В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000299

за апеляційними скаргами прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6

на вирок Новоодеського районного суду Миколаївської області від 15 червня 2023 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нова Одеса Новоодеського району Миколаївської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого в силу ст. 89 КК України,

-обвинуваченого за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 15 червня 2023 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.

Запобіжний захід ОСОБА_6 залишено без змін у вигляді тримання під вартою. Ухвалено строк відбування покарання обвинуваченому рахувати з дня затримання, з 27.12.2022.

Задоволено цивільний позов ОСОБА_9 та ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на її користь майнову шкоду у розмірі 24 100,0 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 судові витрати за проведення експертизи на суму 240,0 грн. Вирішено питання щодо речових доказів.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Прокурор просить вирок скасувати в частині призначеного покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 засудженим за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. Призначити ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 187 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією майна.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду змінити та призначити менш суворе покарання.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

Прокурор вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Звертає увагу, що відповідно до санкції ч. 4 ст. 187 КК України передбачено обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна. Однак, суд першої інстанції не призначив обов`язкове додаткове покарання, визначене санкцією вказаної статті.

Обвинувачений ОСОБА_6 вважає, що призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років є занадто суворим. Зазначає, що він визнав вину у вчиненому, кається, вчинив злочини у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, у стані алкогольного сп`яніння та у стресовому стані. Просить вирок змінити та призначити більш м`яке покарання.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

10 листопада 2022 року близько 19:00 год, ОСОБА_6 переліз через паркан на територію домоволодіння по АДРЕСА_2 , заліз через відчинене вікно на другому поверсі домоволодіння, проник до будинку, звідки, діючи умисно та протиправно з метою наживи та збагачення, таємно викрав із виявленої сумки грошові кошти у сумі 20 000 грн, що належать ОСОБА_9

14 листопада 2022 року близько 18:30 год, ОСОБА_6 повторно переліз через паркан на територію домоволодіння по АДРЕСА_2 , де через вхідні двері проник у середину побутового приміщення, звідки повторно таємно викрав 5 блоків сигарет вартістю 4 100 грн, що належать ОСОБА_9

17 листопада 2022 року близько 17:00 год, ОСОБА_6 переліз через паркан на територію домоволодіння по АДРЕСА_2 , де через вхідні двері проник у середину побутового приміщення, звідки повторно викрав 15 блоків сигарет вартістю 12 300 грн, що належать ОСОБА_9

27 грудня 2022 року близько 18:30 год, ОСОБА_6 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення розбійного нападу в умовах воєнного стану, одягнув на голову маску чорного кольору за типом балаклави із прорізом для очей, а також камуфляжну куртку, дістав заздалегідь заготовлений предмет, ззовні схожий на пістолет, сріблястого кольору, після чого увійшов до приміщення магазину «Любимий», що розташований за адресою: вул. Центральна, 137, м. Нова Одеса Миколаївської області, де за прилавком перебувала продавець магазину ОСОБА_10 .

ОСОБА_6 , підійшовши до потерпілої ОСОБА_10 , почав погрожувати предметом, схожим на пістолет, вимагаючи грошові кошти з каси магазину. Однак потерпіла ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_6 , через що останній покинув приміщення магазину.

Суд кваліфікував дії ОСОБА_6 :

-за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану, повторно;

-за ч. 4 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства (розбій), небезпечного для життя чи здоров`я особи, вчинений в умовах воєнного стану.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, апеляційну скаргу обвинуваченого просив залишити без задоволення.

Обвинувачений та захисник підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, просили її задовольнити та призначити більш м`яке покарання, ніж передбачено законом на підставі ст. 69 КК України. Апеляційну скаргу прокурора просили залишити без задоволення.

Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 повідомлені про дату та час апеляційного розгляду. Їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при ухваленні вироку, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши викладені в апеляційних скаргах доводи, апеляційний суд встановив таке.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, встановлених судом, є обґрунтованим.

Наведеним у вироку доказам суд першої інстанції надав належну правову оцінку, правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження учасниками судового провадження не оспорюються, суд відповідно ч. 1 ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційних скарг.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора відносно того, що при ухваленні оскаржуваного вироку судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, оскільки безпідставно не призначено обов`язкове додаткове покарання за ч. 4 ст. 187 КК України у виді конфіскації майна, то вони є слушними.

Згідно з п. 2 ч. 3 та п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній частині вироку зазначаються, зокрема, мотиви призначення покарання, а у резолютивній частині покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом.

Згідно загальних засад призначення покарання (ст. 65 КК України), суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу,що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.

Судом першої інстанції призначено ОСОБА_6 основне покарання за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком у розмірі, який є мінімальним.

Санкцією ч. 4 ст. 187 КК України передбачено також обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 69 КК України на підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Між тим, ОСОБА_6 додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке є обов`язковим, не призначено, та судом першої інстанції не наведено жодних мотивів свого рішення.

За таких обставин, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 187 КК України допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що з огляду на вимоги ч. 1 ст. 413 КПК України тягне за собою скасування вироку.

З огляду на викладене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржуваний вирок відповідно до ст. 420 КПК України скасуванню в частині призначення покарання, з ухваленням нового вироку.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_6 про призначення йому занадто суворого покарання, то з цими доводами колегія суддів не погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Як передбачено ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, судом першої інстанції дотримані вимоги ст.ст. 50, 65 КК України.

Суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме, вчинення тяжкого та особливо тяжкого злочинів.

Також при призначенні покарання ОСОБА_6 враховані дані про його особу, а саме те, що він не має судимості в силу ст. 89 КК України, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не працює та не має постійного джерела доходу.

Суд першої інстанції врахував обставини, які пом`якшують покарання, а саме, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку про призначення покарання обвинуваченому у межах, передбачених санкцією ч. 4 ст. 185 та ч. 4 ст. 187 КК України, та визначив за кожною статтею КК покарання за видом, яке передбачено законом, а за розміром мінімальне.

Тому відсутні підстави вважати призначене покарання занадто суворим? як вважає обвинувачений.

Суд вважає, що немає підстав для пом`якшення покарання ОСОБА_6 про що просить апелянт, в тому числі із застосуванням вимог ст. 69 КК України, з таких підстав.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , посилаючись на те, що він повністю визнав свою вину у пред`явленому обвинуваченні, розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, відсутні обставини, які обтяжують покарання, та претензії з боку потерпілої, вважає, що він може виправитись без ізоляції його від суспільства.

Разом з тим, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 врахував вищевказані обставини, що стало підставою для призначення основного покарання, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України, у мінімальному розмірі.

Суд вважає, що доводи обвинуваченого та захисника про можливість пом`якшення покарання та призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, не відповідатиме в повній мірі принципу невідворотності покарання, яке має бути співмірним тяжкості вчиненого та полягати в даному випадку в суттєвих обмеженнях прав засудженого за вчинення тяжкого та особливо тяжкого кримінального правопорушення.

За таких обставин, суд не знаходить підстав для пом`якшення ОСОБА_6 покарання, про що просить апелянт.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420, 424, 425, 532, 615 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Новоодеського районного суду Миколаївської області від 15 червня 2023 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання - скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 4 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Призначити ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 187 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією майна.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, і може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3