Справа № 149/2841/23
Провадження №1-кп/149/175/23
Номер рядка звіту 93
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

29.11.2023 м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільник кримінальне провадження №0000476 від 08.08.2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Хмільник Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України,розлученого, раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушен, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що на території держави Україна відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжено Указами Президента України, востаннє Указом Президента України 254/2023 від 01.05.2023 з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 строком на 90 діб, вчинив злочин проти власності в умовах воєнного стану за наступних обставин.

Так, 07.08.2023 приблизно о 04:00 год., ОСОБА_4 вийшов зі своєї квартири будинку АДРЕСА_2 та попрямував до приміщень продуктових магазинів, які розташовані по АДРЕСА_3 по особистим потребам. Рухаючись на подвір`ї вищезазначеного будинку, ОСОБА_4 на тротуарі виявив гаманець із наявними в ньому грошовими коштами у сумі 2 850 гривень та документами, а саме:

- Паспорт громадянина України № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 ;

- Посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 ;

- Свідоцтво про реєстрацію транспортного серії НОМЕР_3 на автомобіль SkodaOctavia, днз. НОМЕР_4 , власником якого являється ОСОБА_7 ;

- Банківська картка банку АТ ПриватБанк з № НОМЕР_5 , користувачем якої являється ОСОБА_6 ;

- Банківська картка банку АТ ПриватБанк з № НОМЕР_6 , користувачем якої являється ОСОБА_6 ;

- Банківська картка банку АТ ПриватБанк з № НОМЕР_7 , користувачем якої являється ОСОБА_7 ;

- Банківська картка банку АТ ПриватБанк з № НОМЕР_8 , користувачем якої являється ОСОБА_7 ;

- Банківська картка банку АТ СенсБанк з № НОМЕР_9 , користувачем якої являється ОСОБА_8 .

В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на викрадення грошових коштів, наявних у гаманці у сумі 2 850 гривень, після чого ОСОБА_4 , забравши вказаний гаманець, пішов до місця свого проживання за адресою АДРЕСА_1 . Цього ж дня в ранковий час ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання, діючи з прямим умислом та корисливим мотивом для власного незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив крадіжку грошових коштів у сумі 2 850 гривень, які знаходились у вказаному гаманці та належать ОСОБА_6 , якими розпорядився на власний розсуд.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_4 попередньо викравши 07.08.2023 гаманець, належний ОСОБА_6 , виявив у ньому банківські картки банку АТ ПриватБанк з № НОМЕР_8 та банку АТ СенсБанк з № НОМЕР_9 із безконтактною технологією проведення платежів.

Розуміючи, що вказані банківські картки належать не йому, оскільки окрім них в гаманці також знаходилися інші документи, які посвідчують особу власника, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом направленим на заволодіння офіційними документами, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння та його наслідків та бажаючи їх настання, незаконно привласнив вказані банківські картки, належні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992, п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31, ст.1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2000, ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000 є офіційними документами та містять обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цих спеціальних платіжних засобів, з метою викрадення в подальшому за їх допомогою грошових коштів, які зберігались на банківських рахунках ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

В подальшому, 07.08.2023 ОСОБА_4 за допомогою вказаних банківських карток АТ ПриватБанк з № НОМЕР_8 та банку АТ СенсБанк з № НОМЕР_9 розрахувався у продуктовому магазині «Продуктовий Кошик» за придбаний ним товар в сумі 176 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення ( проступок), передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, тобто привласненні офіційного документа, вчиненому з корисливих мотивів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Суду показав, що дійсно в серпні 2023 року він вранці вийшов на вулицю та в дворі будинку виявив гаманець у якому були банківські картки, кошти та інші документи. Маючи намір скористатись коштами, він гаманець приніс додому. Кошти витратив, в той же день скориставшись двома банківськими картками, в магазині "Продуктовий кошик" здійснив купівлю продуктів харчування на суму 176 грн. Гаманець з документами та іншими картками викинув. Свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень визнає повністтю, щиро каїться. Вказав, що потерпілому кошти повернув.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судове засідання не з"явились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, притензій до обвинуваченого не мають та при призначені покарання покладаються на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений та прокурор не заперечили проти обсягу та порядку дослідження доказів відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, та за згодою учасників кримінального провадження, суд визнав за недоцільне дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому судом з`ясовано, що сторони провадження правильно розуміють зміст цих обставин, обвинувачений свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень визнає повністю, сумнівів у добровільності та істинності його позиції, у суду немає, сторонам роз`яснено, що вони будуть позбавлені можливості оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, тому суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих матеріалів щодо нього.

З урахуванням викладеного, суд вважає доведеним поза розумним сумнівом, вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому правопорушень.

Обставини, які згідно ст. 67 Кримінального кодексу України обтяжують покарання ОСОБА_4 відсутні

Обставини, які згідно ст. 66 Кримінального кодексу України пом`якшують покарання ОСОБА_4 - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

При визначені виду та міри покарання у відповідності зіст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушеннь, які є тяжким злочином та кримінальним проступком, вік та стан здоров`я обвинуваченого, особу винного, який офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, проте перебуває на обліку у лікаря-нарколога, посередньо характеризується за місцем проживання, не судимого, думку потерпілих, а також висновок органу пробації, згідно якого виправлення особи можливе без позбавлення волі на певний строк та не становить небезпеки для суспільства.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 357 КК України та з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, суд вважає за можливе на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов"язки. Саме таке покарання на думку суду є необхідним і достатнім та здатне досягти його мети.

В ході судового розгляду запобіжний захід обвинуваченому не обирався, відповідних клопотань суду не заявлялось.

Цивільний позов потерпілими не заявлено.

Витрати на залучення експерта та речові докази відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 373-376, 394 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років,

-за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупності кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку 2 роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов"язки.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки встановлені п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку.

Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Марина РОБАК