В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , перекладача - ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000101 від 21.07.2023 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Ужгород, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН). До складу ООН входять Україна, Російська Федерація та ще 49 країн засновниць, а також інші країни світу. Відповідно до частини 4 статті 2 Статуту ООН, усі Члени вказаної організації утримуються в своїх міжнародних відносинах від погрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним із Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 9 грудня 1981 року про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями - № 2131 (XX) від 21 грудня 1965 року, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; № 2625 (XXV) від 24 жовтня 1970 року, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; № 2734 (XXV) від 16 грудня 1970 року, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, та № 3314 (XXIX) від 14 грудня 1974 року, що містить Визначення агресії, - установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будьякої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, у статтях 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року № 3314 (XXIX) серед іншого визначено, що ознаками агресії є: застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави; застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН. Будь-яке з наступних діянь, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії; вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її; бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави; блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави; напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські та повітряні флоти іншої держави; застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди; дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави; засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це є рівносильним наведеним вище актам, або її значна участь у них.

Жодні міркування будь-якого характеру, чи то політичного, економічного, військового чи іншого характеру, не можуть слугувати виправданням агресії.

Крім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили чи погрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання спорів та невтручання у внутрішні справи держав були закріплені також у Заключному акті Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року, який підписаний СРСР, правонаступником якого є Російська Федерація.

Статтями 1 та 2 III Конвенції про відкриття воєнних дій від 18 жовтня 1907 року, яка вступила в дію 26 січня 1910 року та 7 березня 1955 року визнана СРСР, правонаступником якого є російська федерація, передбачено, що військові дії між державами не повинні починатися без попереднього та недвозначного попередження у формі або мотивованого оголошення війни, або ультиматуму з умовним оголошенням війни. Про існування стану війни має бути без зволікання оповіщено нейтральним державам, і він матиме для них дійсну силу лише після отримання оповіщення.

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Згідно з цим документом територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали понад 68 держав світу, серед яких і російська федерація (далі - рф).

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 (далі - Декларація) вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

31 травня 1997 року відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань згідно із Заключним актом Наради з безпеки і співробітництва в Європі, Україна та російська федерація уклали Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією (ратифікований Законом України від 14 січня 1998 року №13/98-ВР та Федеральним Законом російської федерації від 2 березня 1999 року № 42- ФЗ). Відповідно до статей 2 - 3 зазначеного Договору, російська федерація зобов`язалася поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів та зобов`язалася будувати відносини одна з одною на основі принципів взаємної поваги, суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або погрози силою, у тому числі економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, додержання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Відповідно до опису і карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та російською федерацією про українсько-російський державний кордон від 28 січня 2003 року (ратифікований російською федерацією 22 квітня 2004 року), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької і Луганської областей відноситься до території України.

Статтями 1-3 Конституції України, яка прийнята Верховною Радою України 28.06.1996, визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно зі статтею 5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. Систему адміністративно-територіального устрою України складають: АР Крим, області, зокрема Донецька та Луганська, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про основи національної безпеки України» - інформаційною безпекою є, зокрема, захищеність України від намагань маніпулювати суспільною свідомістю, у тому числі шляхом поширення недостовірної, неповної або упередженої інформації.

Стаття 8 Закону України «Про основи національної безпеки України» зазначає, що з урахуванням геополітичної і внутрішньої обстановки в Україні діяльність усіх державних органів має бути зосереджена, зокрема на прогнозуванні, своєчасному виявленні, попередженні і нейтралізації зовнішніх і внутрішніх загроз національній безпеці, збереження соціальнополітичної стабільності суспільства та зміцнення позицій України у світі. Основним напрямом державної політики з питань національної безпеки України в інформаційній сфері є, крім іншого, забезпечення інформаційного суверенітету України.

20 лютого 2014 року, з метою блокування та захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури для забезпечення військової окупації та подальшої анексії рф території АР Крим і м. Севастополя, усупереч вимогам пунктів 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 5 грудня 1994 року, пунктів З, 8 Меморандуму про підтримку миру та стабільності в Співдружності Незалежних Держав від 10 лютого 1995 року, статей 2, 3 Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією, принципів Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року, а також всупереч вимогам частини 4 статті 2 Статуту ООН, Декларації Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 9 грудня 1981 року про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та декларацій, затверджених резолюціями Генеральної Асамблеї ООН № 2131 (XX) від 21 грудня 1965 року, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету, № 2625 (XXV) від 24 жовтня 1970 року, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН, № 2734 (XXV) від 16 грудня 1970 року, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, № 3314 (XXIX) від 14 грудня 1974 року, що містить Визначення агресії, статей 1 ,2 III Конвенції про відкриття воєнних дій від 18 жовтня 1907 року, статей 1, 2, 68 Конституції України, на територію суверенної держави Україна, а саме АР Крим і м. Севастополь, представниками влади рф і службовими особами ЗС рф розпочато збройне вторгнення регулярних військ рф на територію України.

Частиною 2 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 № 1207-VІІ констатовано, що тимчасова окупація території України розпочалася 20 лютого 2014 року.

Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18 січня 2018 року № 2268-VIII визначено, що збройна агресія російської федерації розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності; російська федерація чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань російської федерації, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих Міністерству оборони російської федерації, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам російської федерації, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих російською федерацією, а також за допомогою окупаційної адміністрації російської федерації, яку складають її державні органи та структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні російській федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

Відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України (далі по тексту РНБО) від 14 вересня 2020 року Про Стратегію національної безпеки України, затвердженої Указом Президента України № 392/2020 від 14 вересня 2020 року - для відновлення свого впливу в Україні російська федерація, продовжуючи гібридну війну, системно застосовує політичні, економічні, інформаційно-психологічні, кібер- і воєнні засоби; посилюються угруповання збройних сил російської федерації та їх наступальний потенціал, регулярно проводяться масштабні військові навчання поблизу державного кордону України, що свідчить про збереження загрози військового вторгнення; зростає мілітаризація територій тимчасово окупованої Автономної Республіки Крим та міста Севастополя; зберігається загроза з боку російської федерації вільному судноплавству у Чорному та Азовському морях, Керченській протоці. Спеціальні служби іноземних держав, насамперед рф, продовжують розвідувально-підривну діяльність проти України, намагаються підживлювати сепаратистські настрої, використовують організовані злочинні угруповання і корумпованих посадових осіб, прагнуть зміцнити інфраструктуру впливу. Деструктивна пропаганда як зовні, так і всередині України, використовуючи суспільні протиріччя, розпалює ворожнечу, провокує конфлікти, підриває суспільну єдність. Державний суверенітет, територіальна цілісність, демократичний конституційний лад та інші життєво важливі національні інтереси мають бути захищені також від невоєнних загроз з боку рф та інших держав, зокрема спроб спровокувати внутрішні конфлікти.

У період до приблизно 05 години 00 хвилин 24 лютого 2022 року Президент рф ОСОБА_7 , а також інші невстановлені представники військово-політичного керівництва рф, діючи всупереч вимогам п.п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 №2734 (XXV) від 21.12.1965 №2131 (XX), від 14.12.1974 №3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів ЗС рф на територію України.

Так, 24 лютого 2022 року о 5 годині Президентом рф Володимиром путіним оголошено рішення розпочати військову операцію в Україні, у зв`язку з чим на виконання вищевказаного наказу, під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади рф, її Збройних Сил, спецслужб та інших осіб, військовослужбовці Збройних Сил рф, шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України Київської, Чернігівської, Сумської, Харківської, Луганської, Донецької та інших областей, в тому числі вийшовши за межі адміністративних кордонів Херсонської, Миколаївської, Запорізької областей, та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, а також окупували частин вказаної території України, чим змінили межі її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що частково продовжується по теперішній час та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків.

З метою відсічі військовій агресії рф 24.02.2022 Указами Президента України у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено відповідними Указами Президента України та який діє на даний час.

Рішенням Верховної ради України відповідно до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН 3314 «Визначення агресії» від 14 грудня 1974 року рф визнана державою-агресором, яка здійснює збройну агресію проти України, розв`язала і веде повномасштабну агресивну війну проти України та Українського народу з порушенням норм міжнародного права, вчиняючи злочини проти людства.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після початку збройної агресії рф проти України, будучи прихильником окупаційної політики, здійснюваної рф щодо України, перебуваючи на території України, з використанням загальнодоступних інформаційних ресурсів свідомо поширює матеріали, які виправдовують та заперечують збройну агресію рф проти України.

Так, на виконання свого злочинного умислу громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, будучи обізнаним про здійснення рф збройної агресії проти України, керуючись ідеологічними мотивами, створив загальнодоступний обліковий запис в соціальній мережі «Facebook» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Використовуючи наявні в своєму користуванні інформаційні ресурси у мережі Інтернет соціальної мережі «Facebook», ОСОБА_4 усвідомлюючи, що поширені ним матеріали формують певні ідеї погляди серед широкого кола осіб, поширив публікації, у яких міститься інформація щодо виправдовування та заперечення збройної агресії рф проти України.

У такий спосіб ОСОБА_4 , діючи з єдиним умислом використовуючи сторінку з ніком « ОСОБА_8 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 в соціальній мережі «Facebook», перебуваючи за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи власний мобільний телефон Хіаоmі Redmi Note 8Т (ІМЕН НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 ) з 18 червня по 01 серпня 2023 поширив наступні матеріали:

18 червня 2023 року - поширено допис проросійського угорського інформаційного агентства « ІНФОРМАЦІЯ_4 », під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 » який в перекладі з угорської мови означає: « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (посилання на угорський сайт: ІНФОРМАЦІЯ_7 ) .

Текст допису мовою оригіналу (угорська мова): «Ozonlenek а gyulolkodo oroszellenes uzenetek! Szeretnem megkerdezni, hogy ti hol voltatok, amikor az ukranok halomra lottek az orosz ajku kisebbseg tizezreit a Donbasszban? 2014 ota folyamatosan agyuzzak oket... Ertuk mikor fogsz tuntetni? Ertuk ki vezet be szankciokat a kijevi junta eilen? Senki... 8 evuk volt a minszki megallapodasok vegrehajtasahoz.. semmi valtozas. Annyi valtozas ugyan megis volt, hogy mar nem elavult szovjet fegyverekkel lottek a civileket, hanem nyugatival... Hat eleg volt! A kepek a Donbasszban keszultek, ahova 2014 ota csak Oroszorszag kuldott humanitarius segelyt, mert az EU es az USA sem akarta ezeket az embereket eszrevenni, mert nem ail erdekukben. Egyszer mindenkinel betelik az a pohar, hat ez most megtortent.

De te csak tuzd ki az ukran lobogot a profilkepedre, azt az ukrant, amelyik nem hagyja, hogy a karpataljai magyar magyarul tanuljon, vagy szolaljon meg egy kozertben vagy amelyik evek ota gyilkolja sajat lakossagat. Gratulalok hozza! Buszke lehetsz!

Itt egy 7 eves felvetel a nepirtasrol: https://youtu.be/2iOR7WiN7ME

Eppen eleg ideig turtek ezt».

Переклад допису з угорської мови: «Антиросійські ненависницькі послання ллються! Хочу спитати, де ви були, коли українці десятками тисяч розстрілювали російськомовну меншину на Донбасі? З 2014 року їх регулярно обстрілюють... Розуміємо, якщо будеш протестувати? Розуміємо, хто застосує санкції проти київського режиму? Ніхто... 8 років було на виконання мінських домовленостей... жодних змін. Багато змін таки сталося, що цивільних обстрілювали вже не із старого радянського, а із західного озброєння... Мабуть вже досить! Фото зроблені на Донбасі, де з 2014 року тільки Росія надавала гуманітарну допомогу, бо ЄС і США не хотіли, оскільки ці люди не відносяться до їх інтересів. Колись у всіх переповнюється чаша. Однак тепер це сталося.

Але ти тільки постав український прапор на своє фото у профілі, того українця, який не дозволяє закарпатським угорцям вивчати угорську мову, або не дозволяє закарпатським угорцям розмовляти угорською мовою, або протягом років вбиває власне населення. Приєднуюся до привітань! Можеш пишатися!

Тут опис про 7 років геноциду: https://youtu.be/2iOR7WiN7ME

Хоча, довгий час, це терпіли».

Згідно висновку експерта Зонального експертного сектору Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБУ у Дніпропетровській області № 315 від 21.08.2023, у наданій на дослідження публікації від 18 червня 2023 року під назвою (в перекладі з угорської на українську мови): «Антиросійські ненависницькі послання ллються!» міститься:

- звинувачення українців у обстрілах мирного населення, тривалому спрямованому винищенні російськомовної меншини на Донбасі, геноциді, що повторює загальновідомі наративи російської риторики, використовує асоціативні одиниці, які загалом обґрунтовують російське вторгнення в Україну як виправдане - зупинити так зване знищення Україною населення Донбасу;

- формування образу державної влади України та її дій як таких, що заслуговують на санкції, тобто таких, що порушують законодавство, міжнародні угоди;

- транслюється ідея щодо винуватості державної влади України у невиконанні Мінських домовленостей, що використовується у загальній російській риториці як один з пунктів для обґрунтування повномасштабного вторгнення;

- російська федерація описується виключно з позитивного боку як сторона, що з 2014 року надавала на Донбасі гуманітарну допомогу;

- очорнення узагальненого образу українця як такого, який утискає національні меншини, що виправдовує збройну агресію російської федерації проти України.

ІНФОРМАЦІЯ_8 - поширено допис користувача під ніком « ІНФОРМАЦІЯ_9 », під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_10 » який в перекладі з угорської мови означає: « ІНФОРМАЦІЯ_11 ставіть нарешті крапку приниженню, яке тривало протягом 30 років.» (посилання на угорський сайт: ІНФОРМАЦІЯ_12 ).

Текст допису мовою оригіналу (угорська мова): «EZ AZ IGAZSAG.

Oroszorszag, egy 30 eve tarto megalazasi folyamatnak tesz most pontot a vegere.

Megkockaztatom, ha a kedelyek lecsitulnak, a mostani es ezelotti ukran kormanyokat, politikai szereploket a maradek Ukrajnan belulrol fogjak birosag ele allitani, hogy Amerika ostoba bolhajakent addig pattogott a medve orran, amig elveszti lenyegeben mindazt, amit meg nem erdemelten, potyara megkapott es nem akarmirol van szo.

Az Ukran allam, nem honfoglalo haborukban alapozta meg hatarait, hanem a nagyhatalmi politikai pillanaterdekek es reszeg diktatorok adomanyaibol verbuvalta ossze rendkfvul ertekes teruleteit. Nem is volt ra kepes, hogy megbecsulje azokat es a benne lako nepeket.

Az Ukran politika az elmult evtizedben olyan pofatlan ivet oltott, olyan vakmero oroszellenesseget szitott, ami jozan esszel felfoghatatlan. Ezert, elveszti a teruletenek legertekesebb reszeit, buzatermo videkenek akar ketharmadat, szinte az osszes banyait, gaz es olajmezoit, tengeri kikotoit, lakossaganak nagy reszet. Megerte Amerika csicskas szocsovenek lenni Europaban? Arra merget vehet mindenki, hogy Oroszorszag, orosz verrel visszaszerzett teruletekbol egy talpalatnyit sem fog juttatni senkinek. Biden kormany menni fog, Zelenszkij kormany menni fog, es menni fognak a szankciok is, ami maradni fog, az a nagy Oroszorszag, olajaval, gazaval, buzajaval es az atombombaival is. Aki nagy es eros, taplalja a Fold lakossaganak egyharmadat, futi Europat, azt illene tisztelni. Hat nem illettek az urak tisztelni, akkor megtanuljak felni».

Переклад допису з угорської мови: «ЦЕ Є ПРАВДА

Зараз Росія ставіть нарешті крапку приниженню, яке тривало протягом 30 років.

Ризикну сказати про те, що настрої заспокояться, попередні і нинішні українські уряди та політичні актори з решти території України будуть притягнуті до відповідальності, а Америка, як дурна блоха, доти стрибатиме ведмедю на ніс, допоки не втратить усе, що задарма і незаслужено отримала.

Українська держава не встановлювала свої кордони загарбницькими війнами, а отримала надзвичайно цінні території за рахунок політики великих держав, а також як подарунок від певної миті сп`янілих диктаторів. Бо не була здатна поважати ті народи, які на них проживали.

За останні десятиліття політика України стала надзвичайно нахабною, яка розпалює безрозсудну антиросійськість, неосяжну для здорового глузду. Тому вона втратить найцінніші свої території, - до 2/3 регіону вирощування пшениці, майже всі свої шахти, нафтові та газові родовища, морські порти та більшу частину власного населення. Чи варто бути рупором Америки у Європі? Кожному прикро, що Росія ніколи і нікому не віддасть жодної частки з тих територій, які вона повернула російською кров`ю. Уряд Байдена піде, піде уряд ОСОБА_9 , пройдуть і санкції, а велика Росія, з її нафтою, газом, зерном і ядерними бомбами залишиться. Треба поважати того, хто годує третину населення Землі і обігріває Європу. Якщо не є обов`язком панів поважати, то хай вчаться боятися».

Згідно висновку експерта Зонального експертного сектору Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБУ у Дніпропетровській області № 315 від 21.08.2023, у наданій на дослідження публікації від 18 червня 2023 року під назвою (в перекладі з угорської на українську мови): «ЦЕ Є ПРАВДА Зараз Росія ставіть нарешті крапку приниженню, яке тривало протягом 30 років.» міститься:

- представлення збройних дій Росії проти України як наслідку, який має причини - приниження протягом 30 років, антиросійська політика України;

- представлення українських територій як таких, що належали Росії, ніби Росія має на них право як на власність, а тому «повертає» їх;

- створення позитивного образу Росії як великої могутньої держави з багатими ресурсами, яка має важливе значення для світу, разом із спонуканням поважати або боятися, що є словесним вираженням прихильності, підтримки Росії, що виправдовує збройну агресію російської федерації проти України.

01 серпня 2023 року - поширено допис користувача під ніком « ОСОБА_10 », під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_13 » (посилання на угорський сайт: ІНФОРМАЦІЯ_14 ).

Текст допису мовою оригіналу (угорська мова):Переклад допису з угорської мови: «Hol voltatok 8 even АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 Donbasszban?

Hoi volt az osszes orszag es a nyilvanossaguk 8 even at, АДРЕСА_4 , es milyen modon fteltek el a legalabb 13 000 ember megoleset azokban az evekben? tette fei a koltoi kerdest Marija Zaharova, az orosz kulugyminiszterium szovivoje kozossegi oldalan.

Oroszorszag nem elkezdte a haborut, hanem befejezi l'rja.

Oroszorszag evek ota szoKtja fel a vilag kozosseget, hogy lepjen fel a Donbassz lakossaganak szisztematikus kiirtasa eilen. Emberek millioirol van szo, akik nap mint nap vesztettek el szeretteiket, es pincekben eltek a bombazasok elol rejtozkodve. Most a civilizalt orszagokban kiabalo emberek kozul senki sem jelent meg egyetlenegyszer sem a donyecki es luganszki elpusztftott lakossagot tamogato, vagy a verontas leallitasat kovetelo tuntetesen. A vilag nema maradt. A vilagkozossegenek engedelmes hallgatasa es a 2014-es ukrajnai alkotmanyellenes puccsbol eredo veres katasztrofa figyelmen kivul hagyasa, - amelyet az USA, az EU,Nemetorszag, Lengyelorszag, Litvania, Esztorszag, Lettorszag es mas NATO-orszagok kozvetlen reszvetelevel hajtottak vegre - csak arra batoritotta a kijevi rezsimet, hogy folytassa sajat lakossaganak elpusztitasat. A NATO kiserletei es a nyugati kozvelemeny suket hallgatasa az oka az europai humanitarius es politikai katasztrofanak. Ennek veget kellett vetni, mivel a Nyugat nem volt hajlando targyalasokat folytatni, es udvozolte a kijevi babok agressziv kijelenteseit es kozvetlen fenyegeteseit Oroszorszaggal szemben. Marija Zaharova - az Orosz Kulugyminiszterium szovivoje».

Переклад допису з угорської мови: «РОСІЙСЬКІ НОВИНИ. Де ви були протягом 8 років, коли українці убивали 13 тисяч людей на Донбасі?

Де була вся країна і громадськість протягом 8 років, поки тривала війна, і яким чином засудили убивство 13 тисяч людей протягом цього часу? - задала питання на своїй сторінці речниця Міністерства закордонних справ Росії ОСОБА_11 .

ПИШЕ: РОСІЯ НЕ РОЗПОЧИНАЛА ВІЙНУ, АЛЕ ВОНА ЇЇ ЗАВЕРШИТЬ.

Протягом років Росія звертається до світової спільноти, щоб вона виступила проти систематичного викорінення населення Донбасу. Мова йде про мільйони людей, які з дня на день втрачають близьких, ховаючись у підвалах під час бомбардувань. Ніхто з крикунів «цивілізованих країн» жодного разу не обмовився про спустошливі атаки на луганські і донецькі домівки, про демонстративне продовження кровопролиття.

Світ залишається німим. З мовчазної згоди світової спільноти, починаючи з 2014 року було залишено поза увагою криваві наслідки антиконституційного путчу, який був здійснений за участю США, ЄС, Німеччини, Польщі, Литви, Естонії, Латвії та інших європейських країни, - що додало сміливості київському режиму у знищенні власного населення. Емісари НАТО і громадська думка глухі до причини європейської і гуманітарної і політичної катастрофи. Цьому треба покласти край, оскільки Захід виявився не здатний продовжити переговори, а привітав виклики агресивних київських маріонеток, в тому числі і проти Росії.

Речниця Міністерства закордонних справ Росії ОСОБА_11 ».

Згідно висновку експерта Зонального експертного сектору Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБУ у Дніпропетровській області № 315 від 21.08.2023, у наданій на дослідження публікації від 01 серпня 2023 року під назвою (в перекладі з угорської на українську мови): «Росія не починала війну, вона її закінчить...» міститься:

- звинувачення України (українців) у тому, що протягом 8 років вони вбивали людей на Донбасі, та вигук щодо необхідності покласти цьому край, що повторює загальновідомі наративи російської риторики, використовує асоціативні одиниці, які загалом обґрунтовують російське вторгнення в Україну як виправдане - зупинити так зване знищення Україною населення Донбасу, адже у Росії (яка вже випробувала інші методи - звертання до світової спільноти) не лишилося вибору, вона повинна це зупинити;

- пряме заперечення факту, що Росія починала війну проти Україну разом із подальшим представленням дій Росії як позитивних, необхідних - закінчення війни, що заперечує, виправдовує збройну агресію російської федерації проти України.

ОСОБА_4 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, тобто поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування та заперечення збройної агресії російської федерації проти України.

Розглянувши обвинувальний акт, оскільки прокурор та обвинувачений, його захисник не заперечили щодо фактичних обставин провадження, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, а також приписи ч. 2 ст. 394 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, а також дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого, висновку експерта.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, щиро розкаявся у вчиненому, суду пояснив, що тоді не знав, що не можна розміщувати такі публікації, здійснив тільки репост, а не висловлював власної думки.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала пояснення свого підзахисного, при цьому, просила суд при визначенні покарання врахувати обставини, які пом`якшують покарання, зокрема щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також дані, які характеризують особу обвинуваченого, застосувати покарання в межах нижчої межі та звільнити його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Суд оцінює, що показання обвинуваченого ОСОБА_4 в повній мірі узгоджуються та відповідають суті тих подій, які викладені в обвинувальному акті, тому об`єктивних сумнівів у доведеності його вини у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, у суду немає.

Крім пояснень обвинуваченого ОСОБА_4 , його вина у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженим у судовому засіданні письмовим доказом, а саме висновком експерта № 315 від 21.08.2023 року за результатами проведеної судово-лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи, згідно з даними якої у текстових матеріалах наявне виправдовування, заперечення збройної агресії російської федерації проти України; глорифікації осіб, які здійснюють збройну агресію проти України відсутня.

Тож, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України за обставин, встановлених судом.

Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він надав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст. ст. 349, 394 КПК України, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 436-2 КК України, тобто поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування та заперечення збройної агресії російської федерації проти України.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У пункті 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Пунктами 2, 3 ст. 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтею 69 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, індивідуалізації та законності, покарання повинно відповідати характеру вчинених дій, ступеню тяжкості скоєного та даним про особу винного. При призначенні покарання обвинуваченому слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, визначених ст.67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

У судовому засіданні були досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , зокрема характеристику, надану старостою Ратівецького Ужгородського району Закарпатської області, з якої слідує, що ОСОБА_4 одружений, проживає разом з дружиною, працює офіційно, врівноважений, спокійний, має чуйний характер, алкоголем не зловживає, адекватно сприймає критику, з повагою ставиться до старших мешканців, активно бере участь у громадському житті, є відповідальним, користується повагою, серед мешканців села характеризується позитивно, за останній час скарг, заяв чи повідомлень про негативну поведінку від мешканців, сусідів не надходило.

За даними довідки про склад сім`ї №477 від 31.08.2023, виданої старостою Ратівецького старостинсього округу Ужгородського району Закарпатської області, до складу сім`ї обвинуваченого входять дружина ОСОБА_12 , 1963 року народження, донька ОСОБА_13 , 1988 року народження, онук ОСОБА_14 , 2007 року народження, онука ОСОБА_15 , 2013 року народження.

Відповідано до дослідженої довідки, виданої КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей" Закарпатської обласної ради від 31.08.2023 року, слідує, що ОСОБА_4 по медичну допомогу не звертався. Відповідано до дослідженої довідки, виданої КНП "Ужгородська міська багатопрофільна клінічна лікарня" Ужгородської міської ради від 31.08.2023 року слідує, що ОСОБА_4 на обліку у лікаря психіатра, нарколога та фтизіатра не перебуває, по стаціонарну та амбулаторну допомогу не звертався.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №342813355 та №342813288 ОСОБА_4 на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка за кадастровим номером :11:011:0087 в с. Ратівці, площею 0,15 га.

Разом з тим, з врахуванням наведених пом`якшуючих обставин, даних про особу обвинуваченого, який є пенсіонером, на обліку в КНП "Ужгородська міська багатопрофільна клінічна лікарня" Ужгородської міської ради та КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей" Закарпатської обласної ради не перебуває, раніше не судимий, має постійне місце проживання, суд вважає, що достатньою мірою для виправлення та упередження вчинення ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень є міра покарання, передбачена санкцією ч. 2 ст. 436-2 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без конфіскації майна. Разом, з тим, суд вважає за можливе застосувати ст. 75 КК України і звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Стягнути процесуальні витрати з обвинуваченого.

Питання щодо речових доказів вирішується судом у порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст. ст. 349, 369-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, та призначити йому покарання: за ч. 2 ст. 436-2 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 , в дохід держави процесуальні витрати за проведення судово-лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи, яку проведено Зональним експертним сектором Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБУ у Дніпровській області № 315 від 21.08.2023, витрати на проведення якої становлять 7647 (сім тисяч шістсот сорок сім) грн 36 коп.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.09.2023 у справі №308/14927/23 на мобільний телефон марки «Redmi Note 8T IMEI1 НОМЕР_3 , IMEI2 НОМЕР_4 , S/N НОМЕР_5 ».

Речові докази: мобільний телефон марки «Redmi Note 8T IMEI1 НОМЕР_3 , IMEI2 НОМЕР_4 , S/N НОМЕР_5 », та згідно квитанції №506 від 01.09.2023 року був переданий на зберігання 1-го відділення слідчого відділу УСБУ України в Закарпатській області, конфіскувати в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1