Справа № 216/4183/18
провадження 1-кп/216/389/23
ВИРОК

іменем України

21 серпня 2023 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника, адвоката - ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №2 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001249 від 25.06.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, який має вищу освіту, офіційно не працевлаштованого, у зареєстрованому шлюбі не перебуваючого, утриманців не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 25 червня 2018 приблизно о 12.00 год., проходячи неподалік від дитячого садка № НОМЕР_1 , розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Лермонтова, 27а, побачив ОСОБА_6 , у якої на шиї був срібний ланцюжок із хрестиком. Побачивши срібний ланцюжок на якому хрестик, у ОСОБА_5 , раптово виник злочинний, корисливий намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна та звернення його власну користь.

Так, реалізуючи свій злочинний намір направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_6 та звернення його на власну користь, ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_6 та, зупинившись поряд з нею, усвідомлюючи, що його дії носять відкритий характер та є очевидні для власника майна, діючи із корисних намірів, двома руками схопив срібний ланцюжок, вартістю 2059 грн.00 коп, який перебував у неї на шиї та, застосовуючи насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_6 , яке виразилося у доланні опору останньої, яка намагалася утримати свій срібний ланцюжок шляхом притискання його правою рукою до грудної клітини, схопив потерпілу ОСОБА_6 за великий палець правої руки та відтягнув його вбік, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 фізичний біль та тілесні пошкодження у вигляді двох синців в області внутрішнього кінця правої ключиці, які згідно висновку судово-медичного експерта № 1132 від 26.07.2018, відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки. Таким чином ОСОБА_5 відкрито заволодів вказаним ланцюжком з шиї ОСОБА_6 , чим спричинив останній легких тілесних ушкоджень, фізичного болю та майнового збитку на суму 2059 грн. 00 коп.

Після цього, ОСОБА_5 , продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на відкрите викрадення чужого майна та звернення на свою користь, незважаючи на вимогу потерпілої ОСОБА_6 повернути їй майно, діючи із корисних намірів з метою настання бажаного злочинного результату та з метою звернення викраденого майна на власну користь, утримуючи в руках викрадений ланцюжок разом із викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, звернувши викрадене на свою користь.

Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_5 , спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнового збитку на суму 2059 грн. 00 коп., легких тілесних ушкоджень та фізичний біль.

Зазначені дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

19 серпня 2023 року між прокурором та обвинуваченим за участю захисника, було укладено угоду про визнання винуватості, яку вони спільно підписали. При цьому, потерпіла ОСОБА_6 надала письмову згоду на укладення угоди, погоджуючись із узгодженою мірою покарання. Зі змісту угоди, обвинувачений щиро розкаявся, добровільно відшкодував завдані збитки, обставин, які обтяжують покарання не встановлено. Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу ОСОБА_5 , який, хоча в силу ст. 89 КК України є раніше не судимим, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого судового провадження, сторони дійшли згоди про призначення ОСОБА_5 наступного покарання: за ч. 2 ст. 186 КК України - призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, з можливістю застосування ст. 75, 76 КК України.

У судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні цієї угоди дотриманні вимоги КПК України та КК України, просив її затвердити й призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, просила розглянути справу у свою відсутність. Також, в порядку ст. ст. 474 469 КПК України надала згоду на укладення угоди про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором, в якій вважає за можливим призначити узгоджене сторонами угоди покарання, з можливістю застосування ст. ст. 75,76 КК України до обвинуваченого.

Обвинувачений та його захисник також просили затвердити угоду й призначити узгоджену в ній міру покарання із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України. При цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину за викладених вище обставин і кваліфікації, щиро розкаявся, а також ствердив про розуміння ним права на справедливий судовий розгляд, наслідків укладення та затвердження цієї угоди, характеру обвинувачення, виду й розміру покарання, запевнивши про добровільність укладення угоди.

З огляду на наведене суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України за ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, доведена, та сторонами кримінального процесу не оспорюється.

Під час судового засідання суд роз`яснив сторонам кримінального провадження наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, з`ясував в обвинуваченого належне усвідомлення ним права на справедливий судовий розгляд, переконався в добровільності укладення цієї угоди сторонами, перевірив угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального та кримінального законів, а також роз`яснив обмеження права оскарження вироку на підставі угоди.

Враховуючи характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу ОСОБА_5 , який, хоча в силу ст. 89 КК України є раніше не судимим, але притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, майнову та моральну шкоду потерпілій відшкодував у повному обсязі. Наявність обставин, які пом`якшують покарання у відповідності до ст. 66 КК України, якими є щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність визначених у ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання, враховуючи наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого судового провадження, суд погоджується на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , яке узгодили сторони, із застосуванням іспитового строку у відповідності до ст. ст. 75,76 КК України, визначення строку по якому є дискреційним повноваженням суду та не потребує окремому обґрунтуванню, що у сукупності відповідає загальним принципам КК України.

Ураховуючи викладене, встановивши, що укладення угоди є добровільним, умови угоди не суперечать чинному законодавству, а наслідки затвердження та невиконання угоди сторонам зрозумілі, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов не заявлено. Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України. Судові витрати на залучення експертів відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376, 468-470, 472-475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 19 серпня 2023 року між прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника, адвоката ОСОБА_4 , за письмовою згодою потерпілої ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0001249 від 25.06.2018 року.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому узгоджену сторонами угоди міру покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, визначеного судом у 2 (два) роки, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту ухвалення вироку, зарахувавши у строк покарання час попереднього ув`язнення з 25.06.2018 по 27.06.2018 включно, а також період перебуванням ОСОБА_5 під вартою, починаючи з 19.06.2020 року по 05.06.2023 року включно.

Цивільний позов не заявлено. Судові витрати відсутні. Речові докази: срібний хрестик та буси, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 під розписку залишити за належністю потерпілій ОСОБА_6 (а. кр. пр. № 36,37).

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили вважати продовженим.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором, представником потерпілого виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору. Учасники процесу мають право на отримання копії вироку суду.

Суддя ОСОБА_7