печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4120/24-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 23.01.2024 року, у кримінальному провадженні № 0000965,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді зі скаргою в порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 23.01.2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України.

В обґрунтування доводів та вимог скарги особа, яка її подала вказує, що повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, є незаконним та ґрунтується лише на припущеннях органу досудового розслідування, крім того вручене з порушенням процесу (порядку) здійснення повідомлення про підозру, та без достатніх доказів на підтвердження обставин інкримінованого діяння, вважає підозру необґрунтованою, у повідомленні про підозру відсутні фактичні обставини події, підтвердженні доказами, які б вказували на наявність складу та події злочину.

Наведені обставини та порушення допущені органом досудового розслідування у своїй сукупності тягнуть за собою підстави для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_5 .

У судовому засіданні захисник ОСОБА_3 скаргу підтримав, просить задовольнити та скасувати повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні щодо задоволення скарги заперечив, вказує на обґрунтованості пред`явленої підозри, а доводи сторони захисту безпідставними, просить відмовити в задоволенні скарги.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення захисника та прокурора, вивчивши матеріали провадження за скаргою, дійшов до наступних висновків.

Так, Головним слідчим управлінням Національної поліції України, за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000965 від 12.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України.

23.01.2024 заступником Генерального прокурора ОСОБА_6 підписано у даному кримінальному провадженні повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України.

Згідно з положеннями п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскарженні повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Підозрою є обґрунтоване припущення слідчого та/або прокурора про вчинення особою кримінального правопорушення. Праву підозрюваного «знати, у вчинені якого кримінального правопорушення його підозрюють», що визначено пунктом 1 частини третьої статті 42 КПК України, кореспондує обов`язок сторони обвинувачення довести це до його відома, повідомити про наявність підозри та роз`яснити її зміст.

Повідомлення про підозру - один з найважливіших етапів стадії досудового розслідування, що становить систему процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора, спрямованих на формування законної і обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваним, можливості захищатись усіма дозволеними законом засобами і способами. Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Викладена у письмовому повідомленні підозра є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні, і у такий спосіб з`являються можливості для підозрюваного впливати на наступне формулювання обвинувачення.

Сформульована підозра встановлює межі, в рамках яких слідчий зможе найефективніше закінчити розслідування, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість цілеспрямованіше реалізовувати функцію захисту. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених статтею 42 КПК України.

Загальний порядок повідомлення про підозру передбачений главою 22 КПК України, яка має назву «Повідомлення про підозру» та складається з таких статей: «Випадки повідомлення про підозру» (стаття 276); «Зміст письмового повідомлення про підозру» (стаття 277); «Вручення письмового повідомлення про підозру» (стаття 278). Отже, саме така побудова глави дає підстави зробити висновок, що законодавець пов`язує процесуальну діяльність із повідомлення про підозру з сукупністю процесуальних дій слідчого та/або прокурора, зміст яких полягає у встановленні юридичних і фактичних підстав для повідомлення про підозру (стаття 276 КПК), складанні письмового процесуального документа (повідомлення про підозру) (стаття 277 КПК) та його врученні особі (стаття 278 КПК).

Так, згідно з ст. 277 КПК України повідомлення про підозру має містити, зокрема, такі відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення (п. 1 абз. 2 ч. 1); підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення (п. 8 абз. 2 ч. 1). Отже, ст. 277 КПК України регламентує, що в обох випадках ідеться про одну й ту саму особу прокурора. Більше того, за структурою повідомлення про підозру, визначеною в Кодексі й навіть розбитою на пункти, підпис прокурора, який здійснив повідомлення про підозру, ставиться після роз`яснення прав підозрюваного (п. 7 абз. 2 ч. 1). Тому роз`ясняти права підозрюваного має виключно прокурор, який прийняв процесуальне рішення, - склав, тобто безпосередньо здійснив, повідомлення.

23.01.2024 р. у кримінальному провадженні №0000965 від 12.06.2023 р. письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_5 вручено прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора - ОСОБА_4 , яка підписана заступником Генерального прокурора ОСОБА_6 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 481 КПК України: адвокату, депутату місцевої ради, депутату Верховної Ради Автономної Республіки Крим, сільському, селищному, міському голові письмове повідомлення про підозру здійснюється - Генеральним прокурором, його заступником, керівником обласної прокуратури в межах його повноважень.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є депутатом Кропивницької міської ради, письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри підлягає затвердженню Генеральним прокурором, його заступником, керівником обласної прокуратури в межах його повноважень.

При цьому, відповідно до військового квитка № НОМЕР_1 16.05.2022 року на підставі Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 р. ОСОБА_5 призваний у Збройні Сили України по мобілізації до в/ч НОМЕР_2 та в подальшому переведений до в/ч НОМЕР_3 на посаду головного сержанта взводу спеціальних робіт ремонтної роти.

Згідно п. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон) військовослужбовці це особи, які проходять військову службу. До категорії військовослужбовців прирівнюються іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону проходять військову службу у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону, початком проходження військової служби вважається:

- день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту - для громадян, призваних на строкову військову службу;

- день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації;

- день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних;

- день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу;

- день зарахування до списків особового складу військової частини - для громадян України, які проходять службу у військовому резерві за контрактом, зараховані під час такої служби до військового оперативного резерву та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період;

- день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - для громадян України, які зараховані до військового оперативного резерву після їх звільнення з військової служби та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону, військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

- на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

- на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

- поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

- під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

- під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Таким чином, ОСОБА_5 на час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення був військовослужбовцем та проходив військову службу у в/ч НОМЕР_3 на посаді головного сержанта взводу спеціальних робіт ремонтної роти.

Відповідно до підпункту 3) пункту 7 Наказу Генерального прокурора від 30.09.2021 р. № 309 «Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні» (із змінами, внесеними згідно із наказом від 17.12.2021 №397, від 11.07.2022 №125, від 12.04.2023 № 107, від 18.05.2023 №131, від 29.08.2023 №242, від 05.12.2023 №323): з урахуванням спеціалізації, визначеної наказами Генерального прокурора, нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування забезпечувати: слідчими та дізнавачами органів досудового розслідування (крім детективів Національного антикорупційного бюро України) кримінальних правопорушень: проти встановленого порядку несення військової служби (військові кримінальні правопорушення); вчинених військовослужбовцями; військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, добровольцями добровольчих формувань територіальної громади; а також: під час виконання службових обов`язків працівниками військових частин, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Міністерства оборони України, Збройних Сил України, інших військових формувань, оборонно-промислового комплексу України та органів державної влади, які комплектуються військовослужбовцями; вчинених на території розташування військових частин, установ, організацій Міністерства оборони України, Збройних Сил України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Національної гвардії України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, Державного космічного агентства України та підприємств оборонно-промислового комплексу України; у сфері службової діяльності та проти власності, об`єктом посягання яких є військове майно та (або) кошти для потреб оборони, у тому числі для військових адміністрацій з питань здійснення заходів правового режиму воєнного стану; інших кримінальних правопорушень у порядку, визначеному КПК України, у тому числі якщо хоча б один із співучасників кримінального правопорушення є вищезазначеним суб`єктом або хоча б одне правопорушення у кримінальному провадженні відповідає вищевказаним критеріям, - керівникам та підпорядкованим їм прокурорам Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони (на правах Департаменту) Офісу Генерального прокурора, спеціалізованих прокуратур у сфері оборони на правах обласних та окружних.

Відповідно до п. 1.1 Положення про Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони (на правах Департаменту) Офісу Генерального прокурора Затвердженого Наказом Генерального прокурора № 144 від 30.05.2023 р. спеціалізована прокуратура у сфері оборони (на правах Департаменту) Офісу Генерального прокурора (далі - Спеціалізована прокуратура) є самостійним структурним підрозділом Офісу Генерального прокурора, підпорядкованим першому заступнику або заступнику Генерального прокурора згідно з розподілом обов`язків.

Згідно Наказу Генерального прокурора від 26.01.2023 № 22 «Про розподіл обов`язків між керівництвом Офісу Генерального прокурора» (зі змінами, внесеними наказом Генерального прокурора від 20.02.2023 № 53, від 02.03.2023 № 63, від 13.04.2023 № 112, від 22.08.2023 № 236, від 16.01.2024 № 12) питання організації за станом роботи Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони покладено на заступника Генерального прокурора ОСОБА_7 . Також, він відповідає за організацію роботи Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань.

У той же час, зазначеним вище наказом на ОСОБА_6 розподіллено обов`язки з питань організації за станом роботи: Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю; Департаменту представництва інтересів держави в суді; управління підтримання публічного обвинувачення в суді.

На підставі вищевикладеного, заступник Генерального прокурора ОСОБА_6 не є належним суб`єктом на складення та вручення письмового повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри щодо військовослужбовця, і відповідно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000965. Отже, оскаржуване повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри здійснене з порушенням кримінального процесуального законодавства - не уповноваженою особою.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає, що не дотримано процедуру повідомлення ОСОБА_5 про зміну раніше повідомленої підозри від 23.01.2024 у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, має місце посилання сторони захисту на необґрунтованості пред`явленої підозри.

Так, ОСОБА_5 інкриміновано вчинення злочинів у примушуванні до виконання цивільно-правових зобов`язань, тобто у вимозі виконати договір, угоду чи інше цивільно-правове зобов`язання з погрозою насильства над потерпілим або його близькими родичами, пошкодження чи знищення їх майна за відсутності ознак вимагання, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України - у повідомлені про зміну раніше повідомленої підозри не викладено інформацію в чому полягала погроза насильства над потерпілим чи його близькими родичами.

Слід зазначити, що згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні «Murray v. the United Kingdom».

Разом з тим, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Поряд із цим, у рішенні у справі «Гефген проти Німеччини» Європейський суд з прав людини для описання доказів, отриманих із порушенням встановленого порядку, сформував доктрину «плодів отруєного дерева», відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж.

У рішенні у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

Зважаючи на викладені обставини, недотримання положень процесуального закону при повідомленні особі про підозру, тягне за собою й взагалі його відсутність, та вказує на неналежність зібраних доказів отриманих після встановлених порушень.

З огляду на вище викладене, слідчий суддя знаходить слушними доводи сторони захисту щодо необґрунтованості пред`явленої ОСОБА_5 підозри.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що в повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри не конкретизовано обвинувачення, дату та час інкримінованого діяння, у чому саме полягала протиправна діяльність ОСОБА_5 , які дії ним вчинено, за яких обставин, у який спосіб.

За наведених вище обставин, враховуючи, що органом досудового розслідування не дотримано порядок повідомлення особі про підозру, та своє підтвердження знайшли доводи викладені стороною захисту у поданій скарзі, слідчий суддя дійшов до переконання, що скаргу слід задовольнити, а повідомлення про підозру скасувати.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 111-135, 277-278, 303, 305-307, 309, 371-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 23.01.2024 року, у кримінальному провадженні № 0000965 - задовольнити частково.

Повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 23.01.2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України - скасувати.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскарження безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1