Справа № 751/8874/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/498/23
Категорія - інші скарги. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

27 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження

скаржника ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

слідчого ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 жовтня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на постанову слідчого СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 від 09 жовтня 2023 року про отримання зразків для експертизи в кримінальному провадженні № 0000484 від 15 вересня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, з тих підстав, що постанова слідчого про отримання зразків для експертизи не входить до переліку рішень, визначеному ч. 1 ст. 303 КПК України, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, як винесену з порушенням норм процесуального права, постановити нову ухвалу, якою зобов`язати слідчого суддю розглянути скаргу ОСОБА_6 на дії слідчого СУ ГУНП в Чернігівській області по суті.

Аргументує тим, що у рішенні Конституційного Суду України визначено, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 3 КПК України слідчий суддя, до повноважень якого належить здійснення у порядку передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не має законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю мети, яку прагнуть досягти.

На думку апелянта, слідчий суддя на стадії досудового слідства здійснює безпосередній контроль за слідчим і прокурором, за їх рішеннями, діями чи бездіяльністю та вживає дієвих заходів впливу на слідчого, прокурора в разі виявлення порушень прав, свобод та інтересів громадян, тобто повинен здійснювати активну та дієву позицію на стадії досудового розслідування, а не статичну, виносячи ухвали за клопотаннями органу досудового розслідування.

Крім того, апелянт переконаний утому, що слідчий суддя не звернув уваги на положення п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, відповідно до якого, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами ст. 169 Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Заслухавши доповідача, скаржника, який підтримав подану апеляційну скаргу прокурора, який вважав скаргу безпідставною та необґрунтованою, звернув увагу на те, що оскарження постанови слідчого про відібрання зразків для проведення експертизи не підлягає оскарженню під час досудового розслідування, як помилково вважає апелянт, дослідивши матеріали судової справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Частина 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Частиною 1 статті 303 КПК України визначений вичерпний перелік рішень, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, який розширеному тлумаченню не підлягає. Тому скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді за правилами ст. ст. 314-316 КПК України.

У провадженні слідчого відділу розслідувань у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП в Чернігівській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 вересня 2021 року за № 0000484, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

В рамках проведення досудового розслідування 09 жовтня 2023 року слідчим у кримінальному провадженні ОСОБА_9 було винесено постанову про отримання зразків почерку та підпису ОСОБА_6 для проведення судової почеркознавчої експертизи.

Зміст скарги ОСОБА_6 вказує на те, що ним оскаржується процесуальне рішення прокурора про отримання зразків його почерку та підпису з метою проведення експертизи.

Частиною першої статті 303 КК України визначено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Отже, жодним з пунктів частини 1 статті 303 КПК України не передбачено оскарження постанови слідчого про отримання зразків для експертизи в рамках здійснюваного досудового розслідування з метою ефективності такого розслідування та встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення.

У даному випадку твердження апелянта про те, що суд не звернув уваги на положення ч. 1 ст. 303 КПК України, є безпідставними, адже процитовані ним положення пункту першого цієї статті свідчать про те, що оскарження постанови слідчого про отримання зразків для експертизи, не передбачено нині діючим кримінальним процесуальним законодавством і саме на них звернув увагу слідчий суддя.

Посилання ОСОБА_6 на рішення Конституційного суду України щодо принципу правової визначеності, де вказано, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями, не приймаються до уваги, як такі, що не можуть застосуватись у даному конкретному провадженні, де особа не обмежена у своїх правах, а доказів їх порушення не надано.

Так, навіть сам апелянт не вказав, як саме його конституційні права порушені тим, що слідчий має намір отримати зразки його підпису та почерку з метою проведення почеркознавчої експертизи для встановлення чи спростування можливої причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення щодо якого здійснюється досудове розслідування, не вказав він також і того, яких обмежень своїх прав та особистих свобод він зазнав чи зазнає, надавши слідчому зразки свого підпису та почерку.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці дійсно виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Разом з тим, у справі «Мельник проти України» Європейський суд наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

У даному випадку помилковим є переконання апелянта, що він наділений безмежними правами на звернення з будь-якими скаргами, на будь-яку постанову чи рішення слідчого за своїм вибором, оскільки всі питання щодо місця звернення та форми цих звернень чітко регламентовані нині діючим кримінально-процесуальним Законом, що повністю узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини.

Дотримання процедури, встановленої законом, є важливою гарантією права кожного на свободу та особисту недоторканність в розумінні ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Слідчий наділений обов`язком на здійснення ефективного досудового розслідування в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, отже, приймаючи рішення про необхідність отримання зразків почерку та підпису ОСОБА_6 з метою проведення почеркознавчої слідчий не вийшов за межі наданих йому повноважень, не порушив та не обмежив права особи, від якої має намір отримати зразки для експертного дослідження.

Зважаючи на те, що ОСОБА_6 оскаржується постанова слідчого про отримання зразків для експертизи, яка не підлягає оскарженню в порядку ст. 303 КПК України, слідчий суддя прийшов до вірного та обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 в порядку ч. 4 ст. 304 КПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 жовтня 2023 року про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на постанову слідчого про отримання зразків для експертизи в кримінальному провадженні №0000484 від 15 вересня 2021 року, без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12