Справа № 145/1089/23
Провадження №1-кп/145/152/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" жовтня 2023 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в смт Тиврів в приміщенні Тиврівського районного суду Вінницької області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 04.06.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000449, відносно вчинення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженкою смт Тиврів Тиврівського району Вінницької області, зареєстрованою в АДРЕСА_1 , жителькою АДРЕСА_2 , громадянкою України, працюючою у Вінницькому кооперативному інституті (перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьохрічного віку), раніше несудимою,

кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

встановив:

ОСОБА_6 близько 10 години 45 хвилин 04.06.2023, керуючи технічно справним автомобілем «RENAULT Kangoo», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись ділянкою автодороги Т-02-12 сполученням «Вінниця-Шпиків-Комаргород» (35 км+160 м) у напрямку с. Жахнівка Вінницького району Вінницької області, поблизу с.Онитківці Вінницького району Вінницької області, не врахувала дорожню обстановку, а саме: наявність заокруглення дороги ліворуч, не обрала безпечної швидкості, яка б дозволяла їй постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, внаслідок чого не впоралася з керуванням та допустила виїзд автомобіля за межі проїзної частини праворуч з подальшим його перекиданням.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «RENAULT Kangoo» ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці пригоди.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 450 від 23.06.2023 ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: закрита тупа травма грудної клітки (множинні переломи ребер з обох сторін, гемоторакс справа 1000 мл, зліва 2000 мл, розрив дуги аорти, гемоперикард 300 мл); закрита хребетно-спинномозкова травма (перелом між 12 грудним та 1 поперековим хребцем з ушкодженням спинного мозку); закрита тупа травма живота (множинні розриви печінки, гемоперитонеум 500 мл); синці обличчя, кінцівок.

Виявлена при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_7 сполучна травма тіла виникла від дії тупого твердого предмету (предметів), належить до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, по давності утворення може відповідати строку ДТП - 04.06.2023.

Смерть ОСОБА_7 настала від сполучної травми тіла. Між сполучною травмою тіла та смертю ОСОБА_7 є причинний зв`язок.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/102-23/10692-ІТ від 13.06.2023 в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «RENAULT Kangoo», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_6 з технічної точки зору регламентувались вимогами п. 12.1 Правил дорожнього руху. В даній дорожній обстановці водій автомобіля «RENAULT Kangoo», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_6 з технічної точки зору, мала технічну можливість запобігти ДТП шляхом виконання вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху. В даній дорожній обстановці в діях водія «RENAULT Kangoo», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , вбачається невідповідність вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору перебувають в причинному зв`язку з наслідками даної дорожньо- транспортної пригоди.

Таким чином, водій ОСОБА_6 порушила вимоги пункту 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями), згідно яких: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

Порушення ОСОБА_6 вимог п.12.1 Правил дорожнього руху знаходиться у причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками - настанням смерті ОСОБА_7 .

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 винуватість в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні за ч.2 ст.286 КК України визнала, розкаялася у вчиненому, визнала фактичні обставини справи.

Суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції у суду відсутні. Окрім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

ОСОБА_6 дала показання, що дійсно 04.06.2023, близько 10-45 год., вона із мамою ОСОБА_7 їхали у напрямку с. Жахнівка Вінницького району Вінницької області на проводи . Вона була за кермом, пристебнута паском безпеки, а мама не пристебнулася. Вона не врахувала дорожню обстановку, вважала, що заокруглення дороги ліворуч буде далі, тому не обрала безпечної швидкості, не впоралася з керуванням автомобіля та виїхала за межі проїзної частини праворуч. Автомобіль перекинувся. У вчиненому кається. Просить не призначати їй покарання у виді позбавлення прав керування транспортними засобами, оскільки вона розлучена, сама проживає з малолітніми дітьми. Син ОСОБА_8 хворіє, тому необхідно постійно проходити лікування, діагностику, а також реабілітацію у відповідних центрах, яких немає за місцем проживання.

Суд вважає показання обвинуваченої є достовірними, правдивими, належними та допустимими, оскільки вони не спростовуються, а навпаки підтверджуються іншими доказами.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 6 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

В силу ч.1 ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обвинувачена ОСОБА_6 повинна нести відповідальність за ч.2 ст.286 КК України, оскільки вона, керуючи транспортним засобом, порушила правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої.

Призначаючи покарання за вчинене, суд враховує характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винної ОСОБА_6 (раніше несудима, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, позитивно характеризується за місцем проживання, розлучена, має на утриманні двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьохрічного віку), позицію потерпілого ОСОБА_4 , який просить його дочку ОСОБА_6 суворо не карати та, враховуючи сімейні обставини, не позбавляти її права керування транспортними засобами, обставини, що пом`якшують покарання, до яких суд відносить визнання винуватості за вчинене суспільно небезпечне діяння, щире каяття, запевнення в подальшому не вчиняти кримінальні правопорушення.

Обставин, які обтяжують відповідальність обвинуваченої, в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до досудової доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні, складеної Тиврівським районним відділом філії ДУ "Центр пробації" у Вінницькій області, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченому оцінюється як низький, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як низький. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства; виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Згідно положень ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті надати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003, за №7 «Про судову практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

На основі засад законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, керуючись ст.ст.50, 65 КК України, суд призначає обвинуваченій ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі та приходить до висновку, що її виправлення і перевиховання можливо досягти без ізоляції від суспільства в умовах здійснення постійного контролю за її поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_6 розлучена, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку, сама проживає з малолітніми дітьми: сином ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сином ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які часто хворіють, що стверджується довідками Тиврівської АЗПСМ №297, №298 від 25.04.2023. Крім того, є необхідність постійно проходити із сином ОСОБА_9 , 2019 р.н., лікування, діагностику, а також реабілітацію у відповідних центрах, яких немає за місцем проживання, що стверджується довідкою Тиврівської АЗПСМ від 08.08.2023, консультативним висновком лікувально-діагностичного центру неврології та епілептології "Епі.NET" від 11.02.2023, у зв`язку з чим для надання можливості ОСОБА_6 забезпечувати належні умови для її малолітніх дітей, в тому числі для швидкого перевезення їх до медичних закладів для лікування та обстеження власним транспортним засобом у будь-який час, а не громадським транспортом, що на даний час у зв`язку із військовими діями в Україні є небезпечним для життя і здоров`я дітей, а тому суд вважає за доцільне не застосовувати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Суд стягує з обвинуваченої витрати за проведення експертиз.

Долю речових доказів вирішує відповідно до ст.100 КПК України, скасовує арешт на тимчасово вилучене майно.

Керуючись ст. ст.349, 368, 371, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і призначити покарання - 5 (п`ять) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, якщо протягом іспитового строку терміном 2 (два) роки вона не вчинить нового кримінального правопорушення.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.06.2023 на автомобіль «RENAULT Kangoo», д.н.з. НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , належить ОСОБА_7 , на свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 та водійське посвідчення НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_6 .

Речові докази: автомобіль «RENAULT Kangoo», д.н.з. НОМЕР_2 , поміщений на спеціальний майданчик для утримання транспортних засобів ВП №2 ВРУП ГУНП у Вінницькій області, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , повернути потерпілому ОСОБА_11 ; водійське посвідчення НОМЕР_4 , повернути власнику ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 4063 (чотири тисячі шістдесят три) гривні 00 копійок за проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу, судової транспортно-трасологічної експертизи та судової автотехнічної експертизи.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Тиврівський районний суд Вінницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги, судове рішення набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_12