Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

15.11.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/536/23, за апеляційною скаргою, яку подав адвокат ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2023 року, задоволено погоджене прокурором клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_7 (далі - слідчий), у кримінальному провадженні №0000210, відомості про кримінальне правопорушення в якому 06 серпня 2021 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27 - ч. 2 ст. 358, ч. 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 358 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, маючого на утриманні 2 неповнолітніх дітей, громадянина України, українця, раніше не судимого,

та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, а саме - до 29.10.2023 з визначенням застави у розмірі 700 (сімсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 878 800,00 грн.

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, зокрема на домашній арешт або заставу у меншому розмірі відмовлено.

З матеріалів клопотання убачається, що 22 вересня 2023 року, до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області звернувся слідчий із клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27 - ч. 2 ст. 358, ч. 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_6 . Відповідно до клопотання, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 4 ст. 190 КК України, а саме у шахрайстві, тобто заволодінні чужим майном шляхом обману, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 358 КК України пособництво у підробленні іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, громадянином підприємцем, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, ч. 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 358 КК України пособництво у використанні завідомо підробленого іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, громадянином підприємцем, які мають право видавати чи посвідчувати такі документи, і які надають права, з метою використання його підроблювачем, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, які, відповідно до ст. 12 КК України, віднесені до тяжких та особливо тяжких злочинів, і за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років із конфіскацією майна. Слідчий у клопотанні також зазначає, що під час досудового розслідування здобуті докази, які підтверджують обґрунтованість підозри та встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків інших підозрюваних у кримінальному провадженні. Вказаний ризик підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 є депутатом Пилипецької сільської ради, яка є потерпілою стороною у кримінальному провадженні, у якій в ОСОБА_6 є чимало знайомих та однопартійців, і, використовуючи статус депутата підозрюваний може впливати на рішення потерпілої сторони у кримінальному провадженні. Щодо наявності ризику впливу на свідків, то такий факт було встановлено у ході проведення НСРД у кримінальному провадженні, а саме надання ОСОБА_6 особам, які були допитані у кримінальному провадженні порад та вказівок щодо дачі ними показів, зокрема свідку ОСОБА_8 . Слідчий вказує і на існування ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме перешкоджати явці свідків чи представника потерпілої сторони до органу досудового розслідування та суду для проведення слідчих дій і надання показів. Крім того, у клопотанні слідчий посилається на наявність доказів, що дають підстави вважати про існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, або продовження вчинення злочину, в якому ОСОБА_6 підозрюється. Необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 обумовлена також тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, які продовжують існувати. З огляду на наведене, з метою забезпечення виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, запобігання вищевказаним ризикам, слідчий вважає, що щодо підозрюваного ОСОБА_6 , необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 , у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання слідчого, водночас підтримав подане ним клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт або заставу у меншому розмірі. Зазначив, що ризики відсутні, а тому просив обрати відносно його підзахисного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або зменшити розмір застави.

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27 - ч. 2 ст. 358, ч. 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 358 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється прокурорами Закарпатської обласної прокуратури, що у кримінальному провадженні ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27 - ч. 2 ст. 358, ч. 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 358 КК України. Відповідно до клопотання, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 4 ст. 190 КК України, а саме у шахрайстві, тобто заволодінні чужим майном шляхом обману, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 358 КК України пособництво у підробленні іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, громадянином підприємцем, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, ч. 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 358 КК України пособництво у використанні завідомо підробленого іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, громадянином підприємцем, які мають право видавати чи посвідчувати такі документи, і які надають права, з метою використання його підроблювачем, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, які, відповідно до ст. 12 КК України віднесено до тяжких та особливо тяжких злочинів, і за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років із конфіскацією майна. Слідчий суддя також дійшов висновку про те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які посилається слідчий, підтверджені належними доказами, такі не зменшились та досі існують. Так, ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування, може вчинити спроби незаконно впливати на свідків, потерпілих від злочину, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Слідчим суддею при обранні запобіжного заходу взято до уваги відомості про особу підозрюваного ОСОБА_6 , який офіційно не працевлаштований, має високі соціальні зв`язки серед населення та депутатського корпусу Пилипецької сільської ради, проживає в с. Нижній Студений Хустського району, разом з дружиною, та двома неповнолітніми дітьми, раніше не судимий, обставини вчинених ним злочинів, які скоєні із корисливих мотивів. Разом з тим, встановлено, що на даний час, завершити досудове розслідування неможливо, оскільки необхідно виконати низку процесуальних дій, спрямованих на збір доказів з метою повного, всебічного і неупередженого з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення. Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27 - ч. 2 ст. 358, ч. 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 358 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для продовження обраного запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 , у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 700 (сімсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 878 800,00 грн.

Слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 про зміну відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу на домашній арешт, або зменшення розміру застави, оскільки переконливих доказів на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які були взяті до уваги при обранні підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу, слідчому судді не надано.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 , вказує на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді, вважає, що така підлягає скасуванню. Апелянт стверджує, що ризики, на які у клопотанні посилається слідчий, не підтверджені жодним належними доказами. Зазначає, що у матеріалах клопотання відсутні достатні докази того, що підозрюваний ОСОБА_6 намагався ухилятися від досудового розслідування, перешкоджав чи перешкоджатиме кримінальному провадженню у майбутньому. Крім того, звертає увагу на те, що відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР ще 06.08.2021, і упродовж двох років органом досудового розслідування не встановлено фактів перешкоджання ОСОБА_6 досудовому розслідуванню. Також відсутні будь-які належні докази на підтвердження існування ризику переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та суду та незаконного впливу на свідків, потерпілого та інших підозрюваних. Вважає, що ризик знищити, сховати або спотворити речі або документи, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення не існує, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 позбавлений можливості чинити будь які вищевказані дії, оскільки речові докази, долучені до матеріалів кримінального провадження, у межах провадження проведено експертизи. Звертає увагу на те, що підозрюваний ОСОБА_6 одружений, на його утриманні двоє дітей, які перебувають на утриманні підозрюваного, має міцні соціальні зв`язки, у нього позитивна репутація за місцем роботи та у населеному пункті, де він проживає, підозрюваний займався волонтерською діяльністю та допомагав ЗСУ, має постійне місце проживання, раніше не судимий, працює у батьків-підприємців. На переконання апелянта, слідчий суддя визначив заставу у розмірі, який є непомірним для підозрюваного ОСОБА_6 та призводить до неможливості виконання цієї застави. Водночас, орган досудового розслідування не надав слідчому судді жодних відомостей щодо майнового стану підозрюваного, зокрема тих, які б підтвердили той факт, що ОСОБА_6 , ні його родина не мають такої значної суми грошових коштів для внесення застави. Апелянт просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, або визначити заставу у меншому розмірі.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності сторони обвинувачення та захисту, неявка якої, з огляду на положення ст. 405, 422 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності сторін обвинувачення та захисту апеляційний суд бере до уваги, що: вони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги сторона захисту не подавала; в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища підозрюваного і стороною захисту не заявлено клопотання про бажання підозрюваного брати участь у розгляді судового провадження, а тому його явка не визнана обов`язковою і апеляційним судом не вирішувалось питання про його доставку в судове засідання.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення задоволенню не підлягають з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування і відповідає вимогам ст. ст. 177, 183, 184, 199 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні СУ ГУНП в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 358, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 358 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється прокурорами Закарпатської обласної прокуратури.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання про продовження строку тримання підозрюваного під вартою брали участь підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_5 , що свідчить про дотримання слідчим суддею і вимог передбачених ст. 193 КПК України.

Обґрунтованим є і висновок слідчого судді про те, що надані органом досудового розслідування докази доводять обставини, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 358, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 358 КК України кримінальних правопорушень. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання матеріалами (доказами), зокрема: рапортом про виявлення кримінального правопорушення від 05.08.2021; постановою про виділення матеріалів досудового розслідування від 16.08.2021; протоколом обшуку від 28.07.2021; протоколом огляду від 12.08.2021; заявою про вчинене кримінальне правопорушення від 07.09.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; висновком земельно-технічної експертизи № СЕ-19/107-22/8070-ЗТ від 23.09.2022; відповіддю Міністерства юстиції України; висновком експерта № СЕ-19/107-22/8068-ОЗ; висновком експерта № СЕ-19/107-23/10405-ОЗ; висновком почеркознавчої експертизи №8881; висновком почеркознавчої експертизи №8438; висновком експерта № СЕ-19/107-23/860-ОЗ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; висновком земельно-технічної експертизи № 392-Е; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 ; висновком почеркознавчої експертизи №СЕ-19/107-23/1045-ПЧ; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 ; висновком почеркознавчої експертизи №СЕ-19/107-23/2003-ПЧ; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 ; рапортами про виявлене кримінальне правопорушення від 20.06.2023; заявами про вчинення кримінального правопорушення від 12.07.2023; протоколами за результатами проведення НСРД, - на підставі яких 04.08.2023 слідчий виніс повідомлення ОСОБА_6 про підозру, а 31.08.2023 було змінено раніше повідомлену підозру та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 358, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 358 КК України. Дослідивши вищевказані докази, колегія суддів вважає, що у них містяться відомості про вчинені ОСОБА_6 діяння, які підпадають під ознаки передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 358, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 358 КК України кримінальних правопорушень. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують на даному етапі досудового розслідування обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний має відношення до вчинення цих кримінальних правопорушень.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що на цій стадії процесу, як слідчий суддя, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини та кваліфікації дій підозрюваного, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті.

Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Обґрунтованим, на думку колегії суддів, є й висновок слідчого судді про те, що передбачені п. п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, які стали підставою для обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень та фактичні обставини їх вчинення, у своїй сукупності з тяжкістю покарання, яке загрожує ОСОБА_6 , у разі доведення його вини (позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років із конфіскацією майна), а також тим, що в кримінальному провадження свідки ще не допитані, повністю підтверджують наявність вищевказаних ризиків та висновок слідчого судді й у цій частині.

При цьому, колегія суддів вважає, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винуватим, не буде виконувати покладені на нього обов`язки та може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків, які володіють відомостями про обставини кримінального правопорушення, зокрема шляхом їх залякування із застосуванням фізичної сили чи будь-яким іншим чином, задля зміни ними показів або ж відмови від вже наданих; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання також убачається, що прокурор під час розгляду клопотання посилався на вищенаведені обставини, і що слідчим суддею таким дана належна оцінка.

Відомостей про те, що встановлені ризики, передбачені п. п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, перестали існувати чи зменшилися в матеріалах судового провадження немає і на такі сторона захисту не вказує.

Апеляційний суд вважає, що продовження щодо підозрюваного ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання настанню передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, у зв`язку з чим, обґрунтованим і належним чином умотивованим вважає і висновок суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, а також дієвості кримінального провадження.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є надуманими, оскільки не підтверджені жодними належними доказами, колегія суддів відхиляє як такі, що не знаходять свого підтвердження та спростовуються наведеним вище. При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що сторона захисту не посилається на те, які саме надані нею докази, безумовно свідчать про те, що визнані доведеними передбачені ст. 177 КПК України ризики відпали або істотно зменшились.

Як такі, що жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про необхідність продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку тримання під вартою, апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що: підозрюваний ОСОБА_6 не намагався ухилятися від досудового розслідування, не перешкоджав та не перешкоджатиме кримінальному провадженню у майбутньому, позбавлений можливості чинити будь-які незаконні дії з речовими доказами, оскільки такі вже долучені до матеріалів кримінального провадження і у межах провадження проведено експертизи .

Із цих підстав, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що підозрюваний ОСОБА_6 одружений, на його утриманні двоє дітей, які перебувають на утриманні підозрюваного, має міцні соціальні зв`язки, у нього позитивна репутація за місцем роботи та у населеному пункті, де він проживає, підозрюваний займався волонтерською діяльністю та допомагав ЗСУ, має постійне місце проживання, раніше не судимий, працює у батьків-підприємців.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів визнає їх такими, що не свідчать про те, що передбачені п. п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики відпали чи зменшилися.

Також апеляційний суд бере до уваги і те, що в матеріалах судового провадження відсутні і стороною захисту не надано доказів, зокрема висновків лікарів, які б свідчили про наявність у підозрюваного ОСОБА_6 таких захворювань, які унеможливлюють тримання його під вартою.

Колегія суддів також погоджується із висновком слідчого судді про існування об`єктивних обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді про тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, зокрема необхідністю проведення великого обсягу слідчих дій.

З огляду на наведене, колегія суддів доходить висновку про те, що слідчим суддею, з урахуванням того, що строк досудового розслідування продовжено до 04.11.23, а також із урахуванням вимог ч. 1 ст. 197 КПК України, обґрунтовано продовжено підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою саме у межах строку досудового розслідування - до 29.10.2023 включно.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_6 обґрунтовано продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як існують ризики невиконання ним своїх процесуальних обов`язків, а інші, менш суворі, запобіжні заходи, у тому числі і домашній арешт, не зможуть запобігти вищевказаним ризикам перешкоджати кримінальному провадженню.

При оцінці доводів апеляційної скарги про зменшення підозрюваному ОСОБА_6 розміру застави апеляційний суд бере до уваги таке.

Апеляційний суд вважає, що, постановляючи ухвалу про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано взяв до уваги те, що обґрунтованість визначеного підозрюваному розміру застави вже перевірялась судом апеляційної інстанції, і дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для зміни визначеного слідчим суддею розміру застави.

Так, під час обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу, слідчий суддя обґрунтовано взяв до уваги приписи ст. ст. 182, 183 КПК України, тяжкість та обставини кримінальних правопорушень, характер та спосіб їх вчинення, негативні наслідки від злочинів, у вчиненні яких ОСОБА_6 підозрюється, спричинену ними шкоду, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 і дійшов належного висновку про те, що має місце виключний випадок і застава в межах, визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 .

Тому, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що в даному випадку має місце виключний випадок і застава в максимальному розмірі, передбаченому ч. 5 ст. 182 КПК України не в повній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, і у свою чергу, взявши до уваги імовірний розмір завданої діями ОСОБА_6 шкоди, обґрунтовано визначив розмір застави 700 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який, на переконання колегії суддів, у разі його внесення, буде достатнім для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

При цьому, апеляційний суд, окрім наведеного вище, бере до уваги й те, що стороною захисту не надано будь-яких доказів, у тому числі й про майновий стан підозрюваного ОСОБА_6 , які б свідчили про те, що визначений слідчим суддею розмір застави є завідомо непомірним для підозрюваного, що в свою чергу свідчить про те, що підстав вважати такий розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного ОСОБА_6 апеляційним судом не встановлено. Також, апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, і, оцінивши в сукупності тяжкість кримінального правопорушення та покарання, яке може бути призначено за його вчинення, обставини його скоєння, наявні в матеріалах судового провадженні відомості про особу підозрюваного, кількість та ступінь передбачених ст. 177 КПК України ризиків, спричинений діями підозрюваного імовірний розмір матеріальної шкоди, - апеляційний суд вважає, що встановлений слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави 700 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є необхідним і достатнім, у разі його внесення, для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні.

Тому, як безпідставні і непідтверджені апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя не врахував ні майновий, ні сімейний стан підозрюваного та визначив заставу у розмірі, що є непомірним для підозрюваного ОСОБА_6 .

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_6 обґрунтовано продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із раніше визначеним розміром застави, так як існують ризики невиконання ним своїх процесуальних обов`язків, а інший, менш суворий, запобіжний захід чи застава в меншому розмірі, не зможуть запобігти вищевказаним ризикам перешкоджати кримінальному провадженню.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих чи свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчиняти інші кримінальні правопорушення, однак, обставини, за яких ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або визначений розмір застави. Не свідчать про відсутність встановлених ризиків та, відповідно, не дають підстав для зменшення визначеного розміру застави і відомості про особу підозрюваного, на які посилається сторона захисту.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого, продовживши строк тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою із раніше визначеним розміром застави, а клопотання сторони захисту про зміну підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу на домашній арешт або зменшення розміру застави відхилив.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, не може бути задоволена, а ухвалу слідчого судді суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі сторона захисту не посилається в апеляційній скарзі; що строк дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 відповідно до оскаржуваної ухвали закінчився 29.10.2023.

Керуючись ст. ст. 176-183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2023 року, якою задоволено погоджене прокурором клопотання старшого слідчого, у кримінальному провадженні №0000210, відомості про кримінальне правопорушення в якому 06 серпня 2021 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27 - ч. 2 ст. 358, ч. 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 358КК України, ОСОБА_6 , у межах строку досудового розслідування, а саме до 29.10.2023, з визначенням застави у розмірі 700 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 878 800,00 грн (мільйон вісімсот сімдесят вісім тисяч вісімсот грн 00 копійок), залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: