Справа № 342/1378/23
Провадження № 1-кп/342/180/2023
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження, без проведення судового розгляду у судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, в залі суду в м. Городенка, кримінальне провадження №0000119, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.10.2023

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця міста Городенка, Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , розлученого, з професійно-технічною освітою, маючого на утриманні 1 (одну) неповнолітню дитину, згідно обвинувального акту проходить військову службу за призовом по мобілізації, на посаді стрільця-снайпера 3 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, депутатом не обирався, раніше судимого 05.07.2023 Городенківським районним судом до покарання у виді штрафу в розмірі 850, 00 грн. (вирок не виконаний), та відносно якого 26.05.2023 до Яворівського районного суду Львівської області скеровано обвинувальний акт за ч. 5 ст. 407 КК України,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3 умисно спричинив легкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_4 .

Кримінальний проступок було вчинено при наступних обставинах.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.02.2022 № 45 солдата ОСОБА_3 призначено на посаду стрілець-снайпер 3 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 та зараховано до списків військової частини.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України. Згідно п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Проте, ОСОБА_3 у порушення вимог вказаних нормативно-правових актів, став на шлях протиправної діяльності та вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин. 11 жовтня 2023 року близько 19:00 год. ОСОБА_3 разом із своїм дідусем ОСОБА_4 перебували за місцем свого проживання, що за адресою АДРЕСА_1 .

В подальшому між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, виник словесний конфлікт під час якого останні вийшли на подвір`я вище вказаного домогосподарства, де ОСОБА_3 висловлюючись у адресу ОСОБА_4 нецензурними словами, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний, суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання щодо здоров`я потерпілого, наніс один удар кулаком правої руки в область потиличної ділянки голови ОСОБА_4 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 13.10.2023 у ОСОБА_4 виявлено тілесне ушкодження у вигляді синця потиличної ділянки голови, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень.

Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 302 КПК України до обвинувального акту додано розписки про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, підписаних ОСОБА_3 , його захисником ОСОБА_5 , розписки про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування кримінального проступку та отримання копії матеріалів дізнання, підписаних ОСОБА_3 , його захисником ОСОБА_5 , потерпілим ОСОБА_4 , письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_3 , складеної у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 та підписаної ним, щодо беззаперечного визнання ОСОБА_3 винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, тобто в спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_4 , відповідно до письмової заяви, згідний із встановленими під час досудового розслідування обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст. 302 КПК України, та не заперечив проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні та за відсутності всіх учасників розгляду за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України у кримінальному провадженні №0000119, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.10.2023.

Крім того, до обвинувального акту додані матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000119, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.10.2023 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості.

Ухвалою судді від 07.11.2023 року розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000119, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.10.2023 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України призначено до розгляду у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового розгляду.

Відповідно до частини 4 ст.107 КПК України, в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши обвинувальний акт, та додані до нього матеріали, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, є кримінальним проступком.

Згідно матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 по місцю проживання він характеризується позитивно, на диспансерному обліку в психіатричному та в наркологічному кабінетах КНП «Городенківська БЛІЛ» Городенківської міської ради не знаходиться, є особою молодого віку, розлучений, має на утриманні 1 (одну) неповнолітню дитину, проходить військову службу за призовом по мобілізації, раніше судимий 05.07.2023 Городенківським районним судом до покарання у виді штрафу в розмірі 850, 00 грн. (вирок не виконаний), та відносно якого 26.05.2023 до Яворівського районного суду Львівської області скеровано обвинувальний акт за ч. 5 ст. 407 КК України.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому кримінальному правопорушенні є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст.67 КК України є рецидив кримінальних правопорушень та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних відносинах.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

За вчинення проступку, передбаченого санкцією ч.1 ст.125 КК України, передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року.

При призначені покарання ОСОБА_3 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує обставини вчиненого ним кримінального проступку, його наслідки, які не є тяжкими, спосіб вчинення такого і його мотиви, форму вини, обстановку вчинення кримінального проступку, особу обвинуваченого, який по місцю проживання характеризується позитивно, раніше судимий, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити у межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України , яка передбачає відповідальність за вчинене.

Враховуючи, що ОСОБА_3 раніше судимий 05.07.2023 Городенківським районним судом до покарання у виді штрафу в розмірі 850, 00 грн., який не сплатив, правильних висновків для себе не зробив, то суд вважає за доцільне призначити йому покарання у виді громадських робіт.

З відомостей, наявних у матеріалах кримінального провадження, встановлено, що ОСОБА_3 не є особою з інвалідністю першої або другої групи; таким, що досяг пенсійного віку; військовослужбовцем строкової служби, тобто не є особою, якій згідно з вимогами ч.3 ст.56 КК України не може бути призначено покарання у виді громадських робіт.

Суд враховує, що ОСОБА_3 є військовослужбовцем, призваним на військову службу по мобілізації (згідно витягу із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) №317 від 26.11.2022 є таким, що самовільно залишив військову частину 14.06.2022).

На переконання суду, призначене покарання є необхідним та достатнім заходом примусу, сприятиме корекції поведінки ОСОБА_3 та попередить вчинення ним кримінальних правопорушень у майбутньому. Крім цього, призначене покарання забезпечує дотримання балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Крім того судом враховується, що обвинувачений був засуджений 05.07.2023 вироком Городенківського районного суду Івано-Франківської області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в дохід держави. Станом на день розгляду даного кримінального провадження вирок суду від 05.07.2023 не виконаний, штраф не сплачений, що підтверджується відповіддю Коломийського районного сектору №1 Філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області №38/4/1083-23 від 17.10.2023.

Дане кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України обвинувачений вчинив 11.10.2023, тобто після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання за попереднім вироком.

Відповідно до правового висновку щодо правозастосування, який міститься в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01 червня 2020 року (справа №766/39/17) при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили:

а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч.4 ст.70 КК (за сукупністю злочинів);

б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК (за сукупністю вироків).

Згідно з ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком (ч.4 ст.71 КК України). Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Відповідно до ч.3 ст.72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Отже, положення ч.3 ст.72 КК України не тільки не виключають можливості застосування положень ст. 71 КК України щодо призначення покарання за сукупністю вироків, але й прямо вказують на необхідність такого застосування. У той же час ч.3 ст.72 КК України передбачає не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а лише неможливість складення цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань.

Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 20.01.2022 у справі № 686/3226/20.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 за ч.1 ст. 125 КК України покарання у вигляді громадських робіт строком на 150 годин, на підставі ч.1 ст. 71 КК України до покарання призначеного даним вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 05.07.2023 у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень та призначити остаточне покарання у вигляді 150 годин громадських робіт та штрафу у розмірі 850 гривень, який відповідно до ч.3 ст.72 КК України слід виконувати самостійно.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Ареш на майно не накладався.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370, 373-374, 381-382 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у вигляді громадських робіт строком на 150 годин.

На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного даним вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 05.07.2023 у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень та призначити остаточне покарання у вигляді 150 годин громадських робіт таштрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Відповідно до ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу в дохід держави виконувати самостійно.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, ухвалений за результатами спрощеного провадження не може бути оскаржений у апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1