Провадження №1-кп/522/1094/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року - м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд, на підставі обвинувального акту, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000756 від 20.07.2021 року, у закритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 152 ККУкраїни,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 -

ВСТАНОВИВ:

19.07.2021 р. приблизно о 06 годині 20 хвилин ОСОБА_3 , під`їхав на своєму автомобілі марки «CHERI EASTAR DC 14B», реєстраційний номер НОМЕР_1 , до будинку АДРЕСА_2 , де мешкає його дружина ОСОБА_6 , з якою він спільно не проживав протягом останніх півроку.

Маючи намір, направлений на незаконне позбавленні волі ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання негативних наслідків у виді обмеження особистої волі ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, направленням на позбавленні її волі, порушуючи гарантовані положеннями ст. ст. 29, 33 Конституції України і ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» права і свободи, впевнившись, що поряд відсутні сторонні особи, ОСОБА_3 схопив останню руками за плече та праву руку, та ігноруючи спроби ОСОБА_6 вирватись, застосовуючи грубу фізичну силу, посадив її на переднє сидіння свого автомобіля та заблокував двері. Надалі, ОСОБА_3 сів в автомобіль на сидіння водія, та почав рухатись на автомобілі по вулиці Посмітного в м. Одесі.

Через деякий час, проїжджаючи по вулиці Авдєєва-Чорноморського в м. Одесі ОСОБА_6 розблокувала двері автомобіля, відкрила їх та намагалась вистрибнути з нього. В цей час, продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_3 схопив ОСОБА_6 правою рукою за шию, затягнув в автомобіль, зупинився та почав обома руками її душити, від чого ОСОБА_6 втратила свідомість.

Через деякий час ОСОБА_6 прийшла до тями, однак ОСОБА_3 одразу знову почав її душити обома руками, від чого вона повторно втратила свідомість.

В подальшому, 19.07.2021 р. приблизно о 07 годині 20 хвилин, перебуваючи в районі вулиці 2-га Пересипська у м. Одесі ОСОБА_6 прийшла до тями, після чого ОСОБА_3 , з метою подолання опору останньої, схопив її правою рукою за волосся та наніс їй лівою рукою три удари в область грудної клітини, два удари кулаком лівої руки в область живота, та чотири удари кулаком лівої руки в пахову область.

Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_3 схопив хрестову викрутку з рукояткою жовтого кольору та наніс нею ОСОБА_6 один удар в область лівого стегна.

Своїми протиправними діями ОСОБА_3 завдав ОСОБА_6 фізичні страждання та тілесні ушкодження у вигляді багаточисельних синців та саден обличчя, шиї, синців грудної клітки та лівого плечового суглоба, колотої поверхневої рани лівого стегна та які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім того 19.07.2021 р. приблизно о 07 годині 20 хвилин ОСОБА_3 перебував в своєму автомобілі марки «CHERI EASTAR DC 14B», реєстраційний номер НОМЕР_1 , разом зі своєю дружиною ОСОБА_6 в районі вулиці 2-га Пересипська у м. Одесі.

Маючи намір, направлений на вчинення дій сексуального характеру без добровільної згоди ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, ОСОБА_3 , погрожуючи останній фізичною розправою, наказав їй роздягнутись, після чого, з метою подолання опору останньої, наніс їй два удари правою рукою в область живота. Надалі, ОСОБА_3 переліз на сидіння ОСОБА_6 , ліг на неї зверху, після чого вона почала намагатись його відштовхнути. З метою подолання опору ОСОБА_6 , ОСОБА_3 наніс їй один удар правою рукою в область обличчя, розстебнув блискавку на своїх шортах та вчинив дії сексуального характеру, а саме здійснив, без її добровільної згоди, статевий акт з використанням геніталій шляхом вагінального проникнення в тіло ОСОБА_6 , тобто зґвалтував її.

Своїми протиправними діями ОСОБА_3 завдав ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді багаточисельних синців та саден обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

За таких обставин, своїми умисними діями ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 146 КК України, за кваліфікуючими ознаками - незаконне позбавлення волі, що супроводжувалось заподіянням фізичних страждань, та за ч. 2 ст. 152 КК України, за кваліфікуючими ознаками - вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчинене щодо подружжя.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях не визнав, зазначив, що обставини кримінальних правопорушень, що описані в обвинувальному акті, не відповідають дійсності, є надуманими. Обвинувачений визнав нанесення потерпілій тілесних ушкоджень, але не визнав ні незаконного позбавлення волі, що супроводжувалось заподіянням фізичних страждань, ні вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчинене щодо подружжя. Зазначив, що статевий акт відбувся за взаємною згодою, а знаходження потерпілої особи в його автомобілі було бажанням потерпілої особи. ОСОБА_3 пояснив суду, що зранку, о 6:00-6:15 приїхав до своєї жінки з метою примирення та обговорення питання її повернення до нього, як до свого чоловіка, або питання наступного розірвання шлюбу та запросив потерпілу до свого автомобіля. Вона погодилась сісти в автомобіль та після цього вони вирушили до провулку, в якому проживає обвинувачений, для того, щоби здійснити статевий акт. Обвинувачений попросив потерпілу роздягнутися, що вона й зробила, та на пасажирському сидінні автомобіля відбувся статевий акт. Після цього на месенджер Viber потерпілої ОСОБА_6 прийшло повідомлення від « ОСОБА_7 » про невідомі обвинуваченому документи, він попросив свою дружину ОСОБА_6 пояснити чому ця особа їй пише повідомлення, але вона не змогла таке зробити. З таких причин обвинувачений розлютився й почав різко виїзджати з провулка. Потерпіла почала виходити з автомобіля, але обвинувачений нахилився вперед щоби закрити двері, різко здійснив гальмування й потерпіла ОСОБА_6 вдарилася о його лікоть й втратила свідомість.

Суд звертає увагу, що в період допиту обвинуваченого ОСОБА_3 , ним надане й наступне пояснення про момент початку різкого руху автомобіля з провулку. Потерпіла почала виходити з автомобіля, але обвинувачений нахилився вперед та закрив двері щоби вони не пошкодились в момент руху. Після цього він почав трухати потерпілу й питати «Що за документи?», але потерпіла не змогла відповісти й втратила свідомість.

Також обвинувачений зазначив, що в період знаходження в провулку біля його будинку, він ходив додому за своєю сорочкою з метою передати її потерпілій особі, щоби вона передяглася та змогла скрити кров на своєму обличчі.

Після втрати свідомості потерпілою особою, обвинувачений разом з нею вирушили до лікарні, але коли потерпіла прийшла до тями, то відмовилась від медичної допомоги. Після цього обвинувачений відвіз потерпілу додому й вирушив по своїм справам.

Допитана в судовому засіданні потерпіла особа ОСОБА_6 пояснила суду, що о 6:15-6:20 вона вийшла зі свого дому та побачила захований за мікроавтобусом автомобіль обвинуваченого, який вискочив з автомобілю, схопив потерпілу за руку й заштовхав її в автомобіль, пообіцявши довести до роботи та провести невідоме їй останнє спілкування. Вона намагалася вийти, але двері було заблоковано. Обвинувачений почав її душити, від чого потерпіла втратила свідомість. Коли потерпіла прийшла до тями, то побачила пустир, три бочки схожі на елеваторні та залізничні колії, а обвинувачений в зухвалій формі звернувся до потерпілої, продовжуючи емоційно тиснути на неї, після чого вдарив. Потерпіла знову втратила свідомість. Коли вона прийшла до тями наступного разу й запитала що він робить, то обвинувачений голосно кричав на потерпілу й тримав в руках помаранчеву викрутку. Обвинувачений дозволив потерпілій зателефонувати на роботу виключно на гучному зв`язку та повідомити, що її не буде на робочому місці з-за поганого самопочуття. Потім обвинувачений вдарив її викруткою, пробив ліве стегно та зазначив, що бажає щоби з неї повільно витікала кров й вона повільно помирала. Обвинувачений не допоміг потерпілій зупинити кровотечу. Після цього почав наносити удари в лице, грудь, живіт та примушувати її роздягнутися. Потерпіла підкорилася та дивилася як роздягається обвинувачений, який переліз на пасажирське сидіння до неї, став своїми колінами на автомобільний килимок, вдарив в живіт, розсунув ноги та зґвалтував. Потерпіла зазначила, що не давала згоду на такі дії та робила спроби вирватись та припинити дії обвинуваченого. Після статевого акту обвинувачений ОСОБА_3 не дозволив їй одягнутися та пояснив, що вона повинна бути оголеною щоби краще горіла коли він обіллє її паливом та спале. Обвинувачений вивіз потерпілу в невідомому їй напрямку, достав каністру з паливом та примусив вийти з автомобілю. Вона оголена вийшла та стала на коліна й прохала обвинуваченого припинити знущання та побиття, обіцяла повернутися до нього та продовжити спільне сімейне життя, благала його про допомогу, обіцяла, що все буде гарно. Обвинувачений дозволив потерпілій одягнутися, забравши собі її труси, й вони поїхали в напряму до міста. Обвинувачений заборонив потерпілій їхати сидячі, щоби сторонні водії не побачили в якому вона стані. Після цього обвинувачений ОСОБА_3 заїхав до себе додому щоби надати потерпілій свою сорочку й відвіз її до неї додому.

Після цього потерпіла зателефонувала дітям й викликала їх до себе, щоби вони надали їй допомогу. Син викликав швидку допомогу й поліцію. У лікарні відбулася зустріч з представником правоохоронних органів, якому вона повідомила і про побиття, і про зґвалтування. Наступного дня потерпіла ОСОБА_6 разом з другом та своїм сином прибули до експерта для здавання аналізів.

На додаткові питання учасників кримінального провадження потерпіла ОСОБА_6 надала наступні пояснення. Конфлікт між нею та обвинуваченим ОСОБА_3 виник з підстав відмови потерпілої продовжувати спільне сімейне життя з обвинуваченим, який систематично вчиняв фізичне насильство через побиття. Вона забрала доньку й орендувала квартиру для проживання окремо від ОСОБА_3 . Основні пошкодження здоров`я потерпілої обвинувачений наніс коли вона була без свідомості. Потерпіла не мала змоги втекти, оскільки боялася цього робити з-за погроз обвинуваченого ОСОБА_3 .

Потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що не розірвала шлюб з обвинуваченим, так як він не віддавав їй документи. На даний час вона відновила оригінали у вигляді дублікатів та звернулася до Київського суду м. Одеси з позовною заявою про розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що незаконне позбавлення волі ОСОБА_6 відбувалося протягом всього часу перебування потерпілої в автомобілі обвинуваченого та було закінчено на території Приморського району м. Одеси, а саме за місцем мешкання потерпілої.

Приймаючи до уваги вищенаведене, судом встановлено, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 та ч.2 ст.152 КК України, повністю доведена та підтверджена матеріалами провадження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд кваліфікує за ч. 2 ст. 146 КК України - незаконне позбавлення волі, що супроводжувалось заподіянням фізичних страждань, та за ч.2 ст.152 КК України - вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчинене щодо подружжя.

Судом вивчено та досліджено ряд доказів по кримінальній справі.

Висновок експерта від 20.07.2021 р. за №1311, відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_6 виявлені наступні тілесні ушкодження: багаточисельні синці та садна обличчя, шиї, синці грудної клітки та лівого плечового суглоба, колота поверхнева рана лівого стегна. Колота рана утворилася від дії гострого колючого предмета, яким могла бути викрутка. Синці і садна утворилися від тупих, твердих предметів, індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразились. Не виключено, що такими тупими предметами могли бути руки. Відповідно до висновку, ушкодження могли бути заподіяні 19.07.2021 р. Ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Характер та локалізація тілесних ушкоджень виключає можливість їх спричинення в результаті падіння з висоти власного росту. Згідно акту судово-імунологічного дослідження від 21.07.2021 р. за №24: «В двох мазках і тампоні з вмістом піхви ОСОБА_6 , 1972 р.н., знайдені сперматозоїди».

Протокол огляду місця події від 22.07.2021 р., відповідно до якого оглянута територія 3х4 м2 по вул. Авдєєва-Чорноморського, 45-А в м. Одесі, на якій розташовано автомобіль д.н.з. НОМЕР_1 , при огляді якого виявлено та вилучено на гумовому килимці підлоги попереднього пасажирського сидіння виявлено пляму речовини бурого кольору, форми наближеної до округлої, найбільшим розміром 0,5 х 0,7 см, з якої за допомогою марлевого тампону, змоченого дистильованою водою, виконано змив та поміщено в паперовий конверт НПЦ. Крім того, при огляді попереднього пасажирського сидіння на поверхні передньої частини спинки виявлено пляму речовини бурого кольору, з якої відібрано зразок, шляхом вирізу фрагменту покриття сидіння та поміщено в паперовий конверт НПЦ.

Висновок експерта від 27.07.2021 р. за №1378, відповідно до якого у гр. ОСОБА_6 в ділянках зовнішніх статевих органів видимих тілесних ушкоджень, що могли відноситись до подій від 19.07.2021 р. не виявлено. Дівоча пліва у гр. ОСОБА_8 у вигляді «митровидних сосочків» - піхва жінки, що в минулому народжувала. Згідно акту судового-імунологічного дослідження №24 від 21.07.2021 р.: «В двох мазках і тампоні з вмістом піхви ОСОБА_8 , 1972 р.н., знайдені сперматозоїди», що може свідчити про те, що на протязі від кількох годин до 7-ми діб, до моменту огляду судового-медичним експертом, у гр. ОСОБА_6 мався (малися) статевий (статеві) акт (акти).

Висновок експерта від 02.08.2021 р. за №668, відповідно до якого кров потерпілої ОСОБА_6 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО. Кров підозрюваного ОСОБА_3 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО.

Висновок експерта від 30.08.2021 р. за №СЕ-19/115-21/10614-БД, відповідно до якого встановлено генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (об`єкт №1.1), які наведено в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1 додатку 1).

Висновок експерта від 30.08.2021 р. за №СЕ-19/115-21/10621-БД, відповідно до якого у змиві з РБК (об`єкт №1.1), на вирізу тканини з переднього пасажирського сидіння (об`єкт №2.1) виявлено клітини з ядрами з домішкою крові без домішки сперми та встановлено їх генетичні ознаки, які наведено в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, додаток 1). Генетичні ознаки клітин з домішкою крові без домішки сперми виявлених у змиві з РБК (об`єкт №1.1) є змішаними і можуть бути придатні для ідентифікації лише за домінуючим ДНК-профілем. Генетичні ознаки клітин з домішкою крові без домішки сперми, що домінують серед змішаних генетичних ознак в об`ємі №1.1 збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Генетичні ознаки клітин з домішкою крові без домішки сперми на вирізу тканини з переднього пасажирського сидіння (об`єкт №2.1) збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та в об`єкті №2.1 складає 1,21х10-34. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаному об`єкті, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 8,26 х 1033 осіб.

Висновок експерта від 30.08.2021 р. за №СЕ-19/115-21/10622-БД, відповідно до встановлено генетичні ознаки зразка крові потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (об`єкт №1.1), які наведено а таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, додаток 1).

Висновок експерта від 31.08.2021 р. за №СЕ-19/115-21/10617-БД, відповідно до якого: 1.2. На футболці (об`єкти №№ 1.1, 1.3, 1.5, 1.7, 1.9, 1.11), на джинсах (об`єкти №№ 2.1, 2.3, 2.5, 2.7), виявлено клітини з ядрами з домішкою крові без домішки сперми та встановлено їх генетичні ознаки, які наведено в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, додаток 1). На футболці (об`єкт №1.8), на джинсах (об`єкт №2.4) виявлено клітини з ядрами без домішок крові та сперми та встановлено їх генетичні ознаки, які наведено в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, додаток 1). На футболці (об`єкти №№1.4, 1.10), на джинсах (об`єкти №№2.6, 2.8) виявлено клітини з ядрами без домішок крові та сперми та встановлено їх генетичні ознаки, які є змішаними та для ідентифікації не придатні. На футболці (об`єкти №№1.2, 1.6, 1.12), на джинсах (об`єкти №№2.2, 2.9) виявлено поодинокі клітини з ядрами без домішок крові та сперми, генетичні ознаки яких не встановлено, у зв`язку з недостатньою кількістю біологічного матеріалу. 3.4. Генетичні ознаки клітин з домішкою крові без домішки сперми виявлених на футболці (об`єкти №№ 1.1, 1.3, 1.5, 1.7, 1.9, 1.11), на джинсах (об`єкти №№ 2.1, 2.3, 2.5, 2.7) збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілої ОСОБА_6 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_3 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та в об`єктах №№ 1.1, 1.3, 1.5, 1.7, 1.9, 1.11, 2.1, 2.3, 2.5, 2.7 складає 1,21 х 10-34. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 8,26 х 1033 осіб. Походження генетичних ознак клітин з домішкою крові без домішки сперми виявлених на футболці (об`єкти №№ 1.1, 1.3, 1.5, 1.7, 1.9, 1.11), на джинсах (об`єкти №№ 2.1, 2.3, 2.5, 2.7) від ОСОБА_3 виключається. Генетичні ознаки клітин без домішок крові та сперми виявлених на футболці (об`єкт №1.8), на джинсах (об`єкт №2.4) є змішаними і містять генетичні ознаки двох осіб, а саме: генетичні ознаки зразка крові потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та зразка крові ОСОБА_3 . Походження генетичних ознак клітин без домішок крові та сперми виявлених на футболці (об`єкти №№ 1.4, 1.10), на джинсах (об`єкти №№ 2.6, 2.8), поодиноких клітин без домішок крові та сперми виявлених на футболці (об`єкти №№ 1.2, 1.6, 1.12), на джинсах (об`єкти №№ 2.2, 2.9) від потерпілої ОСОБА_6 та ОСОБА_3 не представляється за можливе, у зв`язку із зазначеним у п.1.2.

Висновок експерта від 30.08.2021 р. за №СЕ-19/115-21/10615-БД, відповідно до якого на предметному склі «2» ( з мазками відбитками із піхви потерпілої ОСОБА_6 (об`єкт №2.1) виявлено клітин з ядрами без домішки крові та без домішки сперми та встановлено їх генетичні ознаки, які наведено в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, додаток 1). На фрагменті марлевої серветки з вагінальним вмістом потерпілої ОСОБА_6 (об`єкт №3.1) виявлено клітин з ядрами без домішки крові та з домішкою сперми та встановлено їх генетичні ознаки, які наведено в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, додаток 1). На предметному склі «1» (з мазками відбитками із піхви потерпілої ОСОБА_6 (об`єкт №1.1) виявлено поодинокі клітин з ядрами без домішки крові та без домішки сперми, генетичні ознаки яких не встановлено, у зв`язку з недостатньою кількістю біологічного матеріалу. Генетичні ознаки клітин з ядрами без домішки крові та без домішки сперми, виявлених на предметному склі «2» (з мазками відбитками із піхви потерпілої ОСОБА_6 (обєкт №2.1) є змішаними і можуть бути придатними для ідентифікації лише за домінуючим ДНК-профілем. Генетичні ознаки клітин з ядрами без домішки крові та без домішки сперми, що домінують серед змішаних генетичних ознак в об`єкті №2.1, а саме на предметному склі «2» ( з мазками відбитками із піхви потерпілої ОСОБА_6 ) збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілої ОСОБА_6 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_3 . Походження домінуючих генетичних ознак клітин з ядрами без домішки крові та без домішки сперми, виявлених на предметному склі «2» (з мазками відбитками із піхви потерпілої ОСОБА_6 (об`єкт №2.1) від ОСОБА_3 виключається. Генетичні ознаки клітин з ядрами без домішки крові та з домішкою сперми, виявлених на фрагменті серветки з вагінальним вмістом потерпілої ОСОБА_6 (об`єкт №3.1) є змішаними і можуть бути придатними для ідентифікації лише за домінуючим ДНК-профілем. Генетичні ознаки клітин з ядрами без домішки крові та з домішкою сперми, що домінують серед змішаних генетичних ознак в об`єкті №3.1, а саме на фрагменті марлевої серветки з вагінальним вмістом потерпілої ОСОБА_6 збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_3 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілої ОСОБА_6 . Походження домінуючих генетичних ознак клітин з ядрами без домішки крові та з домішкою сперми, виявлених на фрагменті серветки з вагінальним вмістом потерпілої ОСОБА_6 (об`єкт №3.1) від потерпілої ОСОБА_6 виключається. Питання в аспекті збігу генетичних ознак поодиноких клітин з ядрами без домішки крові та без домішки сперми, виявлених на предметному склі «1» (з мазками відбитками піхви потерпілої ОСОБА_6 (об`єкт №1.1) з генетичними ознаками зразків крові потерпілої ОСОБА_6 та ОСОБА_3 не вирішувалось, у зв`язку з вищезазначеним.

Довідку аналіз інформації про абонентів телекомунікації відповідно до якої під час проведення аналізу інформації про абонентів № НОМЕР_2 ( ОСОБА_3 ) та № НОМЕР_3 ( ОСОБА_6 ) встановлено їх пересування 19.07.2021 в період з 06:00 по 12:00.

Протокол проведення слідчого експерименту від 14.09.2021 р. відповідно до якого підозрюваному ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запропонувалось стисло розповісти про обставини, за яких підозрюваний вчинив кримінальні правопорушення на що підозрюваний погодився, слідчий експеримент було зафіксовано за допомогою цифрової відеокамери «Panasonic HC-V260», micro SD adapter «Kingston», відеозапис якого додається до протоколу.

Заяву ОСОБА_6 від 14.09.2021 р. та додані до неї фотографії з нанесеними ушкодженнями обличчя потерпілої особи.

Протокол огляду предмету від 23.09.2021 р. відповідно до якого предметом огляду є фото/відеоматеріали про рух автомобіля марки «CHERI EASTAR DC 14B», номерний знак НОМЕР_1 за 19.07.2021 р.

Судом були допитані наступні свідки.

Свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що обвинувачений є його вітчимом. Їх стосунки погіршилися після того, як ОСОБА_10 захищав свою матір від неправомірних дій ОСОБА_3 у вигляді сімейного насильства. В день подій він повинен був приїхати до матері о 10 годині, але вона раніше зателефонувала та попросила приїхати до неї з допомогою. Він приїхав з сестрою та вони побачили матір після побиття всю закривавлену. ОСОБА_10 викликав швидку допомогу. Коли вони були у лікарні, приїхав поліцейський, який надав рекомендацію не приймати матері душ, щоби наступного дня була змога провести відповідну експертизу.

Свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що є матір`ю обвинуваченого. Вона дізналася про події від поліцейського, який завітав до її будинку о 16:00 в пошуках її сина, та зазначив що від ОСОБА_6 надійшла заява про вчинення кримінального правопорушення щодо побиття. Зазначила, що між її сином та потерпілою були гарні стосунки, але останнім часом вони почали сваритися. На питання потерпілої ОСОБА_6 щодо присутності свідка ОСОБА_10 при систематичному побитті потерпілої та наявності синців на обличчі пояснила, що жодного разу не бачила як її син її б`є та не бачила ушкоджень на її обличчі.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні викладені вище докази вчинення злочинів ОСОБА_3 за ч.2 ст. 146 та ч.2 ст.152КК України, суд, керуючись законом, оцінив їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Європейський Суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. вищенаведене рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Ретельно дослідивши й зіставивши зібрані у кримінальному провадженні докази, давши їм оцінку з точки зору належності, допустимості і достовірності, суд прийшов до висновку, що вони в їх сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно ОСОБА_3 .

Позицію обвинуваченого суд розцінює як захисну, яка має на меті уникнення кримінальної відповідальності за вчинене, та є неправдивою.

Щодо заперечень, зазначених захисником обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5 , суд звертає увагу на наступне.

Щодо відсутності в матеріалах справи заяви про скоєння злочину від імені потерпілої особи за ч.2 ст.152 КК України суд зазначає, що п.1 ч.1 ст.477 КПК України передбачені види кримінальних проваджень у формі приватного обвинувачення, які можуть бути розпочаті слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень.Кримінальні провадження за ч.2 ст.152 КК України відсутні в переліку зазначеної статті, тому досудове розслідування розпочинається в порядку ст.214 КПК України.

Щодо складеного протоколу про отримання зразків крові та слини обвинуваченого ОСОБА_3 в період відсутності у нього статусу свідка або потерпілого суд зазначає наступне. Відповідно до Постанови колегії суддів Першої судової палати ККС ВС від 06.07.2023 у справі №470/27/21 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/112117947), ККС зауважив, що хоча в ч. 3 ст. 245 КПК і зазначено про те, що відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими ст. 241 КПК, проте ця норма закону не містить обмежень щодо кола учасників кримінального провадження, а тому отримання біологічних зразків можливе від будь-якої особи, навіть такої, що не має жодного процесуального статусу. Системний аналіз положень ст. 245 КПК дає підстави вважати, що зразки для експертизи у кримінальному провадженні можуть бути відібрані у тієї особи, яка фактично володіє ними, незалежно від того, чи є ця особа стороною кримінального провадження. З такого вбачається, що слідчий діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений процесуальним законом.

Щодо попередження експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України суд зазначає наступне. Кожен висновок експерта на першій сторінці документа має підтвердження експерта про ознайомлення з правами та обов`язками в порядку ст. 69 КПК України та підтвердження відповідальності в порядку ст.ст. 384, 385 КПК України за дачу завідомо неправдивого висновку експерта та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Щодо незаконності проведення огляду автомобіля марки «CHERI EASTAR DC 14B» д.з.н. НОМЕР_1 суд зазначає наступне. В матеріалах справи мається заяви ОСОБА_3 від 22.07.2021 р., якою він надав свою згоду на проведення огляду автомобіля. Відповідно до зазначеної заяви, ОСОБА_3 власноручно зазначено, що автомобіль марки «CHERI EASTAR DC 14B» д.з.н. НОМЕР_1 є його, та будь-якого фізичного чи психологічного впливу на нього не здійснювалося. Відповідно до Ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 06.08.2021 р. по справі №522/14364/21 провадження 1-кс/522/7681/21, слідчим суддею наданий дозвіл на проведення автомобіля марки «CHERI EASTAR DC 14B» в кузові сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення.

Щодо висвітленого захисником обвинуваченого питання стосовно відсутності підтверджуючих документі про надання судовим експертам матеріалів для досліджень, суд зазначає наступне. Матеріали судової справи містять листи та постанови про призначення експертизи від 02.08.2021 р. №60.5-742, від 03.08.2021 р. №4/491, від 03.08.2021 р. №4/452, від 03.08.2021 р. №4/454, від 30.08.2021 р. №60.5-СВ-691, відповідно до яких експертним установам надавалися відповідні постанови, зразки, тампони та мазки.

Суд звертає увагу, що відповідно до Постанови Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі №359/7742/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/87334567) застосовуючи положення ст. 87 КПК при оцінці доказів, наданих сторонами, суд виходить із того, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку істотного порушення прав і свобод людини. Відповідно до Постанови Верховного Суду від 8 жовтня 2019 року у справі №639/8329/14-к (http://reyestr.court.gov.ua/Review/85238666) та Постанови Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі №236/863/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/85583584) суд, вирішуючи питання щодо допустимості доказу в контексті ч. 1 ст. 87 КПК, має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб обумовити недопустимість доказу. Застосовуючи ч. 1 ст. 87 КПК при визнанні недопустимими похідних доказів, суд має встановити не лише те, що первісний доказ отриманий з порушенням фундаментальних прав і свобод людини і використовувався в процедурах, які призвели до отримання похідного доказу, а також те, що похідний доказ здобутий саме завдяки тій інформації, яка міститься в первісному доказі, що визнаний недопустимим.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146 та ч.2 ст.152КК України, повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146 та ч.2 ст.152КК України, зі всіма кваліфікуючими ознаками.

Відповідно до статей 3 і 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18)).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (які відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином (ч.2 ст.146 КК України) та тяжким злочином (ч.2 ст.152 КК України)), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Суд враховує відсутність жалю у обвинуваченого до скоєного злочину, відсутність каяття по відношенню до ОСОБА_6 , яка зазнавала безпрецедентного приниження своєї особистості, фізичного болю та тривалих страждань. Обвинувачений не приймав участі в лікуванні потерпілої особи та не вчинив жодних дій для мінімізації психологічних переживань потерпілої ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Пунктом 3 частини 1 статті 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

З урахуванням вищенаведеного, керуючись вимогами виваженості та справедливості, з метою виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів,суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства та вважає доцільним призначити обвинуваченому відбування покарання у вигляді позбавлення волі. На підставі вищезазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, достатнім і справедливим для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також соціальної реабілітації.

Крім того, дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Питання про речові докази, процесуальні витрати та цивільних позов, суд вирішує в порядку ст.100, 124, 129 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 110, 124, 129, 349, 368, 373-374, 376, 392-395, КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.146 та ч.2 ст.152 КК України та призначити покарання:

- за ч. 2 ст. 146 КК України у вигляді позбавлення волі, строком на 4 (чотири) роки.

- за ч. 2 ст. 152 КК України у вигляді позбавлення волі, строком на 8 (вісім) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме строк позбавлення волі, рахувати з моменту ухвалення вироку.

Зарахувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк відбування покарання термін його перебування під вартою з 01.09.2021 року (із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі (ч.5 ст.72 КК України)).

Обрати відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: диск із написом «Центр-«077» із серійним номером «111102-І1» на якому маються фрагменти відеозаписів - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1