Справа № 642/436/24
Провадження №1-кп/642/247/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні обвинувальний акт без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000535 від 10.11.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, маючого середню спеціальну освіту, тимчасово не працюючого, який зареєстрований та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий

у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України,

встановив:

у березні 2022 р., точну дату в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_3 , умисно, достовірно знаючи, що 17.03.2023р. під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД№ 223600 від 17.03.2023р. за порушення ПДД за ч.1 ст. 130 КУпАП у нього вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 20.04.2000 р., він виступив пособником у підробленні посвідчення, яке видається державною установою та надає право керування транспортними засобами, а саме у підробці посвідчення водія НОМЕР_1 виданого 20.04.2000 ДАІ МВС УВС м. Харкова на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, ОСОБА_3 у березні 2023р., точну дату в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, знайшов в мережі Інтернет оголошення про видачу посвідчень водія та бажаючи управляти транспортними засобами категорії «В» та «С», списався у месенжері «Вайбер» за вказаним в оголошенні номером з невстановленою особою, щодо виготовлення посвідчення на право керування транспортними засобами на його ім`я, тобто ОСОБА_3 за грошову винагороду.

З метою реалізації свого злочинного задуму, ОСОБА_3 виступив в ролі посібника у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України, надавши за допомогою мобільного телефону через месенжер «Вайбер» невстановленій особі, свої персональні дані, зокрема: фотокопію паспорта громадянина України на власне ім`я, власну фотографію у електронній формі, а також фотокопію власного підпису, чим спряв у виготовленні завідомо підробленого посвідчення водія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 .

У подальшому невстановлена в ході досудового розслідування особа, у березні 2023р., точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлено, через службу доставки «Нова пошта», переслала, а ОСОБА_3 в свою чергу отримав, однак не пізніше 15 год. 05 хв. 09.11.2023р., посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 виданого 20.04.2000 ДАІ МВС УВС м. Харкова на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому відповідно до висновку судової техніко-криміналістичної експертизи №24977 від 24.11.2023р. вбачається, що бланк наданого для дослідження посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 (серійний номер бланка НОМЕР_1 ) не відповідає аналогічним бланкам, які виготовлялися Поліграфічним комбінатом «Україна», здійснюючим випуск відповідних бланків документів. Бланк досліджуваного посвідчення водія виконано за допомогою друкуючого пристрою зі струминно-крапельним способом друку».

Таким чином, ОСОБА_3 , вступив пособником у виготовленні завідомо підробленого посвідчення водія, що надало йому право на користування транспортними засобами категорії «В» та «С».

Досудовим розслідуванням встановлено, що у березні 2023р., точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлені, ОСОБА_3 , переслідуючи ціль незаконного використання завідомо підробленого документа, діючи умисно, усвідомлюючи, що порушує порядок видачі особі національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії, що передбачений Положенням «Про порядок видачі посвідчень водія та доступу громадян до керування транспортними засобами» затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993р. №340, придбав у невстановленої в ході досудового розслідування особи посвідчення водія, серійний номер НОМЕР_1 виданого 20.04.2000 ДАІ МВС УВС м. Харкова на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його незаконного використання пред`являючи його, під час керування транспортними засобами, співробітникам поліції у разі зупинки та перевірки документів.

Так, 09.11.2023р. близько о 15 год. 05 хв. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ11183», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , знаходячись за адресою м. Харків, вул.. Полтавський шлях, 4, був зупинений співробітниками патрульної поліції Харківської області для перевірки документів. В цей час у ОСОБА_3 виник прямий умисел, спрямований на використання вищевказаного підробленого посвідчення водія, реалізуючи який ОСОБА_3 під час перевірки поліцейськими Управління патрульної поліції в Харківській області документів, пред`явив останнім, тобто незаконно використав завідомо підроблений документ посвідчення водія, серійний номер НОМЕР_1 виданого 20.04.2000 ДАІ МВС УВС м. Харків на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому відповідно до висновку судової техніко-криміналістичної експертизи №24977 від 24.11.2023р. «Бланк наданого на дослідження посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 (серійний номер бланка НОМЕР_1 ) не відповідає аналогічним бланкам, які виготовлялися Поліграфічним комбінатом «Україна», здійснюючим випуск відповідних бланків документів. Бланк досліджуваного посвідчення водія використано за допомогою друкуючого пристрою зі струминно-крапельним способом друку».

Вказані обставини встановлені органом досудового розслідування та не оспорюються учасниками судового провадження.

Судом встановлено, що відповідно до положень ч. 2 ст. 302 КПК України обвинуваченому ОСОБА_3 прокурором роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, після чого ОСОБА_3 у заяві підтвердив роз`яснення йому вказаних положень та надав добровільну згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

При цьому, ОСОБА_3 подав заяву про беззаперечне визнання своєї винуватості, яка складена у присутності захисника ОСОБА_4 , який також подав відповідну заяву про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Враховуючи наведене, відповідно до положень ст. 382 КПК України, суд розглядає вказаний обвинувальний акт у спрощеному провадженні, без виклику учасників кримінального провадження.

Суд, дослідивши матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання ОСОБА_3 своєї винуватості, приходить до висновку, що він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України, а саме пособництво у незаконному виготовленні документів, який видається установою і надає права, з метою використання його іншою особою та за ч.4 ст. 358КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до ч.2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком, наведені дані про особу ОСОБА_3 , обставину, що пом`якшує його покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та приходить до висновку про те, що ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді штрафу, і саме таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до вимог ст.124 КПК України з ОСОБА_3 на користь держави належить стягнути процесуальні витрати за проведення експертизи.

Керуючись ст. ст. 373-374, 381-382 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити ОСОБА_3 покарання:

-за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

-за ч. 4 ст. 358 КК України штраф у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 остаточне покарання - штраф в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави процесуальні витрати за проведення судової технічно-криміналістичної експертизи документів №24977 від 24.11.2023 у розмірі 8364 (вісім тисяч триста шістдесят чотири) грн.

Речовий доказ: посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, однак, відповідно до ч.1 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений. Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Головуючий: