печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання сторони кримінального провадження № 0001182 від 22.06.2023 прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження № 0001182 від 22.06.2023 прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Прокурор в судове засідання не з`явився, проте слідчий подав письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій клопотання з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України, передбачено, окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення закону та принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання на підставі наявних доказів.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що Офісом Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0001182 від 22.06.2023за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор вказує наступне.

Досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб на території Київської області в одному з гаражних кооперативів організували підпільне виготовлення та розлив сурогатної алкогольної продукції під виглядом відомих брендів, який може бути небезпечним для здоров`я і життя людей, яку в подальшому транспортують та реалізовують торгівельним закладам на території Київської області, в тому числі реалізовують через веб-сайт www.tetrapak.website з використанням логістичної компанії «Нова Пошта».

До протиправної діяльності можуть бути причетними 9 осіб, які для незаконного виготовлення алкогольної продукції використовуються попередньо орендовані гаражі та вантажні транспортні засоби.

17.07.2023 проведено контроль за вчиненням злочину у формі слідчого експерименту та замовлено через веб-сайт www.tetrapak.website спирт пшеничний 5 л. та коньяк 5 л., які направлено «Новою поштою» згідно накладних № 5676 та № 2856, які в подальшому оглянуто, вилучено та направлено до КНДЕКЦ МВС України для проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/111-23/40652-ФХД від 08.08.2023 встановлено наступне:

1.Бутель з прозорою рідиною (спирт) рідина за показником проби не відповідає вимогам ДСТУ 4221:2003 «Спирт етиловий ректифікований відхилень. Технічні умови», а за мікрокомпонентним складом не відповідає вимогам ДСТУ 7130:2009 «Спирт етиловий ректифікований, горілки, напої лікеро-горілчані. Критерії оцінювання справжності», у зв`язку з чим згідно пункту 4.11 ДСТУ 7130:2009 рідину можна вважати непридатною до споживання. Виготовляється в промислових умовах. Міцність рідини становить 96,4% об.

2.Бутель з рідиною коричневого кольору (коньяк) рідина за мікрокомпонентним складом не відповідає вимогам ДСТУ 7130:2009 «Спирт етиловий ректифікований, горілки, напої лікеро-горілчані. Критерії оцінювання справжності», у зв`язку з чим згідно пункту 4.11 ДСТУ 7130:2009 рідину можна вважати непридатною до споживання. Виготовлена (змішана) непромисловим способом. Міцність рідини становить 32,5% об.

22.09.2023 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.08.2023 у справі 757/38247/23-к проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , у квартирі АДРЕСА_1 .

У ході проведення обшуку, з-поміж іншого, виявлено та вилучено: довіреності від 19.06.2023 НСВ № 456987, НСВ № 456988 та НСН № 852108, мобільний телефон RedmiNote 10 Pro, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім карткою НОМЕР_3 , у якому виявлено інформацію, яка потребує експертного дослідження, мобільний телефон iPhone 12 IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 , з сім-картою НОМЕР_6 , у якому виявлено інформацію, яка потребує експертного дослідження,при цьому у вказаній ухвалі слідчого судді дозвіл на їх вилучення не надано.

Зазначені вище речі та документи відповідають критеріям статті 98 КПК України, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на можливість їх використання в якості речового доказу, а тому постановою слідчого від 22.09.2023 визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Вищевказане тимчасово вилучене майно має значення для подальшого досудового розслідування кримінального провадження та може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.

Прокурор вказує, що у зв`язку із викладеним, на даний час з метою запобігання можливості приховування, зникнення, втрати, використання, передачі, відчуження вищевказаного майна, а саме:довіреностей від 19.06.2023 НСВ № 456987, НСВ № 456988 та НСН № 852108, мобільного телефону Redmi Note 10 Pro, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім карткою НОМЕР_3 , у якому виявлено інформацію, яка потребує експертного дослідження, мобільного телефону iPhone 12 IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 , з сім-картою НОМЕР_6 , виникла необхідність у накладенні на них арешту.

Статтею 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, є достатні підстави вважати, що зазначене майно, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Прокурором наведено вагомі доводи, які свідчать про необхідність накладення арешту на вказане майно, для ефективного розслідування.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою забезпечення цілей кримінального провадження, а саме: збереження речових доказів.

Разом з цим, слідчий суддя враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від його застосування слідчим суддею не встановлено.

За таких обставин приходжу до висновку про задоволення клопотання.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 2, 26, 107, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене у ході обшуку обшуку 22.09.2023 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30.08.2023 у справі 757/38247/23-к за місцем проживання ОСОБА_4 , у квартирі АДРЕСА_1 , а саме на: довіреності від 19.06.2023 НСВ № 456987, НСВ № 456988 та НСН № 852108, мобільний телефон Redmi Note 10 Pro, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім карткою НОМЕР_3 , у якому виявлено інформацію, яка потребує експертного дослідження, мобільний телефон iPhone 12 IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 , з сім-картою НОМЕР_6 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1