У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.01.2024 Справа №607/1999/24 Провадження №1-кс/607/652/2024

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , його представника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі скаргу на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із скаргою, в якій просить поновити строк для подання скарги на постанову слідчого, скасувати постанову слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові ОСОБА_5 від 11 січня 2024 року про відмову у визнанні його потерпілим; зобов`язати слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією м. Тернопіль) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові ОСОБА_5 вчинити певну дію, зокрема: в порядку частини другої статті 55 КПК України вручити пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні №0000494 та допитати як потерпілого, визнати службову бездіяльність слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією м. Тернопіль) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові ОСОБА_5 протиправною та незаконною, встановити слідчому конкретні процесуальні строки для прийняття належних процесуальних рішень та вчинення відповідних процесуальних дій.

Скарга мотивована тим, що слідчим четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові здійснюється досудове розслідування внесене до ЄРДР за №0000494 за частиною другою статті 365 КК України за фактом того, що 18 серпня 2023 року біля 15 години по АДРЕСА_1 , працівники поліції під час затримання нанесли йому тілесні ушкодження. Натомість, 18 січня 2024 року слідчий вручив постанову від 11 січня 2024 року про відмову у визнанні потерпілим. Зазначає, що постанова містить відомості з посиланням на надумані мотиви, яка умисно прийнята, щоб явно перешкодити правам потерпілого у кримінальному провадженні та полегшити собі роботу і зовсім не розслідувати вказану справу, а можливо в його діях вбачається навіть корупційна складова. Відповідно до вимог частини першої статті 55 КПК України він є потерпілим у кримінальному провадженні, як фізична особа, якій кримінальним правопорушенням було заподіяно тілесні ушкодження: ЗЧМТ, струс головного мозку та ін., чим було мені завдано глибокої моральної шкоди в особливо великих розмірах. Слідчий ОСОБА_5 наділений конкретним службовим обов`язком вчинити певну процесуальну дію - в порядку частини другої статті 55 КПК України вручити пам`ятку про процесуальні права та обов`язки з потерпілого у кримінальному провадженні №0000194. Під час досудового розслідування слідчий ОСОБА_5 спеціально не встановив тяжкість та характер тілесних ушкоджень шляхом обов`язкового проведення відповідної судово-медичної експертизи. Зазначає, що в мотивувальній частині оскаржуваної постанови слідчий ОСОБА_5 спеціально зазначив надумані мотиви прийняття своєї постанови. Стверджує, що статус потерпілого особа набуває автоматично і необхідно виходити із відповідної презумпції заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням.

В судовому засідання скаржник та його захисник підтримали скарги з підстав, викладених у ній.

Слідчий, прокурор в судове засідання не з`явилися. Від слідчого ОСОБА_6 надійшло заперечення на скаргу, в якому останній просить відмовити в задоволенні скарги. Зазначає, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що близько 14 год. 50 хв. перебуваючи по вулиці Бродівській 2, м. Тернопіль, у кримінальному провадженні №0000021 від 16.08.2023 працівниками Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області та УСР в Тернопільській області ДСР в порядку статті 208 КПК України було затримано ОСОБА_3 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 369-2 КК України. Водночас, з показів працівників УСР в Тернопільській області слідує, що перед затриманням ОСОБА_3 , працівниками поліції було здійснено усне попередження про затримання останнього, на що ОСОБА_3 почав поводити себе агресивно та зухвало, намагаючись покинути місце вчинення злочину, виражався нецензурною лайкою, хапав за одяг працівників поліції, внаслідок чого працівниками поліції на підставі статті 42 ЗУ «Про Національну поліції» до ОСОБА_3 було застосовано поліцейські заходи примусу, а саме фізичну силу, шляхом заламання рук спину та покладення затриманого на землю. У зв`язку із наведеним, в подальшому, відносно ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 185 КУпАП. Враховуючи вищенаведене, на даний час не встановлено обставин, які б свідчили про причинно-наслідковий зв`язок саме неправомірних дій працівників поліції та отримання ОСОБА_3 тілесних ушкоджень.

Заслухавши пояснення скаржника та його захисника щодо поданої скарги, дослідивши долучені до скарги документи, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Стаття 2 КПК України визначає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно пункту 18 частини першої статті 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (частина друга статті 9 КПК України).

Статтею 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування встановлено статтями 303 і 308 КПК України.

Частиною першою статті 303 КПК України встановлений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені слідчому судді в ході досудового розслідування.

Згідно з пункту 5 частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові здійснюється досудове розслідування внесеного до ЄРДР за №0000494 від 06.11.2023 за частиною другою статті 365 КК України за фактом того, що 18 серпня 2023 року біля 14:55 по АДРЕСА_1 , працівники поліції під час затримання нанесли ОСОБА_3 тілесні ушкодження.

Як видно із постанови слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові ОСОБА_5 від 11 січня 2024 року, слідчий постановив відмовити ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0000194 від 06.11.2023. Постанова мотивована тим, що підстав для залучення ОСОБА_3 в якості потерпілого до вказаного провадження немає, оскільки з показань працівників УСР слідує, що перед затриманням ОСОБА_3 працівниками поліції було зроблене усне попередження про затримання останнього, на що ОСОБА_3 почав поводити себе агресивно та зухвало, намагаючись покинути місце вчинення злочину, виражався нецензурною лайкою.

КПК чітко відокремлює процесуальні статуси заявника та потерпілого із різними обсягами їх процесуальних прав, а також визначає, що безумовною підставою для набуття будь-якою особою (зокрема й юридичною) статусу потерпілого у кримінальному провадженні є факт реального та безпосереднього завдання їй шкоди кримінальним правопорушенням, що дає право вимоги відшкодування такої шкоди в порядку цивільного судочинства в межах кримінального провадження за умови доведення такого факту належними та допустимими доказами.

Відповідно до частин 1-5 статті 55 КПК, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Варто зазначити, що згідно статті 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Слідчий суддя, розглянувши скаргу вважає, що вимоги ОСОБА_3 у частині скасування оскарженої постанови слідчого від 11 січня 2024 року про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні слід задовольнити та постанову слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернопіль) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові про відмову у визнанні потерпілим скасувати.

Слідчий суддя вважає, що з наданих матеріалів відсутні очевидні та достатні підстави вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

Так, ОСОБА_3 стверджує, що працівниками поліції йому були нанесені тілесні ушкодження, які не пов`язані із метою затримання, а саме, вже коли він лежав на землі йому був нанесений удар ногою в область голови, внаслідок чого виникла черепно-мозкова травма.

Разом з тим, постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим, всупереч статті 110 КПК України, не містить ніяких відомостей про те, чи дійсно під час затримання ОСОБА_3 були нанесені якісь тілесні ушкодження, правова оцінка, чи заподіяння таких тілесних ушкоджень були виправдані метою затримання в даній обстановці.

Сам факт покликання слідчого на те, що допитом працівників поліції встановлено, що ОСОБА_3 було зроблене усне попередження, він почав поводити себе агресивно та зухвало, намагаючись покинути місце вчинення злочину, виражався нецензурною лайкою, не є достатньою підставою, яка б свідчила про очевидні та достатні підстави вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

Вирішуючи скаргу, слідчий суддя зазначає, що він не може втручатися в процесуальну діяльність слідчого під час здійснення ним досудового розслідування кримінального провадження та надавати вказівки які саме процесуальні дії слід вчинити слідчому.

Отже, зважаючи на самостійність слідчого у процесуальній діяльності, слідчий суддя, в порядку контролю за дотриманням прав та свобод громадянина вважає за необхідне зобов`язати повноваженого слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління ДБР розташованого у м. Львові у провадженні якого перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР №000194 за частиною другою статті 365 КК України повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 02.01.2024 про визнання його потерпілим та вручення йому пам`ятки про права потерпілого у зазначеному кримінальному провадженні з урахуванням висновків цієї ухвали.

Вимоги скарги про визнання службової бездіяльності слідчого протиправною та незаконною, встановлення строків не є рішеннями, які слідчий суддя може прийняти за наслідками розгляду скарги згідно до частини другої статті 307 КПК України. Крім того, оскарження такої бездіяльності слідчого, прокурора, не передбачена переліком, визначеним статті 303 КПК України.

Відтак, слідчий суддя вважає, що скаргу слід задовольнити частково.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 38, 40-1, 110, 303-307, 284, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління ДБР розташованого у м. Львові ОСОБА_5 від 11 січня 2024 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР №000194 за частиною другою статті 365 КК України.

Зобов`язати повноваженого слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління ДБР розташованого у м. Львові у провадженні якого перебуває кримінальне провадження внесеному до ЄРДР №000194 за частиною другою статті 365 КК України повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 02.01.2024 про визнання його потерпілим та вручення йому пам`ятки про права потерпілого у зазначеному кримінальному провадженні.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1