КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/717/2024 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 181 КПК
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді- ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

підозрюваного - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 02 листопада 2023 року, -

В с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 00 год. 00 хв. до 05 год. 00 хв. наступної доби строком до 31.12.2023 включно, за виключенням необхідності залишати вищевказане житло під час повітряної тривоги або надання невідкладної медичної допомоги, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, підозрюваний подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить скасувати ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 02 листопада 2023 року, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання відмовити.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, постановленою з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому підлягає скасуванню.

Зазначає про те, що повідомлена підозра за ч. 2 ст. 436-2 КК України у, нібито, «виправдовуванні» російської агресії у надісланій Президенту України заяві, якою у дійсності засуджувалась російська агресія, є політичними репресіями і помстою за його пацифістський світогляд та законну громадську і правозахиснику діяльність, критику мілітаристів, в тому числі порушень прав людини під час примусового призову за мобілізацією.

В його діях відсутній склад кримінального правопорушення, а відтак повідомлена підозра безпідставна, а також містить ряд суперечностей.

При цьому, висновок експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України № 135/1 від 24.05.2023 є необ`єктивний, наданим в результаті неповного дослідження та не відповідає вимогам ст.ст. 101, 102 КПК України, ст. 12 Закону України «Про судову експертизу», а тому не може вважатись належним та допустимим доказом у кримінальному провадженні.

Крім того, оскаржувана ухвала слідчого судді постановлена з порушенням вимог ст.ст. 177, 184, 194 КПК України.

Зокрема, підозрюваному не було надано копії клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу та матеріалів на його обґрунтування, внесене на розгляд клопотання не містить належних доводів неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Наявність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України не доведено та жодними обставинами не підтверджено.

Також, на думку підозрюваного, слідчим суддею під час постановлення оскаржуваного рішення не враховано обставини, визначені ст. 178 КПК України, зокрема, міцність соціальних зв`язків, наявність родини та утриманців, репутацію.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, у зв`язку з чим необхідності залишення її без змін, перевіривши матеріали скарги та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підозрюваного не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів судової справи, слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000288 від 11.08.2022 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

03.08.2023 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 15.08.2023 до підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 11.10.2023, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 03.10.2023 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком до 03.11.2023 включно з покладенням обов`язків.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 31.10.2023 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000288 від 11.08.2022 продовжено до п`яти місяців, тобто до 03.01.2024.

01.11.2023 прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження ОСОБА_8 строку дії раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, наявності існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливості, на думку сторони обвинувачення, іншого більш м`якого запобіжного заходу забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 02 листопада 2023 року клопотання прокурора задоволено,продовжено ОСОБА_8 строк дії раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до 31.12.2023 включно, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 00 год. 00 хв. до 05 год. 00 хв. наступної доби, за виключенням необхідності залишати вищевказане житло під час повітряної тривоги або надання невідкладної медичної допомоги, покладення обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ухвалу про продовження підозрюваному ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту постановлено слідчим суддею з дотриманням кримінального процесуального законодавства, при прийнятті вказаного рішення слідчий суддя дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, що підтверджується фактичним даними, наданими суду та наведеними в ухвалі слідчого судді.

Дослідивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що у них містяться відомості про вчинені ОСОБА_8 діяння, яке підпадає під ознаки передбаченого

ч. 2 ст. 436-2 КК України кримінального правопорушення.

Погоджуючись із вказаним висновком, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують на даному етапі досудового розслідування обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний має відношення до вчинення цього кримінального правопорушення.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що на цій стадії процесу, як слідчий суддя, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини та кваліфікації дій підозрюваного, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті.

Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Із врахуванням викладеного доводи підозрюваного про необґрунтованість повідомленої підозри, є, на думку колегії суддів, безпідставними.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального правопорушення, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у інкримінованому кримінальному правопорушенні, з огляду на характер та суспільну небезпечність злочину, у вчиненні якого він підозрюється.

Матеріали справи містять достатньо даних для висновку про продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах клопотання відсутні та стороною захисту не надані.

З урахуванням наведених обставин у їх сукупності, враховуючи дані про особу підозрюваного, а також те, що стороною захисту не надано належних даних на підтвердження зменшення існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж домашній арешт, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні прокурора, а тому слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби та дії процесуальних обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 . Підстав вважати його занадто суворим для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є недоведеними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність прокурором у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Відомостей про те, що встановлені ризики, передбачені п. п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України перестали існувати чи зменшилися в матеріалах судового провадження немає.

Доводи підозрюваного про те, що він має на утриманні матір, постійне місце проживання та реєстрації, роботи та навчання, враховані слідчим суддею при розгляді клопотання. Разом з тим, вказані обставини не є достатньою підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки вищенаведені посилання не спростовують можливість вчинення ОСОБА_8 дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, у випадку застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, та задоволення апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 02 листопада 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 00 год. 00 хв. до 05 год. 00 хв. наступної доби строком до 31.12.2023 включно, за виключенням необхідності залишати житло вищевказане житло під час повітряної тривоги або надання невідкладної медичної допомоги, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 , - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _______________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4