Справа №336/5417/22
Пр.1-кп/336/412/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретарки судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001237 від 19.08.2022, яке надійшло до суду на підставі обвинувального акта, складеного відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Запоріжжя, громадянки України, яка отримала повну середню освіту, не заміжня та офіційно не працевлаштована, малолітніх та інших осіб на утриманні немає, інвалідності не має, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

- 21.09.2020 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт;

- 23.06.2021 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді 3 місяців арешту. На підставі ч.1 ст. 71 КК України з урахуванням вимог ст.72 КК України, за сукупністю вироків, приєднано не відбуте покарання за вироком суду 21.09.2020 у виді 200 годин громадських робіт, що відповідають 25 дням арешту, та остаточно призначено покарання у вигляді арешту строком на 3 місяці 25 днів;

- 02.12.2021 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 6 місяців арешту. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, призначено покарання шляхом поглинання більш суворим покаранням за цим вироком менш суворого покарання за вироком суду 23.06.2021 та остаточно призначено покарання у виді арешту строком на 6 місяців. Строк відбування покарання рахувати з 13.08.2021 з часу фактичного затримання в порядку виконання вироку Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 23.06.2021. Звільнена 25.03.2022;

за ознаками скоєння кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.190 КК України, -

за участі сторін кримінального провадження: з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 , з боку захисту: обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи особою, яка раніше вчинила корисливі злочини, судимість за який не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення і перевиховання не стала та скоїла аналогічний злочин, за таких обставин:

Так, 19.08.2022, приблизно о 21 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, діючи повторно з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись біля будинку №4 по вулиці Аваліані в місті Запоріжжя, під приводом здійснення телефонного дзвінка, попрохала у потерпілого ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A52» Black 4/128 GB, імей 1: НОМЕР_1 , імей 2: НОМЕР_2 в корпусі чорного кольору, вартість згідно з даними висновку судово-товарознавчої експертизи №CE-19/108-22/9939-ТВ від 22.09.2022 складає 10 814,40 гривень, після чого зникла з місця вчинення злочину, разом з мобільним телефоном, тобто, розпорядилася викраденим майном на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду на загальну суму 10 814, 40 гривень.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення беззаперечно визнала, надала пояснення, які відповідають тим, що викладені в обвинувальному акті. Так, вона підтвердила фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема, дату, час, місце й спосіб скоєння злочину, у скоєному щиро розкаялась, розмір завданої матеріальної шкоди не оспорювала, зобов`язується в подальшому не допускати порушень й не скоювати злочинів, стверджує, що усвідомила протиправність своїх дій, зробила для себе відповідні висновки.

В судовому засіданні ОСОБА_3 показала суду, що із потерпілим була знайома протягом декількох годин до вчинення злочину. Так, 19.08.2022, у вечірній час доби, точного часу не пам`ятає, вона попрохала у потерпілого його власний мобільний телефон «Samsung» чорного кольору під приводом здійснення телефонного виклику, адже її власний мобільний телефон перебував на зарядці. Чи був він в чохлі, чи ні, - не пам`ятає. Подія відбувалась за адресою: м.Запоріжжя, вул. Аваліані, біля буд.4. Потерпілий, при цьому, не запитував мети телефонного виклику. Після того, як ОСОБА_6 відійшов з місця події, ОСОБА_3 на таксі, яке викликала заздалегідь, попрямувала до місця проживання. Наступного ранку відповідно до свідчень обвинуваченої вона продала телефон у кіоску в районі зупинки «Гортоп» у м.Запоріжжі за 1 200,00 гривень, кошти витратила на власні потреби.

Потерпілий ОСОБА_6 за вх.№3887/23Вх від 26.06.2023 скерував до суду заяву, за змістом якої просить проводити розгляд справи за його відсутності, просить повернути йому мобільний телефон, який знаходиться в камері схову речових доказів ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області. Крім того, потерпілий просить призначити покарання на розсуд суду.

Учасники кримінального провадження висловились щодо можливості розгляду справи за відсутності потерпілого, про що зазначено в ухвалі суду, постановленої під час судового засідання та враховано судом при визначенні порядку дослідження доказів.

Враховуючи думку учасників кримінального провадження, судом визнано за можливе провести розгляд провадження із застосуванням норми ч.3 ст.349 КПК України в судовому засіданні, а саме, за згодою всіх учасників судового провадження, судом не досліджувались докази щодо фактичних обставин кримінального провадження, оскільки вони ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, що їх позиція є добровільною та істинною, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до встановленого порядку судового розгляду кримінального провадження судом досліджено визначений обсяг доказів, а саме, надані стороною обвинувачення матеріали, які характеризують особу обвинуваченої, висновок досудової доповіді, підготовленої органом пробації на підставі ухвали суду; здійснено допит обвинуваченої.

Дослідивши визначений обсяг доказів та надавши їм належну оцінку, вислухавши покази обвинуваченої, суд вважає, що її винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) при вище викладених обставинах повністю доведена, а дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Суд враховує положення п. 5 ч. 1 ст. 89 КК України, а також дату фактичного відбуття покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02.12.2021, що свідчить на підтвердження кваліфікуючої ознаки повторності.

При призначенні покарання обвинуваченій суд враховує такі обставини.

За змістом ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, діяння, передбачене ч.2 ст.190 КК України згідно зі ст.12 КК України віднесено до нетяжких злочинів.

Відповідно до ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання особи судом визнається щире каяття. Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання особи судом не встановлено. Також, суд враховує й відомості про особу обвинуваченої, яка раніше неодноразово засуджена за вчинення корисливих злочинів, не має сталих соціальних зв`язків, під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, офіційного місця працевлаштування не має.

Слід врахувати й думку потерпілого щодо призначення покарання, який залишив його на розсуд суду.

Крім того, суд враховує процесуальну поведінку ОСОБА_3 , яка під час провадження справи у суді перебувала у розшуку.

Згідно з досудовою доповіддю, яка надійшла до суду від Шевченківського РВ Філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області на виконання ухвали суду від 20.06.2023, орган пробації зробив висновки, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_3 є середнім, ризик небезпеки для суспільства оцінений також як середній, тому орган пробації вважає, що виправлення особи можливе без ізоляції від суспільства. Проте, суд зауважує, що досудова доповідь складалася за відсутності обвинуваченої.

За результатами розгляду справи, беручи до уваги тяжкість та фактичні обставини вчиненого правопорушення, вищенаведені чинники, форму вини та мотиви вчиненого, відсутність тяжких наслідків, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі відповідно до санкції ч.2 ст.190 КК України на строк два роки. Призначення іншого покарання, згідно з санкцією ч. 2 ст. 190 КК України у редакції КК України на час вчинення злочину не відповідає меті покарання та особі обвинуваченої.

На переконання суду, виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства, тому необхідно звільнити її від відбування призначеного покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк згідно зі ст.75 КК України тривалістю 2 роки, якщо протягом цього строку вона не вчинить нового злочину і виконає покладені обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Визначене покарання є необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень, тобто, відповідає меті, передбаченій ст.50 КК України, із дотриманням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання, на переконання суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Судом встановлено, що цивільний позов потерпілим не заявлявся, викрадене майно перебуває на зберігання у камері схову ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування й судового розгляду, що підлягають вирішенню судом, не застосовувались.

За нормою ст.118 КПК України до процесуальних витрат відносяться витрати пов`язані із залученням експертів. За приписами ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. За змістом ч.1 ст.126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Як врегульовано ч.2 ст.122 КПК України, залучення стороною обвинувачення спеціалістів, експертів спеціалізованих державних установ, проведення експертизи (обстежень і досліджень) за дорученням слідчого судді або суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким установам із Державного бюджету України.

Так, у відповідності до наданих стороною обвинувачення доказів не підтверджено витрат на проведення експертизи у даному провадженні, тому, із врахуванням норми ч.2 ст.122 КПК України, суд не вважає їх доведеними та не приймає рішення про їх стягнення, тому їх компенсація здійснюється за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким установам із Державного бюджету України.

Суд вважає за необхідне вирішити питання щодо речових доказів по справі з урахуванням положень ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 100, 118, 124, 128, 349, 369-371, 373-374, 376, 392, 394, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватою у пред`явленому їй обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

У відповідності до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, якщо вона протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину, а також виконає обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України:

- періодично з`являтиметься для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речовий доказ - мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A52 6/128GB Black», імей1: НОМЕР_1 , імей 2: НОМЕР_2 , який відповідно до постанови старшої слідчої СВ ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 від 20.08.2022 та квитанції про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження №2458 (інвентарний номер 317, порядковий номер 2008) переданий до камери схову відділу поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, - повернути потерпілому ОСОБА_6 за приналежністю.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 цього Кодексу.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати потерпілому, який не був присутнім в судовому засіданні.

Відповідно до ч.15 ст.615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1