ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3184/23 Справа № 215/6628/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року м.Кривий Ріг

12 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0001017за ч. 2 ст. 121 КК України відносно ОСОБА_7 , за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Тернівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 18 липня 2023 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Тернівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 18 липня 2023 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Севастополь, Крим, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 09.11.2020 року Криворізьким районним судом за ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді 8 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком, з покаранням, призначеним за вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 09.11.2020 року, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років.

Згідно до вироку суду, 26.09.2020 року приблизно о 23:20 год. ОСОБА_7 прийшов до кв. АДРЕСА_3 , в якій мешкає його бабуся ОСОБА_8 .

Приблизно о 23:25 год. 26.09.2020 року у ОСОБА_7 із ОСОБА_8 виникла словесна сварка через його прохання грошових коштів у ОСОБА_8 , що супроводжувалась нецензурною лайкою, внаслідок чого між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виник конфлікт.

Після цього, знаходячись у вказаній квартирі, у ОСОБА_7 на ґрунті вказаного вище конфлікту з ОСОБА_8 виник прямий умисел, спрямований на умисне спричинення потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, які в момент заподіяння є небезпечними для життя.

В цей же час ОСОБА_7 знаходячись у квартирі АДРЕСА_3 поблизу вхідних дверей, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, з мотивів гострої неприязні до неї, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не бажаючи заподіяння настання останній смерті, стоячи обличчям до ОСОБА_8 , яка стояла у коридорі вказаної квартири, перебуваючи у безпосередній близькості, наніс не встановлену кількість ударів, кулаками обох рук в область голови потерпілої та невстановлену кількість ударів в область грудної клітини. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_8 не втримала рівновагу та впала з височини власного зросту обличчям до верху.

Далі, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 стоячи над ОСОБА_8 , яка знаходилась в положенні лежачи на спині обличчям до верху у коридорі вказаної квартири, наніс не встановлену кількість ударів ногою в область лівої руки та лівого стегна останній. Таким чином ОСОБА_7 своїми злочинними діями спричинив ОСОБА_8 наступні тілесні ушкодження, згідно висновку судово-медичної експертизи № 2227 від 04.11.2020 року: два садна на верхній та нижніх губах ліворуч; переривчасті синці від лопаточної ділянки праворуч до поперекової; чотири синці на зовнішній та передній поверхнях правого плеча у верхній третині та правого передпліччя у нижній третині; забита рана на задній поверхні правого ліктьового суглобу; синець на животі праворуч у нижній третині; два внутрішньо шкірних крововиливи на зовнішній поверхні лівого плеча у верхній третині; два садна на задній поверхні лівого ліктьового суглобу; переривчастий внутрішньо шкірний крововиливи лівого передпліччя від верхньої до середньої третини; садно на нижній щелепі ліворуч; чотири синці на зовнішній та передній поверхнях правого стегна від верхньої до нижньої третини; циркулярний синець лівої гомілки від верхньої до нижньої третини; два переривчастих садна на передній поверхні обох колінних суглобів; два крововиливи у м`які покривні тканини голови: в тім`яно-скроневій області праворуч та в потиличній області праворуч; крововиливи під м`якими мозковими оболонками обох півкуль головного мозку та мозочка на конвекситальній та базальній поверхнях; повні косо-поперечні переломи ребер праворуч 6,7 по середньо-ключичній лінії, переломи 5-9 ребер ліворуч по середньо-ключичній лінії; крововиливи під плеврою обох легень; закритий повний косо-поперечний переломовивих променевої кістки із зсувом. Тілесні ушкодження в області голови, тулубу та кінцівок відносяться до комплексу сполученої травми та оцінюються у сукупності, за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Після цього, ОСОБА_7 відчинив вхідні двері квартири та з місця вчинення злочину зник.

Від отриманих тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_8 08.10.2020 року 08:10 год. в приміщенні реанімаційного відділення КП «Криворізька клінічна міська лікарня №2» КМР, куди остання була доставлена бригадою швидкої допомоги, яку викликали мешканці будинку АДРЕСА_4 , померла. Смерть ОСОБА_8 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 2227 від 04.11.2020 року наступила від сполученої травми голови, тулубу та кінцівок, яка супроводжувалася переломами кісток скелету та ускладнилася полі органною недостатністю, що підтверджується наявністю тілесних ушкоджень, морфологічними змінами з боку внутрішніх органів, даними судово-гістологічного дослідження, а саме множинні садна, синці та забиті рани голови, тулубу та кінцівок; крововиливи у м`які покривні тканини голови; крововиливи під м`якими мозковими оболонками обох півкуль головного мозку; повні косо-поперечні переломи ребер праворуч 6,7 по середньо-ключичній лінії, переломи 5-9 ребер ліворуч по середньо-ключичній лінії; крововиливи під плеврою обох легень; закритий повний косо-поперечний переломовивих променевої кістки із зсувом; нерівномірне забарвлення міокарду, дифузний дрібно вогнищевий кардіосклероз, атеросклеротичний стенозуючий коронарокальценоз, атеросклеротичні зміни судин мозку, аорти, рідкий стан крові, повнокров`я внутрішніх органів, набряк головного мозку та легень.

Сукупність спричинених вищевказаних тілесних ушкоджень ОСОБА_7 в причинному зв`язку спричинило смерть потерпілої ОСОБА_8 .

На вказаний вирок суду обвинуваченим ОСОБА_7 було подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок Тернівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 18 липня 2023 рокускасувати, а кримінальне провадження відносно нього закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Зазначає, що не було проведено слідчого експерименту. Вказує, що суддя І інстанції не взяв до уваги покази свідка з реабілітаційного центру, який заперечував можливість самовільного залишення вказаного центру. Вважає, що до смерті потерпілої причетні сусіди.

Потерпіла ОСОБА_9 повідомлялась апеляційним судом про день, час та місце розгляду справи, проте, як стало відомо остання померла. Представником потерпілої ОСОБА_9 ніхто не визнавався.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали доводи своєї апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, думку прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд, ухвалюючи вирок, відповідно до ст. 368 КПК України, повинен вирішити, зокрема, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, вказані вимоги судом І інстанції виконанні в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в судовому засіданні першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та суду пояснив, що 16 чи 17 липня 2020 року його доставили до реабілітаційного центру «Дім хліба». Згідно правил даного центру йому було заборонено виходити з території центру, яка огороджена і охороняється. У подальшому через 2 місяці він разом з іншими в якості робітників працював на різних об`єктах під наглядом відповідальних осіб центру. У подальшому, 5 жовтня із реабілітаційного центру телефонував до бабусі, але вона не відповідала. На наступний день сусідка по телефону йому повідомила, що бабуся в лікарні. Після цього він приїздив до лікарні відвідати бабусю а також отримав від сусідки мобільний телефон бабусі. До цього часу в квартиру бабусі він не заходив. Також вказував, що визнавав вину під час досудового розслідування у зв`язку з тиском працівників поліції, але до правоохоронних органів щодо дій останніх не звертався.

Потерпіла ОСОБА_9 в суді першої інстанції пояснила, що невістка ОСОБА_8 жила з її онуком ОСОБА_7 . ОСОБА_8 при зустрічах жалілась на обвинуваченого через те, що він вимагає у неї гроші, погрожував вбити. В один з днів у вересні 2020 року телефонувала ОСОБА_8 , але остання не піднімала слухавку. На наступний день вона знову телефонувала невістці, але теж безрезультатно. Тому на третій день вона пішла до її квартири, але двері ніхто не відчиняв, тому вона звернулась за допомогою до сусідки ОСОБА_10 . Після цього вони разом підійшли до квартири невістки і почали її звати. Потім сусідка виявила, що двері в квартиру незамкнені і вони разом зайшли до квартири ОСОБА_8 . В коридорі квартири на підлозі вони побачили ОСОБА_8 , яка лежала неподалік дверей, із синцями і слідами крові. Вони дали їй попити води, викликали швидку і запитали що сталось. На це ОСОБА_8 відповідала, що її побив ОСОБА_11 і ще двоє дівчат. Після цього потерпілу забрала бригада швидкої медичної допомоги.

Відповідно до вимог статті 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За змістом частини 1 статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

За змістом статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання та інше. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ для суду не має наперед встановленої сили.

Що свідчить, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає наявність сукупності обставин справи, встановлених під час судового розгляду, які виключають будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Не зважаючи на невизнання вини ОСОБА_7 як в суді І інстанції, так і при апеляційному розгляді, у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, на думку колегії суддів, його вина підтверджується поза розумним сумнівом належними та допустимими доказами, які досліджені судом першої інстанції, яким дана відповідна правова оцінка та обґрунтовано покладені в основу вироку.

На думку колегії суддів, суд І інстанції обґрунтовано поклав в основу вироку пояснення свідків, які в повній мірі підтверджують провину обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Так, свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні суду І інстанції пояснила, що вона живе поруч з квартирою ОСОБА_8 . Остання при зустрічах говорила, що у них бувають сварки з обвинуваченим. В один із днів наприкінці вересня 2020 року до неї прийшла ОСОБА_9 і вони пішли до квартири ОСОБА_8 . Остання не відповідала на оклики, тому вони зайшли у квартиру, яка не була не замкнена, всередині в коридорі вони побачили потерпілу ОСОБА_8 , яка лежала на підлозі без одягу із синцями і слідами крові. Вони дали їй попити води і запитали, що сталось, на що остання відповідала, що вночі приходив ОСОБА_11 з жінками і чоловіком, вимагав у неї гроші і побив її. Потім вона попросила сусідку ОСОБА_13 викликати поліцію і швидку медичну допомогу.

Свідок ОСОБА_14 суду І інстанції пояснила, що вона працює медсестрою та прибула на виклик, на підлозі знаходилась літня жінка зі слідами побиття, якій було надано невідкладну медичну допомогу. Також в квартирі були сусіди, які повідомляли, що до квартири потерпілої приходив її онук.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні суду І інстанції показав, що проживає поруч з ОСОБА_8 , з якою час від часу проживає обвинувачений, голос якого йому чути. ОСОБА_8 йому повідомляла про сварки з обвинуваченим з приводу грошей. 26 вересня 2020 він був вдома та чув голоси з квартири - потерпілої та обвинуваченого. Після цього від сусідки ОСОБА_12 дізнався, що потерпілу забрали до лікарні.

Свідок ОСОБА_16 пояснила, що в один із днів наприкінці вересня 2020 року приблизно о 23.00 год. вона перебувала у дворі будинку АДРЕСА_5 і бачила як з під`їзду № 2 вийшов обвинувачений ОСОБА_7 , озирався по сторонам та пішов за будинок.

Свідок ОСОБА_17 суду І інстанції повідомила, що вона проживала по сусідству з ОСОБА_8 . Остання повідомляла їй, що обвинувачений через гроші ображав її, піднімав на неї руку. Наприкінці вересня 2020 року сусідка ОСОБА_12 повідомила їй , що ОСОБА_8 побили і забрали до лікарні.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні І інстанції пояснив, що він знайомий з обвинуваченим, оскільки вони разом кілька місяців перебували у реабілітаційному центрі «Дім хліба». Там мали спільну кімнату, спільно працювали на будівництві під наглядом, згідно правил заборонялось виходити з території центру, але можливість вийти з нього була. Також йому невідомо, щоб обвинувачений їздив провідувати рідних до лікарні під час перебування в центрі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду І інстанції, що покази наведених свідків підтверджують наявність конфліктів з приводу грошей у обвинуваченого ОСОБА_7 з потерпілою та факт перебування його за місцем проживання потерпілої ОСОБА_8 в день вчинення злочину, а також спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_7 щодо постійного перебування в реабілітаційному центрі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу вироку покази наведених свідків, які надали покази під присягою, ніяких протиріч в їх показах не встановлено, а тому ставити під сумнів їх правдивість, немає підстав.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року наголошує, що при оцінки доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумнім сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції також обґрунтовано поклав в основу вироку письмові докази, які поза розумних сумнівів підтверджують провину обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, узгоджуються між собою та з поясненнями наведених свідків, які є послідовними, логічними.

Відповідно до протоколу огляду трупу від 08.10.2020 р. та фототаблиці до нього, в приміщені моргу КП «КМЛ №2» ДОР», за адресою: м. Кривий Ріг, пр. 30-річчя Перемоги, 2, було оглянуто труп ОСОБА_8 та виявлено тілесні ушкодження.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується висновком експерта № 2227, згідно якого при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження: два садна на верхній та нижній губах ліворуч; переривчасті синці від лопаточної ділянки праворуч до поперекової; чотири сінці на зовнішній та передній поверхнях правого плеча у верхній третині та правого передпліччя у нижній третині; забита рана на задній поверхні правого ліктьового суглобу; синець на животі праворуч у нижній третині; два внутрішньо шкірних крововиливи на зовнішній поверхні лівого плеча у верхній третині; два садна на задній поверхні лівого ліктьового суглобу; переривчастий внутрішньо шкірний крововиливи лівого передпліччя від верхньої до середньої третини; садно на нижній щелепі ліворуч; чотири синці на зовнішній та передній поверхнях правого стегна від верхньої до нижньої третини; циркулярний синець лівої гомілки від верхньої до нижньої третини; два переривчастих садна на передній поверхні обох колінних суглобів; два крововиливи у м`які покривні тканини голови: в тім`яно-скроневій області праворуч та в потиличній області праворуч; крововиливи під м`якими мозковими оболонками обох півкуль головного мозку та мозочка на конвекситальній та базальній поверхнях; повні косо-поперечні переломи ребер праворуч_6,7 по середньо-ключичній лінії, переломи 5-9 ребер ліворуч по середньо-ключичній лінії; крововиливи під плеврою обох легень; закритий повний косо-поперечний переломовивих променевої кістки із зсувом. Виявлені тілесні ушкодження прижиттєві, що підтверджується крововиливами в ушкоджених тканинах, виникли незадовго до настання смерті у проміжок часу який становить одинадцять діб. Виявлені тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів, які не відобразили своїх характерологічних властивостей травмуючого предмету, якими могли бути рука нападника стиснута у кулак, взута нога або інші предмети володіючи аналогічними властивостями. При судово-медичному дослідженні трупа виявлені тілесні ушкодження в області голови, тулубу та кінцівок відносяться до комплексу сполученої травми та оцінюються у сукупності, за своїм характером як ТЯЖКІ тілесні ушкодження, за ознакою небезпеки для життя (П.2.1.3.о «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. № 6). Смерть ОСОБА_8 наступила від сполученої травми голови, тулубу та кінцівок, яка супроводжувалася переломами кісток скелету та ускладнилася полі органною недостатністю, що підтверджується наявністю тілесних ушкоджень, морфологічними змінами з боку внутрішніх органів, даними судово-гістологічного дослідження, а саме множинні садна, синці та забиті рани голови, тулубу та кінцівок; крововиливи у м`які покривні тканини голови; крововиливи під м`якими мозковими оболонками обох півкуль головного мозку; повні косо-поперечні переломи ребер праворуч 6,7 по середньо-ключичній лінії, переломи 5-9 ребер ліворуч по середньо-ключичній лінії; крововиливи під плеврою обох легень; закритий повний косо-поперечний переломовивих променевої кістки із зсувом; нерівномірне забарвлення міокарду, дифузний дрібно вогнищевий кардіосклероз, атеросклеротичний стенозуючий коронарокальценоз, атеросклеротичні зміни судин мозку, аорти, рідкий стан крові, повнокров`я внутрішніх органів, набряк головного мозку та легень. При судово-токсикологічному дослідженні крові із трупа, спирти не виявлені.

На думку колегії суддів, зазначені висновки експертизи, які суд вважає науково обґрунтованими, аргументованими і належно мотивованими, узгоджуються з протоколом огляду трупа потерпілої, показаннями свідків і підтверджують насильницький характер смерті потерпілої і спосіб вчинення злочину.

Протоколом огляду місця події від 09.10.2020 р. та фототаблицею до нього, згідно якого 09.10.2020 р. слідчим СВ Тернівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області в присутності понятих було оглянуто кв. АДРЕСА_3 , та яким підтверджується місце вчинення злочину.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення також підтверджується протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.10.2020 р., згідно якого свідок ОСОБА_16 на фотознімку № 1 впізнала обвинуваченого ОСОБА_7 , якого бачила у дворі буд. АДРЕСА_5 .

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 101 від 10.11.2020 року, ОСОБА_7 на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності в період інкримінованого йому діяння не страждав і в цей час не страждає. В період інкримінованого йому діяння виявляв і виявляє в цей час емоційно нестійкий розлад особистості. Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання наркотичних речовин. Іспитований у період інкримінованого йому діяння міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. В теперішній час він також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Тобто обвинувачений є осудним та підлягає кримінальному покаранню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вищенаведені докази є належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для визнання винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 .

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 що не було проведено слідчого експерименту, не є слушними, оскільки жодним чином не спростовують його провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та в матеріалах кримінального провадження достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому злочину.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , що суд І інстанції, нібито, не взяв до уваги покази свідка з реабілітаційного центру, який заперечував можливість самовільного залишення вказаного центру, є необґрунтованим, оскільки з оскаржуваного вироку вбачається, що суд І інстанції допитав свідка ОСОБА_18 , який в судовому засіданні І інстанції пояснив, що він разом з обвинуваченим кілька місяців перебували у реабілітаційному центрі «Дім хліба». Вказав, що згідно правил заборонялось виходити з території центру, але можливість вийти з нього була.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , що до смерті потерпілої, нібито,причетні сусіди, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовуються показами свідків, більшість з яких є сусідами потерпілої. Покази свідків по даному кримінальному провадженню підтвердили наявність конфліктів з приводу грошей у обвинуваченого ОСОБА_7 з потерпілою та факт перебування його за місцем проживання потерпілої ОСОБА_8 в день вчинення злочину, а також в свою чергу спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_7 щодо постійного перебування в реабілітаційному центрі.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 щодо постійного перебування в реабілітаційному центрі спростовуються і показами свідка ОСОБА_18 , який в судовому засіданні І інстанції пояснив, що згідно правил заборонялось виходити з території центру, але можливість вийти з нього була.

Також, вказані доводи обвинуваченого спростовуються протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.10.2020 р., згідно якого свідок ОСОБА_16 на фотознімку № 1 впізнала обвинуваченого ОСОБА_7 , якого бачила в день вчинення злочину у дворі буд. АДРЕСА_5 .

За таких обставин, на думку колегії суддів, вина обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується належними та допустимими доказами, які досліджені судом першої інстанції, яким дана відповідна правова оцінка та обґрунтовано покладені в основу вироку.

Колегія суддів вважає доведеним поза розумних сумнівів, що саме ОСОБА_7 скоїв інкримінований йому злочини, а саме заподіяв умисні тяжкі тілесні ушкодження потерпілій, тобто умисні тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_8 .

Згідно з абзацом 2 пункту 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року (в ред. Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009 року) призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

На підставі ст.ст. 50, 65 КК України особі, що скоїла злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів з урахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи винного і обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

На думку колегії суддів, міра покарання ОСОБА_7 призначена у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням тяжкості злочину, який відносяться до тяжких злочинів, конкретних обставин справи, даних про його особу, який вину не визнав, раніше судимий, не одружений, не працює, характеризується посередньо, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Оскільки за вимогами ст. 65 КК України покарання повинно бути необхідним та достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів, колегія суддів вважає, що призначене покарання судом першої інстанції на підставі ч. 4 ст. 70 КК України у виді 9 років позбавлення волі є саме таким.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, даних про особу обвинуваченого, колегією суддів не знайдено підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено таких суттєвих порушень КПК або КК України, які б тягли за собою скасування вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Тернівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 18 липня 2023 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: