ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/170/24 Справа № 711/4191/21 Категорія: ч.2 ст. 186 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурораОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 27 вересня 2023 року, яким

ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хутори, Черкаського району, Черкаської області, громадянина України, одруженого, на утримані неповнолітніх дітей не має, з середньо-спеціальною освітою, тимчасово непрацюючого, учасником бойових дій, інвалідом, депутатом, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не являється, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 12.03.2008 року Апеляційним судом Черкаської області за п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, 70 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 22.06.2016 звільнений умовно-достроково, не відбутий строк 3 роки 4 місяці 16 днів,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.

Строк відбуття покарання рахується з моменту фактичного затримання.

Зараховано ОСОБА_8 в строк покарання, строк попереднього ув`язнення з 17.06.2021 року по 19.06.2021 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Вирішена доля речових доказів відповідно до вимог ст.100 КПК України.

в с т а н о в и л а :

Вироком місцевого суду ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за те, що він перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 17.06.2021, близько 14 год. 00 хв., знаходячись біля будинку № 281 по вул. Гоголя в м. Черкаси, повторно, з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, відкрито, умисно, з корисливих мотивів заволодів чужим майном, яке належить ОСОБА_9 , 1979 року народження, за наступних обставин.

Так, у вказаному місці та у вказаний час ОСОБА_8 з метою заволодіння чужим майном підійшов до ОСОБА_9 та застосував до нього насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, у вигляді нанесення удару кулаком руки в обличчя, від якого потерпілий впав на асфальт, в результаті чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді саден на задній поверхні обох ліктьових суглобів, саден в лобній ділянці справа, садна в потиличній та в потилично-тім`яній ділянці, садна на нігтьовій фаланзі першого пальця лівої кисті, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 02-01/476 від 18.06.2021, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Після цього, ОСОБА_8 обшукав ОСОБА_9 і дістав з лівої кишені його штанів п`ять купюр номіналом по 100 гривень та відкрито, умисно, з корисливих мотивів заволодів вказаними грошовими коштами в сумі 500 гривень, після чого, утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок районного суду та призначити новий судовий розгляд. При цьому вказує, що фізично не міг нанести ОСОБА_10 тілесні ушкодження так як переніс мікроінсульт, після чого права сторона працює не повноцінно, що підтверджено довідками та виписками з лікарні. Вирок районного суду був ухвалений без його участі, не давши йому слова. Вважає, що його засудили лише на підставі слів потерпілого ОСОБА_11 .

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченого просить вирок районного суду скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п.п.1,2,3 ч.1 ст.284 КПК України.

Вважає, що вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.09.2023 року у кримінальній справі № 711/4191/21 підлягає скасуванню відповідно до наступного.

Покази свідків по справі не можна визнати допустимими доказами вини

ОСОБА_8 .

Так, із показів потерпілого ОСОБА_11 в суді слідує, що під час відкритого викрадення у нього майна, за наведених ним обставин, окрім особи, яка, на його думку, причетна до цього, а саме ОСОБА_8 , інших осіб, що були очевидцями вказаної події та визнані стороною обвинувачення як свідки відкритого заволодіння майном ОСОБА_11 , не було.

З показів свідка ОСОБА_12 в суді слідує, що про подію відкритого викрадення ОСОБА_8 майна - грошових коштів у розмірі 500 грн. йому стало відомо з чужих слів на підставі чого він і звернувся до поліції. Обставини, за яких сталося відкрите викрадення майна ОСОБА_11 та що цьому передувало, він пояснити не зміг, як не зміг назвати і конкретних осіб зі слів яких йому, власне, і стало відомо про обставини відкритого викрадення майна ОСОБА_11 .

За таких обставин, показання даного свідка ОСОБА_12

відомостями про подію, які даний свідок особисто не сприймав, відтак підпадають під поняття «показання з чужих слів», допустимість яких можлива тільки в разі можливості перевірки показань такого свідка шляхом допиту особи, яка надала первинні пояснення. В даному ж випадку за неможливості назвати та встановити особу з показів якої свідок ОСОБА_12 довідався про подію кримінального правопорушення, в якій ОСОБА_11 був визнаний потерпілим, пояснення вказаного свідка є недопустимим доказом у справі та суд має поставитися до них критично з точки зору доказів вини ОСОБА_8 .

Що ж стосується показів свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , то дані покази надані вказаними особами, жодним чином не описують події відкритого заволодіння майном потерпілого ОСОБА_11 ОСОБА_8 , так як очевидцями даної події вказані особи не були та в суді лише засвідчили факт конфлікту, між потерпілим та обвинуваченим. Відтак, покази даних свідків також не можна визнати належними доказами вини її підзахисного у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні передбаченому ч.2 ст.186 КК України.

Крім того, з рапорту о/у Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області вбачається, що отримати інформацію про осіб котрі затримували ОСОБА_8 не представилось можливим.

Судове рішення відносно ОСОБА_8 вимогам закону не відповідає, факт вчинення кримінального правопорушення, передбачено КК України саме засудженим не доведено об`єктивними та беззаперечними у справі.

Протоколи пред`явлення особи для впізнання не є належними у справі.

Не можна визнати належними і допустимими доказами у справі пред`явлення особи для впізнання від 18.06.2021 року за участі потерпілого ОСОБА_11 та протоколи пред`явлення особи для впізнання за участі ОСОБА_12 , з огляду на те, що в графі опис вигляду і прикмет впізнаваної особи, слідчим не визначено за якими саме зовнішніми прикметами та рисами обличчя потерпілий ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_12 здатні упізнати осіб причетних до скоєння правопорушення. При цьому, в усіх без виключення протоколах пред`явлення особи для впізнання в графі «ознаки за якими особа впізнала особу» не міститься опису тих фізіологічних особливостей зовнішніх рис впізнаваних осіб, за якими потерпілий ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_12 здатні ідентифікувати їх як осіб причетних до вчинення кримінального правопорушення, окрім загальної констатації «а саме ходу особи яка 17.06.2021р. заволоділа грошовими коштами».

Інших об`єктивних доказів, які б беззаперечно підтверджували обвинувачення про заволодіння її підзахисним ОСОБА_15 особистим майном потерпілого ОСОБА_11 з корисливих мотивів, окрім як показів самого потерпілого ОСОБА_16 стороною обвинувачення до суду надано не було. В свою чергу, викриваючі її підзахисного покази потерпілого ОСОБА_11 не підтверджуються іншими здобутими в ході досудового розслідування доказами, які б засвідчували обставини відкритого заволодіння в нього майном ОСОБА_8 та свідчили про його злочинні наміри відкрито заволодіти майном потерпілого із застосуванням насильства до нього.

На підставі вищевикладеного можна зробити висновок, що приймаючи оскаржуваний вирок, суд першої інстанції суд не дав належної оцінки доводам сторони захисту щодо неналежності як доказів протоколів пред`явлення особи для впізнання та відсутності інших об`єктивних доказів, які б беззаперечно підтверджували заволодіння ОСОБА_8 майном потерпілого.

Судом першої інстанції було ухвалено оскаржуваний вирок з порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів справи, обвинуваченому ОСОБА_8 ненадіслано копію вироку від 27.09.2023 року (арк. спр. 218), що є порушенням 376 КПК України.

Окрім того, в Єдиному державному реєстрі судових рішень вирок оприлюднений лише 29 вересня 2023 року.

Отже, проголошення судом першої інстанції вироку без обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника було обмежено обвинуваченого на доступ до правосуддя.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги викладені в апеляційних скаргах, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ці вимоги закону місцевим судом виконані в повному обсязі.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано вірно за ч.2 ст.186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наведеними у вироку доказами, які судом першої інстанції досліджені всебічно, повно і об`єктивно.

Як свідчать матеріали кримінального провадження і дані журналу судового засідання, органом досудового розслідування й судом першої інстанції досліджено всі ті обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, а тому доводи обвинуваченого та його захисника про відсутність належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_17 в інкримінованому діянні, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Немає підстав вважати, що викладені у вироку висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Ці заперечення обвинувачення були детально розглянуті судом першої інстанції та спростовані наведеними у його вироку доказами, а саме показами потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив, що раніше з обвинуваченим не був знайомий. Того дня, близько 14 години він перебував на вул. Гоголя біля базару. ОСОБА_18 сидів на «заборчику» і запитав у нього сигарету, на що він йому відмовив, бо не палить. Він пішов далі і дійшовши до дороги відчув удар ззаду в лице, а саме в праве око, внаслідок цього упав на землю і вдарився головою об асфальт, відчув, що хтось лазить по карманах. Він почав вставати та побачив, що ОСОБА_17 тікає, але неподалік стояв хлопець з дівчиною, вони його затримали. В кармані у нього було 500 грн., 5 купюр по 100 грн кожна. Викликали поліцію, потім у ОСОБА_19 вилучили, ці гроші. ОСОБА_18 виражався нецензурною лайкою і в його адресу, і в адресу поліцейських. Хлопець який затримав ОСОБА_19 не дочекався поліцію, та пішов. ОСОБА_18 після цього вибачився за вчинок.

Згідно показів свідка ОСОБА_12 , який показав, що поза минулого року, влітку 2021, він вийшов з роботи та побачив, що по вул. Гоголя напроти Будинку піонерів, один чоловік біжить, а декілька його доганяють. Він допоміг затримати чоловіка, ним виявився обвинувачений ОСОБА_20 . Обвинувачений почав пояснювати, що це його гроші близько 500 грн. Потерпілий пояснював, що він стояв коло автомата, його вдарив обвинувачений та забрав гроші в сумі 500 грн.

Згідно показів свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що він працює в патрульній поліції. Точної дати вже не пам`ятає, він перебував на чергування разом з ОСОБА_13 . Поступив виклик на Центральний ринок. Коли вони прибули на виклик виявили потерпілого ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_8 свідок вказав, що обвинувачений штовхнув потерпілого і викрав у нього паспорт та гроші. Також потерпілий вказав, що обвинувачений його штовхнув та забрав з кармана паспорт та гроші. У потерпілого на обличчі було почервоніння. Обвинувачений був в стані алкогольного сп`яніння, він в їх присутності витягнув з кармана кошти в сумі 500 грн., ті на які вказав потерпілий. Вони викликали СОГ та відібрали заяву.

Показами свідка ОСОБА_13 , який показав, що він працює в патрульній поліції. 17.06.2021 року, він перебував на чергування разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_21 . На 102 надійшов виклик про крадіжку чи грабіж по вул. Гоголя 281, біля центрального ринку магазину «Черевичок». Прибувши на місце побачили потерпілого, свідка та ОСОБА_8 . Останній витягнув з кармана гроші в сумі 500 грн, цю ж суму вказав і потерпілий. Він вказав, що тільки, що зайняв кошти в сумі 500 грн та показав чек. У потерпілого на обличчі було тілесні ушкодження. Обвинувачений був в стані алкогольного сп`яніння, вів себе зухвало та виражався нецензурною лайкою.

Крім того, винуватість ОСОБА_17 в інкримінованому кримінальному правопорушенні підтверджується й іншими доказами:

- даними протоколу прийняття у ОСОБА_9 заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.06.2021, згідно якого ОСОБА_9 повідомив, що 17.06.2021 року близько 14 години по вул. Гоголя в м. Черкаси, виходячи з приміщення на нього напав ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 та заволодів грошовими коштами в сумі 500 грн. та наніс тілесні ушкодження;

- даними протоколу затримання ОСОБА_8 за підозрою у вчиненні злочину в порядку ст. 208 КПК України та особистого обшуку від 17.06.2021, згідно яких при затриманні у ОСОБА_8 вилучено 500 грн;

- даними виписки з амбулаторної картки КНП «Черкаський обласний наркологічний диспансер» №733, згідно якої під час огляду 17.06.2021 року у ОСОБА_8 встановлено факт алкогольного сп`яніння;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_9 від 18.06.2021 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_9 за загальними рисами обличчя, а саме за формою очей, брів та носа, впевнено впізнає особу на фотознімку №3, яка відкрито заволоділа його грошовими коштами.

- даними довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання по фотокарткам від 18.06.2021, згідно якої на фотокартці під №3 зображено особу ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_12 від 18.06.2021 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_12 за загальними рисами обличчя, а саме за формою очей, брів та носа, впевнено впізнає особу на фотознімку №1, яка 17.06.2021 року відкрито заволоділа грошовими коштами ОСОБА_22

- даними довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання по фотокарткам від 18.06.2021, згідно якої на фотокартці під №1 зображено особу ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- даними висновку судово-медичної експертизи № 02-01/476 від 18.06.2021, відповідно якого у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді саден на задній поверхні обох ліктьових суглобів, саден в лобній ділянці справа, садна в потиличній та в потилично-тім`яній ділянці, садна на нігтьовій фаланзі першого пальця лівої кисті, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;

- даними протоколу огляду предметів від 26.06.2021 з додатками до нього, згідно якого предметом огляду є грошові кошти номіналом по 100 грн кожна в кількості 5 штук. Під час огляду було проведено ксерокопіювання;

- даними протоколу огляду предметів від 30.06.2021 з оптичним диском до нього, згідно якого оглянуто відеозапис з камер зовнішнього відео спостереження на якому зафіксований ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_9 перед нападом.

- даними відеозапису на оптичному диску (речовому доказі) на якому зафіксовано подія 17.06.2021 року по вул. Гоголя в м. Черкаси. Так, о 13 годині 22 хв на запису зображений ОСОБА_8 , який сидить на сходах. В подальшому на відео з`являється ОСОБА_9 . Через деякий час ОСОБА_8 підіймається та направляється в сторону потерпілого ОСОБА_9 .

Колегія суддів вважає, що при дослідженні доказів, суд першої інстанції дотримався вимог ст.94 КПК України, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності та прийшов до обгрунтованого висновку, що докази в своїй сукупності доводять вину ОСОБА_17 в інкримінованому злочині, тому доводи захисника та обвинуваченого про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази винуватості обвинуваченого, що його засудили лише на підставі слів потерпілого ОСОБА_11 не знайшло свого підтвердження під час розгляду матеріалів кримінального провадження.

Згідно із ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з ст.85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Частиною 1 ст.86 КПК України встановлено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Частиною 2 ст.93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Докази на підтвердження винуватості ОСОБА_17 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй належності, допустимості, достовірності та достатності і у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_17 поза розумним сумнівом, що призвело до постановлення обвинувального вироку.

Невизнання винуватості ОСОБА_17 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, колегія суддів розцінює, як спосіб захисту та намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.

Доводи обвинуваченого про те, що він не міг завдати тілесних ушкоджень оскільки має проблемі зі здоров`ям, а саме перініс мікроінсульт, є неправдивими, які крім показів потерпілого ОСОБА_10 спростовуються показами свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , які показали, що коли вони прибули на виклик, побачили потерпілого ОСОБА_10 у якого на обличчі були наявні тілесні ушкодження та обвинуваченого ОСОБА_17 і свідка ОСОБА_25 . Крім того, потерпілий ОСОБА_10 повідомив, що інших осіб крім обвинуваченого ОСОБА_17 біля нього не було. Також згідно даних висновку судово-медичної експертизи № № 02-01/476 від 18.06.2021, відповідно якого у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді саден на задній поверхні обох ліктьових суглобів, саден в лобній ділянці справа, садна в потиличній та в потилично-тім`яній ділянці, садна на нігтьовій фаланзі першого пальця лівої кисті, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, тому немає сумнівів у тому, що саме ОСОБА_17 наніс потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження.

У колегії суддів немає підстав вважати покази ОСОБА_10 неправдивими, оскільки вони узгоджуються з показами свідків та письмовими доказами, які покладені в основу обвинувачення визнаного судом доведеним.

Крім того колегія суддів враховує покази ОСОБА_17 надані ним в суді апеляційної інстанції, який частково визнав свою вину та показав, що поступив з потерпілим неправильно, однак не пам`ятає всіх деталей того інциденту, просив застосувати до нього положення ст.75 КК України..

Доводи апеляційної скарги захисника щодо недопустимості доказу, а саме показів свідка ОСОБА_12 , який не був очевидцем вказаної події, а тому його покази підпадають під поняття «показання з чужих слів», є безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 97 КПК України показаннями з чужих слів є висловлювання, здійснене в усній, письмовій або іншій формі, щодо певного факту, яке ґрунтується на поясненні іншої особи.

Для визначення того, чи є показання, в яких передаються висловлювання іншої особи, показаннями із чужих слів у значенні ст. 97 КПК України, необхідно встановити, чи надаються або використовуються ці висловлювання іншої особи для доведення існування того факту, про який стверджується в цьому переданому висловлюванні. Показання, які містять висловлювання іншої особи, надані з метою доведення того, що інша особа висловилася саме так за певних обставин, не можуть вважатися показаннями із чужих слів відповідно до ст. 97 КПК України, оскільки у такому разі вони є повідомленням про факт висловлювання, який свідок безпосередньо спостерігав.

Як убачається з вироку, в ході судового розгляду в суді першої інстанції було допитано свідка ОСОБА_25 , який пояснив, що побачив, як по вул. Гоголя напроти Будинку піонерів біжить один чоловік, а декілька його доганяють. Він допоміг затримати чоловіка, ним виявився обвинувачений ОСОБА_20 . Обвинувачений почав пояснювати, що це його гроші близько 500 грн. Потерпілий пояснював, що він стояв коло банкомата, його вдарив обвинувачений та забрав гроші в сумі 500 грн.

Тобто, свідок ОСОБА_25 був безпосереднім учасником затримання обвинуваченого ОСОБА_17 та перебув разом з потерпілим ОСОБА_10 та обвинуваченим до приїзду патрульної поліції.

З урахуванням вищевказаного колегія суддів вважає, що показання свідка щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, про які він дізнався зі слів потерпілого ОСОБА_10 в силу положень ст. 97 КПК України не є показаннями із чужих слів, оскільки зазначений свідок особисто приймав участь у затриманні обвинуваченого та сприймав безпосередні пояснення потерпілого, який вказував про факт грабіжу.

Свідки ОСОБА_24 та ОСОБА_23 хоча не були очевидцями даної події, однак вони, як працівники патрульної поліції отримали виклик про грабіж. Прибувши на місце побачили потерпілого, свідка ОСОБА_25 та обвинуваченого ОСОБА_17 . ОСОБА_26 пояснив, що він тільки що зняв з банкомату кошти в сумі 500 грн. та показав чек. Обвинувачений ОСОБА_17 його вдарив та викрав гроші в сумі 500 грн. Обвинувачений був в стані алкогольного сп`яніння, вів себе зухвало та виражався нецензурною лайкою.

Покази даних свідків отримані в законний спосіб, а тому немає підстав вважати покази вищезазначених свідків неналежними доказами. Покази свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_23 узгоджуються між собою та в сукупності з іншими доказами наявними в матеріалах кримінального провадження вказують на винуватість ОСОБА_17 у вчиненні інкримінованого діяння.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника з приводу визнання неналежного та недопустимого доказу у справі - протоколів пред`явлення особи для впізнання від 18.06.2021 за участі потерпілого ОСОБА_11 та за участі ОСОБА_12 .

Відповідно до ч. 2 ст. 228 КПК особа, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими особами тієї ж статі, яких має бути не менше трьох і які не мають різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі.

Із протоколу пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_11 від 18.06.2021 (а.к.п.79-80) вбачається, що він оформлений відповідно до приписів ст. 104 КПК, а зазначену слідчу дію проведено із дотриманням вимог ст.228 КПК. Перед пред`явленням для впізнання у потерпілого попередньо з`ясовано чи може він впізнати особу, опитав про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи. Потерпілий пояснив, що він впізнає під № 3 особу, яка 17.06.2021 відкрито заволоділа його грошовими коштами, назвавши при цьому сукупність ознак, а саме: за загальними рисами обличчя, за формою очей, брів та носа. При цьому потерпілий ОСОБА_11 , був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань.

Аналогічно складений протокол пред`явлення особи для впізнання від 18.06.2021 за участю свідка ОСОБА_12 (а.к.п.82-83) у якого попередньо з`ясовано за якими ознаками він може впізнати та при яких обставинах він може впізнати особу. Свідок вказав на особу на фотознімку під №1, яка 17.06.2021 відкрито заволоділа грошовими коштами ОСОБА_27 .

Колегія суддів приходить до висновку, що протоколи пред`явлення особи для впізнання від 18.06.2021 за участю потерпілого та свідка і сам процес проведення впізнання відбувся на підставі норм кримінального процесуального закону, з дотриманням прав та обов`язків осіб, які пред`являлися для впізнання.

Доводи захисника про порушення вимог кримінального процесуального закону під час ухвалення оскаржуваного вироку, оскільки ні обвинувачений ні його захисник не були належним чином повідомлені про точну дату та час проголошення судового рішення по даній справі, не знайшло свого підтвердження при розгляді матеріалів кримінального провадження.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, а саме з даних журналу судового засідання (а.к.п.213) від 26.09.2023 було продовжено судове засідання щодо обвинуваченого ОСОБА_17 та суд перейшов до останнього слова обвинуваченого, після якого було оголошено вихід до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення. При цьому був оголошений приблизний вихід з нарадчої кімнати 27.09.2023 о 08 годині 50 хвилин, тобто обвинувачений був обізнаний про дату та час проголошення вироку суду.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги обвинуваченого та його захисника про те, що оскаржуваний вирок був проголошений у відсутність обвинуваченого ОСОБА_17 та його захисника та всупереч ч.7 ст.376 КПК України копія вироку не була надіслана обвинуваченому.

Згідно розписки на а.к.п.220 обвинувачений ОСОБА_17 27 вересня 2023 року отримав копію вироку районного суду від 27.09.2023 про що власноручно підтвердив своїм підписом.

Щодо вказівки захисника про оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень оскаржуваного вироку від 27.09.2023 лише 29 вересня 2023 року, то дана обставина жодним чином не вливає на законність та обґрунтованість обвинувального вироку, тим більше після направлення рішень в ЄДРСР вони оприлюднюються через декілька днів.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд в повному обсязі дотримався вимог статей 370, 376 КПК України та не обмежив право обвинуваченого на доступ до правосуддя.

Районний суд проаналізував кожний доказ який був наданий стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_17 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж) в межах своїх повноважень та прийшов до обгрунтваного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_17 в інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України поза розумним сумнівом.

Колегія суддів враховує, що усталена практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (Рішення ЄСПЛ від 10.07.2001 року у справі «Авшар проти Туреччини» - п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЕСПЛ від 14.08.2008 року у справі «Кобець проти України» - п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі «Веренцов проти України» - п. 86, «Яллох проти Німеччини»). У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р. та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06.12.1998 p., «Бочаров проти України» Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

При призначенні покарання, місцевий суд дотримався вимог ст.50, 65, 66, 67 КК України та врахував Постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, поведінку, який вчинив тяжкий злочин, раніше судимий до покарання у виді 14 років позбавлення волі за скоєння злочинів, передбачених ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, вчинив кримінальне правопорушення в період непогашеної судимості, вину в інкримінованому злочині не визнав, що свідчить про його відношення до скоєного, має позитивну характеристику за місцем проживання, на спеціальних обліках не перебуває, враховуючи обтяжуючу покарання обставину вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та призначив покарання з ізоляцією від суспільства, в межах санкції ч.2 ст.186 КК України 4 роки позбавлення волі, яке є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, при цьому є мінімальним покаранням, передбаченим ч.2 ст.186 КК України.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Крім того, колегія суддів враховує роз`яснення, наведене у Рішенні Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004, згідно якого Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, місцевий суд при постановленні вироку в повному обсязі дотримався вимог кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 27 вересня 2023 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий - суддя

Судді