро, які були вилучені у них 23.06.2023 року під час обшуку в будинку АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданої скарги зазначено, що на вилучені грошові кошти арешт не було накладено, а відтак тимчасово вилучене майно підлягає поверненню. У той же час, грошові кошти не можуть мати значення речового доказу у кримінальну провадженні, оскільки не відповідають критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, тому це майно набуло статусу тимчасово вилученого. Крім того вказує, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києві від 30.08.2023 року, справа №757/35456/23-к, відмовлено у накладенні арешту на грошові кошти в сумі 22 300 доларів США та 26 550 євро, які були вилучені 23.06.2023 року під час обшуку в будинку АДРЕСА_1 .

Представник власників майна адвоката ОСОБА_3 у судовому засіданні надав пояснення, скаргу підтримав з підстав, зазначених у ній, просив задовольнити у повному обсязі.

Слідчий ОСОБА_7 подав заперечення, просив відмовити у задоволенні скарги з підстав, зазначених у запереченнях,

За таких обставин, слідчий суддя розглянув скаргу у відсутність слідчого на підставі ч. 3 ст. 306 КПК України.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення представника власників майна, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідування за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000037 від 13.01.2023 року.

У рамках вказаного кримінального провадження 23.06.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.06.2023 року, справа №757/25137/23-к, проведено обшук в будинку АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У ході проведення обшуку згідно протоколу від 23.06.2023 року було вилучено майно, в тому числігрошові кошти в сумі 22 300 доларів США та 26 550 євро.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києві від 30.08.2023 року, справа №757/35456/23-к, було відмовлено у накладенні арешту на грошові кошти в сумі 22 300 доларів США та 26 550 євро, які були вилучені 23.06.2023 року під час обшуку в будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно положень ч. ч. 8, 9 ст. 236 КПК України, особи, у присутності яких здійснюється обшук, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу обшуку. Другий примірник протоколу обшуку разом із доданим до нього описом вилучених документів та тимчасово вилучених речей (за наявності) вручається особі, у якої проведено обшук, а в разі її відсутності - повнолітньому членові її сім`ї або його представникові.

Згідно зі ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Так, згідно із ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст. ст. 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Обов`язковою обставиною, яка вказує на відповідність вилученого майна критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину. Обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладає на слідчого та/або прокурора, а обов`язок перевірки цих обставин - на слідчого суддю при розгляді відповідного клопотання чи скарги.

Крім того, слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Така позиція також узгоджується із частиною 5 статті 9 КПК України, відповідно до якої кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Стороною обвинувачення не надано відомостей та документів, в яких наводилися б підстави для подальшого утримання майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та його необхідність, як такого, що має значення для подальшого досудового розслідування, оскільки доказів, які б могли свідчити, що вилучене майно є таким, що містить інформацію про факти підготовки, координування спланованих дій та вчинення кримінальних правопорушень, тобто, що є предметом кваліфікації у кримінальному провадженні №0000037 від 13.01.2023 року, не надано.

При цьому, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києві від 30.08.2023 року, справа №757/35456/23-к, було відмовлено у накладенні арешту на грошові кошти в сумі 22 300 доларів США та 26 550 євро, які були вилучені 23.06.2023 року під час обшуку в будинку АДРЕСА_1 .

Щодо посилання слідчого про те, що вказані грошові кошти визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000037 від 13.01.2023 року, суд зазначає наступне.

Як встановлено, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києві від 30.08.2023 року, справа №757/35456/23-к, в клопотанні про накладення арешту прокурором не наведено існування сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що грошові кошти, вилучені у ОСОБА_4 є доказом злочину. Також з клопотання не вбачається наявність достатніх підстав вважати, що саме ці грошові кошти відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а саме є предметом кримінального правопорушення, та можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час досудового розслідування. Більш того, з клопотання не вбачається які саме протиправні дії ОСОБА_4 можуть свідчити про його участь у чиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 364 КК України. Тому, на думку слідчого судді, за відсутності сукупності підстав чи розумних підозр зажати, що грошові кошти, вилучені у бухгалтера ТОВ «Металургійна транспортна компанія» ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1, є доказом злочинів, а сам факт визнання цих грошових коштів речовими доказами (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України), не може бути правовою підставою для їх арешту.

Саме з цих підстав, слідчим суддею було відмолено у накладенні арешту на грошові кошти в сумі 22 300 доларів США та 26 550 євро, які були вилучені 23.06.2023 року під час обшуку в будинку АДРЕСА_1 .

Будь-яких доказів на спростування зазначеного стороною обвинувачення не надано.

Так, обов`язок доведення існування тієї обставини, яка вказує на відповідність вилученого майна критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, КПК України покладає на слідчого та/або прокурора, а обов`язок перевірки цих обставин - на слідчого суддю при розгляді відповідного клопотання чи скарги, а також враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в матеріалах скарги даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння ОСОБА_4 , ОСОБА_5 належним їм майном, а враховуючи, що органом досудового розслідування не надано доказів, що вилучені речі та документи містять відомості, які становлять доказову базу у даному кримінальному провадженні.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.06.2023 року, справа №757/25137/23-к, відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про надання дозволу на обшук за місцем проживання бухгалтера ТОВ «Металургійна транспортна компанія» ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , в частині відшукування та вилучення грошових коштів.

За вказаних обставин позиція органу досудового розслідування щодо неповернення майна його законному володільцю спростовується, тобто за встановлених обставин вбачається, що вилучене майно не відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, що як наслідок свідчить про бездіяльність сторони обвинувачення, яка полягає у неповерненні майна, а саме грошових коштів в сумі 22 300 доларів США та 26 550 євро, що вилучені під час проведення обшуку 23.06.2023 року в будинку АДРЕСА_1 , яку необхідно усунути шляхом зобов`язання повернути вилучене майно власнику, відповідно до п. 4 ст. 169 КПК України.

На підставі зазначеного та керуючись ст. ст. 100, 169-170, 303, 305, 306, 607, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Скаргу - задовольнити.

Зобов`язати уповноважену особу Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань повернути ОСОБА_4 та ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 22 300 доларів США та 26 550 євро, які були вилучені у них 23.06.2023 року під час обшуку в будинку АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1