Провадження № 1-кп/185/455/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 лютого 2024 року м.Павлоград
Дніпропетровської області
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілої - ОСОБА_4 ,
її представника - адвоката ОСОБА_5 ,
у присутності обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
його захисника - адвоката ОСОБА_7 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровськ, громадянина України, з середньою технічною освітою, пенсіонера, інваліда 3ї групи,, одруженого, маючого на утримані двох неповнолітніх синів: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, -
13 липня 2023 року, близько 22.40 год., ОСОБА_6 , знаходячись біля під`їзду № 5 буд.43 по вул.Західнодонбаська в м.Павлограді, під час конфлікту, що раптово виник на грунті неприязних відносин, умисно, з мотивів особистої неприязні, підійшов спереду до ОСОБА_4 та наніс останній один удар правою ногою по правій нозі з внутрішньої сторони, після чого наніс удар долонею своєї правої руки три-чотири удари по голові ОСОБА_4 з лівої сторони, чим спричинив потерпілій фізичну біль, не завдавши тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України не визнав, та показав, що в місці, в день та час, зазначені в обвинувальному акті він словесно втрутився у спілкування потерпілої телефоном. Її він знав, як сусідку, що проживає у бабусі. На це потерпіла висловилася на його адресу нецензурно, а на його зауваження підійшла до нього та вдарила його рукою по лицю. У відповідь, за інерцією, він завдав потерпілій правою рукою ляпаса по потилиці. Інших ударів, що йому інкримінується він потерпілій не завдавав. Позовні вимоги останньої про відшкодування матеріальної та моральної шкоди він не визнає.
Аналогічні показання надала суду дружина обвинуваченого свідок ОСОБА_10 .
Винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердила, що знала обвинуваченого, як бабусиного сусіда, у якої вона на той час тимчасово мешкала. 13.07.2023 року, після 22.00 год. вона після роботи сиділа зі своєю подругою на лавочці біля під`їзду № 5 буд. АДРЕСА_2 , де проживає її бабуся, та телефоном спілкувалася з мамою щодо майбутньої поїздки до м.Одеса.
В цей час повз них зі своєю дружиною проходив обвинувачений, який став втручатися в розмову. Вона зробила йому зауваження, на що обвинувачений став лаятися, ображати її, а потім кидатися на неї, після чого вдарив ногою по нозі, а також завдав 3-4 удари рукою по голові зліва, чим спричинив їй фізичного болю.
З приводу цього її подруга викликала поліцію, а мама телефоном покликала на допомогу бабусю. Останню, коли вона вибігла з під`їзду, обвинувачений також скривдив.
Свідок ОСОБА_11 підтвердила суду, що ввечері 13.07.2023 року вона разом з потерпілою ОСОБА_12 перебувала біля під`їзду будинку, де проживала бабуся потерпілої. Під час розмови ОСОБА_12 по телефону зі своєю мамою в їх розмову словесно втрутився обвинувачений, який на зауваження ОСОБА_12 вдарив її ногою, а після того ще й рукою декілька разів по голові. Вона почала відтягувати обвинуваченого від потерпілої та викликала поліцію. На допомогу потерпілій вибігла й її бабуся…
Свідок ОСОБА_13 підтвердила, що ввечері 13.07.2023 року вона на прохання своєї доньки, яка повідомила їй про інцидент за участю її онуки по телефону, вибігла до власного під`їзду, де бачила, як обвинувачений вдарив її онуку ногою по нозі та декілька разів рукою по голові. На її зауваження обвинувачений вдарив і її. На вказані події подруга онуки викликала поліцію.
Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення зафіксовано подання ОСОБА_12 заяви про вчинення ОСОБА_6 13.07.2023 року злочину.
Протоколами проведення слідчих експериментів за участю потерпілої ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_11 були встановлені перебіг та обставини вчинення обвинуваченим злочину, та побиття потерпілої, наведені у обвинувальному акті.
Аналізуючи показання обвинуваченого в судовому засіданні, співставляючи ці показання з обвинуваченням, що інкримінується ОСОБА_6 , показаннями потерпілої ОСОБА_12 ,свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , а також дослідженими письмовими доказами, які беззаперечно підтверджують винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, суд робить обґрунтований висновок про те, що показання потерпілої, свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , та інші наведені докази мають характер логічних, послідовних, об`єктивних, доповнюють одне одного та є належними, допустимими і достатніми, оскільки зібрані без порушень Конституції та КПК України.
Натомість, позиція обвинуваченого, який зазначає про свою невинуватість, та аналогічна позиція його дружини свідка ОСОБА_16 , не береться судом до уваги, оскільки нічим більше не підтверджена та спростована наведеними вище беззаперечними доказами умисного побиття обвинуваченим потерпілу, із завданням останній фізичного болю.
Відтак, винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України доведена та підтверджена повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 необхідно правильно кваліфікувати за ч.1 ст.126 КК України, як умисне завдання побоїв, які завідали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.
При призначенні виду і розміру покарання, у відповідності до ст.ст.65-67 КК України суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 підлягає покаранню за вчинений кримінальний проступок, є особою яка не притягувалася до кримінальної відповідальності, має посередню характеристику.
В якості пом`якшувальних обставин суд визнає що обвинувачений ОСОБА_6 є пенсіонером,інвалідом 3 ї групи, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.
Враховуючи викладене, беручи до уваги соціальний статус обвинуваченого, який є пенсіонером, що унеможливлює призначення йому запропонованого потерпілою стороною покарання у виді громадських робіт, зважаючи на спосіб, наслідки та інші обставини учиненого кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та запобігання скоєнню ним інших кримінальних правопорушень, може відбутися шляхом призначення йому кримінального покарання у вигляді штрафу, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, в межах санкції зазначеної статті.
Приймаючи зазначене рішення суд враховує, що обвинувачений отримує пенсію та має змогу виконати судове рішення в частині призначення йому покарання у виді штрафу.
У відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України матеріальна шкода, спричинена неправомірними діями особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її спричинила.
В зв`язку з цим суд приймає рішення про те, що позовні вимоги потерпілої ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_6 в частині відшкодування матеріальних збитків на суму2787грн.21коп. підлягають повному задоволенню, оскільки спричинення обвинуваченим внаслідок злочинних дій матеріальної шкоди потерпілій саме на зазначену суму підтверджено документально.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368,370, 371, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_6 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.126 КК України.
ОСОБА_6 призначити покарання за ч.1 ст.126 КК України у вигляді штрафу у розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян України, що дорівнює сумі п`ятсот десять грн.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком чинності не обирати.
Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди 2787грн.21коп.
Вирок може бути оскаржено до Дніпровського Апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк тридцять днів з дня його проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_17 .