ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/1709/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/1501/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 111 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова матеріали за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2023 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000975 від 07.11.2022 за частиною 2 статті 111 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченій ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 16.11.2023 включно.

Не погодившись з вказаною ухвалою, захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.09.2023, відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт за адресою реєстрації обвинуваченої або визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в мінімальному розмірі, визначеному КПК України, невідкладно звільнити ОСОБА_7 з-під варти в залі суду.

Обгрунтовуючи клопотання про поновлення строку, захисник посилається на те, що повний текст оскаржуваної ухвали отримала 22.09.2023, що є причиною пропуску апеляційного строку.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник вказує, що судом було розглянуто клопотання прокурора, яке не відповідає вимогам статті 184 КПК України. Вважає, що твердження суду, викладені в ухвалі, не відповідають обставинам справи та грунтуються виключно на припущеннях сторони обвинувачення. Ризики, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України в даному кримінальному провадженні відсутні. За період перебування обвинуваченої під вартою не надходило повідомлень чи скарг від сторони обвинувачення, інших учасників, що обвинувачена намагалася спотворити чи знищити будь-яку з речей чи документів, що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Позиція обвинуваченої свідчить про те, що вона не має наміру перешкоджати кримінальному провадженню. ОСОБА_7 є раніше не судимою особою, до адміністративної відповідальності не притягувалася, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи. Положення частини 6 статті 176 КПК України не є категоричними та обов`язковими щодо осіб, які не є військовослужбовцями. Вважає, що стороною обвинувачення вчиняються спроби протиправного притягнення особи до кримінальної відповідальності. В матеріалах справи відсутні достатні та належні докази, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_7 інкримінованого злочину. Зазначає, що подія кримінального правопорушення не доведена. Посилається на отриману захисником інформацію про те, що з 14.02.2023 обвинувачена перебувала у щорічній відпустці та не мала доступу до даних платників податків, з 27.06.2022 перебувала на стаціонарному лікуванні. Опитані свідки підтвердили відомості, які повідомляла обвинувачена. Відповідно до виписки з платіжної системи Приватбанк, ОСОБА_7 перераховувала кошти на рахунок благодійного фонду та на потреби ЗСУ. Згідно довідки МСЕК від 12.12.2022 обвинуваченій призначено третю групу інвалідності, надано рекомендації, які неможливо забезпечити в умовах слідчого ізолятора. Обвинувачена має постійне місце проживання та реєстрації, має можливість проживати в м. Харків, стягнень за період перебування в слідчому ізоляторі не має, має сталий дохід у вигляді пенсії, заміжня, на її утриманні перебуває мати пенсійного віку ОСОБА_9 . Вважає, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою призводить до порушень рішень ЄСПЛ.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення обвинуваченої та її захисника, які просили задовольнити клопотання про поновлення апеляційного строку та апеляційні вимоги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи клопотання про поновлення апеляційного строку та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для поновлення захиснику строку на апеляційне оскарження ухвали та залишення його апеляційної скарги без задоволення.

Враховуючи, що доводи клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 щодо дати отримання нею копії повного тексту підтверджені апелянтом, а наявність повного тексту судового рішення необхідна для належного мотивування апеляційної скарги, клопотання захисника про поновлення апеляційного строку підлягає задоволенню. Перевіряючи обгрунтованість ухвали суду про продовження обвинуваченій строку тримання під вартою, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно абзацу 8 частини 4 статті 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Відповідно до частини 6 статті 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої, суд першої інстанції врахував тяжкість скоєного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченій у разі визнання винуватою, дані про особу обвинуваченої, дійшов обгрунтованого висновку, що ризики вчинення обвинуваченою дій, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України не зменшилися, продовжують існувати, та вважав, що застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання вказаним ризикам, з чим погоджується апеляційний суд.

Колегія суддів вважає оскаржуване судове рішення обґрунтованим та вмотивованим, мотиви прийнятого рішення є такими, що відповідають вимогам статей 193-194, 196, 199 КПК України, пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Також суд апеляційної інстанції погоджується з висновками щодо продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Надаючи оцінку можливості обвинуваченої переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що остання з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення кримінального правопорушення, може вдатися до відповідних дій.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами клопотання прокурора та висновками суду, враховуючи особливості конкретної справи, високий рівень суспільної небезпечності інкримінованого злочину, який відповідно до пред`явленого обвинувачення посягає на основи національної безпеки України, що в умовах воєнного стану значно підвищує його небезпечність. Ризик можливого впливу на свідків у кримінальному провадженні обумовлений тим, що вказані учасники провадження, які ще не допитані безпосередньо судом у відповідності зі статтею 23 КПК України, є мешканцями м. Куп`янськ та прилеглих населених пунктів, обвинувачена з ними знайома. За вказаних обставин, ОСОБА_7 може здійснювати вплив на свідків з метою схилити їх у будь-який спосіб до зміни або відмови від раніше наданих ними показань.

Саме внаслідок суспільної небезпечності інкримінованих ОСОБА_7 дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачена може переховуватись від суду, впливати на інших учасників кримінального провадження, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також до неналежного дотримання обвинуваченою процесуальних прав та обов`язків.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із доводами захисника про те, що ризики, передбачені статтею 177 КПК України є припущенням сторони обвинувачення, оскільки їх наявність об`єктивно вбачається з характеру та фактичних обставин інкримінованого злочину. Колегія суддів приймає до уваги посилання захисника на дані про особу обвинуваченої, її соціальні зв`язки, стан здоров`я, однак така інформація повністю не виключає можливості настання ризиків, передбачених пунктами 1, 3 частини 5 статті 177 КПК України. Крім того, апеляційному суду не надано доказів, які б підтверджували неможливість отримання обвинуваченою медичної допомоги в умовах слідчого ізолятора. Захисник в апеляційній скарзі заперечує наявність в діях ОСОБА_7 складу злочину, посилаючись на відсутність достатніх та належних доказів, вказує про протиправне притягнення особи до кримінальної відповідальності. Разом з тим, колегія суддів зауважує, що на даній стадії провадження апеляційний суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину, перевіряти наявність складу кримінального правопорушення. Оцінку законності отримання доказів стороною обвинувачення має надати суд першої інстанції за результатами судового провадження, оцінивши всі докази як окремо так і в їх сукупності.

В даному кримінальному провадженні колегія суддів вважає, що сукупність встановлених органом досудового розслідування обставин на даному етапі до моменту з`ясування істини у справі є достатньою та існує обґрунтована необхідність для продовження щодо обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обґрунтованість підозри це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину. Наведені прокурором у клопотанні обставини дають достатні підстави вважати, що запобіжний захід щодо ОСОБА_7 продовжений не безпідставно. Отже, на час проведення апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали, ризики, передбачені пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, що існували на час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не втратили свою актуальність, а суспільний інтерес, внаслідок висунутого обвинувачення, об`єктивно переважає принцип поваги до особистої свободи. Поміж з цим, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції у даному кримінальному провадженні відповідно до положень абзацу 8 частини 4 статті 183 КПК України обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, під час дії воєнного стану, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого, висновки суду щодо не визначення розміру застави є законними та обґрунтованими. За таких обставин, наявна необхідність у продовженні обвинуваченій строку тримання під вартою, підстав, які б спростовували наявність ризиків, не встановлено. Апеляційний суд на даному етапі провадження приходить до висновку, що менш суворі запобіжні заходи не будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні та не зможуть гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченої. У зв`язку із наведеним, порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та вмотивоване рішення, судом апеляційної інстанції не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі захисника доводи, колегія суддів не вбачає достатніми для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись статтями 177, 178, 404, 405, пунктом 1 частини 1 статті 407, 418, 419, 422-1 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2023 задовольнити.

Поновити захиснику строк на апеляційне оскарження ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2023.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Червнозаводського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2023 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий:

Судді: