Номер провадження 1-кп/243/438/2024
Номер справи 243/95/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 08 » січня 2024 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання - ОСОБА_2

- прокурора - ОСОБА_3

- обвинуваченої - ОСОБА_4

- захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує функціонування електронного судочинства в Україні, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, продовженням строку дії воєнного стану в Україні, відповідно до Рішення зборів суддів Слов`янського міськрайонного суду Донецької області № 6 від 05 травня 2022 року поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі Наказу № 29-к «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10 травня 2022 року, кримінальне провадження за № 0000805, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 22 грудня 2023 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Донецької обласної прокуратури 04 січня 2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Слов`янська, Донецької області, українки, громадянки України, з середньою - спеціальною освітою, одруженої, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, інвалідом не являється, працює завідуючою Аптеки ТОВ «Олівія -Фарм», яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 320 частина 1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Угода про визнання винуватості досягнута під час досудового провадження.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі Наказу № 91-ок від 29 березня 2019 року працює на посаді завідуючої аптеки ТОВ «ОЛІВІЯ ФАРМ», в аптечному пункті, що розташований за адресою Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Тараса Шевченка 38, та відповідно до посадової інструкції зобов`язана забезпечувати належним чином, згідно законодавства України роботу аптечного пункту та здійснення роздрібної торгівлі лікарських засобів, з веденням обліку розрахункових касових операцій та іншої звітності аптеки.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про лікарські засоби» наркотичні лікарські засоби - лікарські засоби, віднесені до наркотичних відповідно до законодавства.

Згідно Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року (далі -Закон):

Наркотичні засоби - речовини природні чи синтетичні, препарати, рослини, включені до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів.

Препарат - суміш речовин у будь-якому фізичному стані, що містить один чи декілька наркотичних засобів та (або) одну чи декілька психотропних речовин, включених до Таблиць II і III Переліку, або суміш речовин у будь-якому фізичному стані, що містить один чи декілька наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до Таблиць II і III, і прекурсорів наркотичних засобів і психотропних речовин, включених до Таблиці IV Переліку.

Перелік наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів (далі - Перелік) - згруповані у списки наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори наркотичних засобів і психотропних речовин, включені до Таблиць I-IV згідно із законодавством України та міжнародними договорами України. Перелік та зміни до нього затверджуються Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, протидії їх незаконному обігу і публікуються в офіційних друкованих виданнях.

Відповідно Переліку, кодеїн відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено (Таблиця 2 Переліку), а «препарати кодеїну» відносяться до наркотичних засобів, обіг яких обмежено і стосовно яких допускається виключення деяких засобів контролю (Таблиця 3 список 1 переліку), за умов, що вони поєднані з одним або кількома інгредієнтами і містять не більш як 100 мг наркотичного засобу на одиницю дози з концентрацією не більш як 2,5 відсотка у нероздільних препаратах (таблиця 3 список 1 Переліку), фенобарбітал, відноситься до психотропної речовини, яка включена до Списку № 2 Таблиці ІІІ «Психотропні речовини, обіг яких обмежено і стосовно яких допускаються виключення деяких заходів контролю».

Це стосується усіх препаратів, виготовлених за будь-якою формулою, наведеною у цьому Списку, а також суміш таких препаратів з будь-якою речовиною, що не містить наркотичних засобів (п. 8 Таблиці 3 список 1 Переліку).

Згідно ст. 12 Закону обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до Таблиці 2 і 3 Переліку, допускається для використання у медичній практиці за призначенням лікаря. У зв`язку з чим, у відповідності до ст. 6 Закону - відпуск «препаратів кодеїну»: «Кодетерп», «Кодтерпін ІС», «Біфок ІС», «П`ятирчатка ІС», «Пенталгін ІС» відбувається лише за рецептом лікаря і відповідно до медичних показань.

Згідно з п. 9 Порядку відпуску лікарських засобів і виробів медичного призначення з аптек та їх структурних підрозділів, затвердженого наказом МОЗ України № 360 від 19 липня 2005 року - відпуск лікарських засобів здійснюється з урахуванням норм відпуску, визначених у п. 11 розділу 1 Правил.

Відповідно до п.11 розділу 1 Правил виписування рецептів на лікарські засоби і вироби медичного призначення, затверджених Наказом рецептурні комбіновані лікарські засоби, що містять наркотичні засоби, психотропні речовини чи прекурсори в кількості, що не перевищує їх гранично допустиму норму, виписуються медичними працівниками на рецептурних бланках ф-1. Крім того, при відпуску лікарських засобів і виробів медичного призначення з аптек та їх структурних підрозділів затвердженого Наказом на Рецептах при відпуску за ними лікарських засобів, проставляється штамп «Відпущено» і повертаються хворому.

В додатку 5 Наказу МОЗ України № 360 від 19 липня 2005 року зазначено Норми гранично допустимої для відпуску кількості наркотичного засобу, психотропної речовини, прекурсору у складі комбінованого лікарського засобу. Гранично допустима для відпуску кількість у складі наркотичного (психотропного) комбінованого лікарського засобу на 1 рецепт Кодеїну становить 0,2 г.

Окрім того, відповідно до Наказу Міністерства охорони здоров`я України № 166 від 26 лютого 2013 року «Про затвердження Переліку лікарських засобів, дозволених до застосування в Україні, які відпускаються без рецептів з аптек та їх структурних підрозділів», продаж лікарських препаратів, що містять кодеїн, здійснюється за рецептами медичних працівників.

Тож, у разі встановлення факту безрецептурного відпуску кодеїновмісних препаратів з перевищенням гранично допустимих обсягів, або відпуску за рецептом, але знову ж таки з перевищенням гранично допустимих обсягів, це є правопорушення, передбачене ст. 320 КК України - порушення встановлених правил обігу наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів або прекурсорів.

Разом з цим, приблизно в вересні 2023 року більш точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлені, у ОСОБА_4 , яка працюючи на посаді завідуючої аптеки ТОВ «ОЛІВІЯ ФАРМ» з метою отримання додаткового прибутку в аптечному пункті від реалізації кодеїновмісних лікарських препаратів виник злочинний умисел направлений на безрецептний відпуск громадянам наркотичних засобів, перевищуючи гранично допустимі обсяги відпуску.

Так, 21 вересня 2023 року приблизно об 14.00 годині, ОСОБА_4 , з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на безрецептурний відпуск наркотичних засобів, а саме кодеїновмісних препататів без рецепту та перевищуючи гранично допустимі обсяги відпуску таких медпрепаратів, з корисливих мотивів, перебуваючи на робочому місці, в аптеці ТОВ «ОЛІВІЯ ФАРМ», яка розташована в медичному закладі «Відділення екстреної медичної допомоги» за адресою Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Тараса Шевченка 38, будучи особою, уповноваженою додержуватися встановлених правил відпуску наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, виконуючи в аптеці роботу, пов`язану з роздрібною реалізацією лікарських засобів, діючи умисно, усвідомлюючи незаконність та протиправність своїх дій, в порушення Порядку відпуску лікарських засобів і виробів медичного призначення з аптек та їх структурних підрозділів, затвердженого Наказом МОЗ України № 360 від 19 липня 2005 року, реалізувала без рецепту громадянину ОСОБА_7 препарат «КОДЕТЕРП», в кількості 40 таблеток, який відповідно до висновку експерта №СЕ-19/108-23/15395-НЗПРАП від 03 жовтня 2023 року містить наркотичний засіб обіг якого обмежено кодеїн. Загальна маса кодеїну складає 0,3215г., що перевищує гранично допустиму для відпуску кількість у складі наркотичного (психотропного) комбінованого лікарського засобу.

ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 320 частиною 1 КК України - порушення встановлених правил відпуску наркотичних засобів.

05 січня 2024 року між Прокурором Відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення Управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України, органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000805, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 22 грудня 2023 року та обвинуваченою - ОСОБА_4 , з участю її захисника - адвоката ОСОБА_5 укладено Угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно наданої суду разом з Обвинувальним актом Угоди про визнання винуватості обвинувачена ОСОБА_4 під час судового розгляду справи повністю визнала свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується: а) беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні і б) сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 320 частиною 1 КК України у виді штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 ( одна тисяча сто дев`яносто) гривень на користь держави, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом у закладах охорони здоров`я, на строк один рік.

Згідно даної угоди Прокурор Відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення Управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України, органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000805, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 22 грудня 2023 року та обвинувачена - ОСОБА_4 , з участю її захисника - адвоката ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 320 частина 1 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачена визнала свою винуватість у зазначеному кримінальному правопорушенні. Також вказаною Угодою визначено покарання, яке повинна понести обвинувачена за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 320 частиною 1 КК України у виді штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 ( одна тисяча сто дев`яносто) гривень на користь держави, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом у закладах охорони здоров`я, на строк один рік.

В Угоді передбачені наслідки укладення та затвердження Угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що при укладенні Угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, та просив суд Угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене в Угоді про визнання винуватості покарання.

Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 320 КК України, в обсязі підозри, дала згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження Угоди про визнання винуватості та заявила, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно Угоди про визнання винуватості зобов`язання.

Укладаючи відповідну Угоду про визнання винуватості, вона цілком розуміла надані їй законом права, а також роз`яснені судом наслідки укладення та затвердження вказаної Угоди, визначені ст. 473 КПК України і щодо відмови від здійснення прав, передбачених п. 1ст. 474 КПК України, в тому числі і наслідки невиконання вказаної Угоди, визначені ст. 476 КПК України. Крім того, обвинувачена вказала, що вищезазначена Угода про визнання винуватості укладена нею з прокурором добровільно без застосування будь - якого насильства, примусу, погроз.

Просила Угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_5 також просив затвердити Угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження Угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

У відповідності до вимог частини 5 статті 469 КПК України укладення Угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь - який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Перед ухваленням рішення про затвердження Угоди про визнання винуватості суд під час судового засідання з`ясував в обвинуваченого чи цілком він розуміє: 1) що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також він має такі права:

- мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;

- мати захисника у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом або захищатися самостійно;

- допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Суд роз`яснив ОСОБА_4 наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України та характер кожного обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою, а також вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Сторони просять затвердити Угоду про визнання винуватості.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена Угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно частини 4 ст. 469 КПК України, Угода про визнання винуватості між прокурором, підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода, завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 320 частина 1 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є не тяжким кримінальним правопорушенням, що в силу вимог частини 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення Угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права визначені п.п. 1.4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження Угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді і що угода відповідає вимогам закону, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, узгоджена міра покарання відповідає характеру і тяжкості обвинувачення, і тому суд вважає можливим затвердити Угоду про визнання винуватості між Прокурором Відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення Управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України, органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000805, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 22 грудня 2023 року та обвинуваченою - ОСОБА_4 , з участю її захисника - адвоката ОСОБА_5 , так як дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 320 частина 1 КК України, і призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

У відповідності до вимог статті 50 КК України « Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні кримінального правопорушення і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.»

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» від 11 грудня 2015 року № 13, сторони угоди (незалежно від її виду) зобов`язані, крім іншого, узгоджувати міру покарання.

Домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Зокрема, сторони мають узгоджувати покарання, враховуючи: - положення пунктів 1 - 2 ч. 1 ст. 65 КК, тобто 1) у межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК, та 2) відповідно до положень Загальної частини КК. Зокрема, у випадку, коли в санкції статті (санкції частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, не встановлено мінімальної межі покарання, сторони мають виходити із положень розділу X Загальної частини КК; - ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК). За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення статей 65, 75 КК мають право, використовуючи положення ст. 69 КК, узгоджувати: а) основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, або б) інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК за цей злочин; в) не визначати додаткове покарання, передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК як обов`язкове, за винятком випадків, встановлених ч. 2 ст. 69 КК.

Врахування зазначених вимог кримінального закону має бути відображено у змісті угоди, а узгоджена міра покарання повинна мати конкретний вираз.

При цьому, суд вважає за неможливе застосування до обвинуваченої ОСОБА_4 вимог ст. 69 КК України, виходячи з наступного.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Суд зауважує, що частина 1 статті 69 КК України надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК України; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК України та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Аналогічну позицію виклав Верховний Суд у Постанові від 03 лютого 2021 року у справі № 629/2739/18, провадження № 51-3479 км 20.

Згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Підстав для застосування норм ст. 69-1 даного Кодексу до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дана правова норма має змогу бути застосована, оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді штрафу є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

У відповідності до вимог статті 50 КК України « Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні кримінального правопорушення і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.»

Відповідно до положень статті 55 частини 1 КК України «Позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю може бути призначене як основне покарання на строк від двох до п`яти років або як додаткове покарання на строк від одного до трьох років».

Відповідно до вимог ч.3 ст. 118 КПК України витрати на залучення експертів є процесуальними витратами.

Відповідно до ч.2 ст. 122 КПК України «Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

У відповідності з вимогами ч.2 ст. 124, п.2 ч.4 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, рішення про відшкодування процесуальних витрат у разі визнання особи винуватою зазначається у резолютивній частині вироку.

Згідно Довідки Запорізького науково-дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України витрати на проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, за Висновком № СЕ-19/108-23/15395-НЗПРАП від 03 жовтня 2023 року проведеної в кримінальному провадженні №0000805, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 грудня 2023 року складають 956 грн 00 коп.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 369-370, 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити Угоду про визнання винуватості від 05 січня 2024 року між Прокурором Відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення Управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України, органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000805, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 22 грудня 2023 року та обвинуваченою - ОСОБА_4 , з участю її захисника - адвоката ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_8 винуватою за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 320 частина 1 КК України.

Призначити ОСОБА_9 узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 ( одна тисяча сто дев`яносто) гривень на користь держави, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом у закладах охорони здоров`я, на строк один рік.

Захід забезпечення кримінального провадження відповідно до видів, передбачених ст. ст. 131, 176 КПК України не обирався та не застосовувався.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Слов`янська, Донецької області, РНОКПП: невідомий, інвалідом не являється, працює завідуючою Аптеки ТОВ «Олівія -Фарм», яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів по кримінальному провадженню № 0000805, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 грудня 2023 року - Висновок експерта № СЕ-19/108-23/15395- НЗПРАП від 03 жовтня 2023 року, у розмірі 956 грн 00 коп ( дев`ятсот п`ятдесят шість грн. 00 коп).

Речові докази по справі: чотири блістери, по 10 таблеток в кожному медичного препарату «Кодетерп», що були вилучені 21 вересня 2023 року в ході огляду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які залучено до матеріалів кримінального провадження № 0000805, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 грудня 2023 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 22 вересня 2023 року, що зберігаються у Камері схову при СУ ГУНП в Донецькій області ( ВП№1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області) за Квитанцією № 438 - у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України - знищити.

Роз`яснити, що у разі невиконання Угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з Клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі Угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

-обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначеного судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди.

-прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України Угода не може бути укладена.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Вирок постановлено, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Головуючий суддя ОСОБА_1