Справа № 449/1568/23
Перемишлянський районний суд Львівської області
УХВАЛА

25.11.2023 м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

з участю cекретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчої - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання клопотання слідчої СВ ВП №2 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області - ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Перемишлянського відділу Пустомитівської місцевої прокуратури Львівської області - ОСОБА_3 ,

про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливостю внесення застави, щодо:

ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого -

ВСТАНОВИВ:

25.11.2023 року, до Перемишлянського районного суду Львівської області надійшло клопотання слідчої СВ ВП №2 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області - ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Перемишлянського відділу Пустомитівської місцевої прокуратури Львівської області - ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливостю внесення застави, підозрюваному ОСОБА_5 .

Подане клопотання мотивує тим, що приблизно о 14 год. 50 хв. 24 листопада 2023 року ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, шляхом вільного доступу проник на територію садиби ОСОБА_7 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , де, скориставшись наявним у замку вхідних дверей ключем, умисно повторно проник у літню кухню, звідки таємно, скориставшись відсутністю інших осіб, викрав належну на праві власності ОСОБА_8 готівку у сумі 500 грн., після чого покинув дане приміщення з викраденим та замкнув вхідні двері на ключ. Відразу після цього, його дії під час перебування на подвір`ї поблизу вхідних дверей літньої кухні були викриті та припинені потерпілою ОСОБА_8 та її чоловіком ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_5 повернув викрадені кошти потерпілій та покинув територію садиби. За даним фактом у Єдиний реєстр досудових розслідувань внесено досудове розслідування за №0000257 від 24 листопада 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15-ч.4 ст.185 КК України. 18 год. 54 хв. 24 листопада 2023 року ОСОБА_5 затримано у порядку п.2 ч.1 ст.208 КПК України. На підставі вищевикладеного, 25 листопада 2023 року ОСОБА_5 у порядку ч.3 ст.278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15-ч.4 ст.185 КК України. Підозрюваний ОСОБА_5 свою провину в інкримінованому йому злочині визнає повністю. Застосування запобіжного заходу до ОСОБА_5 необхідне для запобігання незаконного впливу на потерпілу ОСОБА_8 , запобіганню спробам ОСОБА_5 скоїти інше кримінальне правопорушення, запобіганню спробам підозрюваного ОСОБА_5 переховуватись від суду і слідства. Просить врахувати вагомі докази скоєння злочину, у разі визнання його винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15-ч.4 ст.185 КК України, ОСОБА_5 , з урахуванням ч.3 ст.68 КК України, загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років 4 місяців, безробітний, ОСОБА_5 має 1 судимість, а саме 3 липня 2023 року вироком Свалявського районного суду Львівської області його визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України (справа №306/1287/23), та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років зі іспитовим строком 1 рік (набрав законної сили 3 серпня 2023 року) (не відбув).

Слідча в судовому засіданні клопотання підтримала, з мотивів викладених у клопотанні просила його задоволимти.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, пояснив, що на його думку необхідність взяття під варту підозрюваного є обґрунтованою, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, перебуваючи на іспитовому терміні, є необхідність запобігти спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування, забезпечити виконання ОСОБА_5 , як підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, зокрема, прибувати за викликом слідчого, прокурора та суду і підкорятись їхнім законним вимогам, а також запобігти спробам ОСОБА_5 скоїти інші злочини.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 відносно задоволення клопотання про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечила, просила застосувати до нього домашній арешт.

ОСОБА_5 заперечив проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки повернув кошти які викрав потерпілій, має на утриманні тяжкохвору сестру.

Заслухавши пояснення прокурора, слідчої, захисника, підозрюваного, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Слідчим суддею встановлено, що в Єдиний реєстр досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15-ч.4 ст.185 КК України, за 0000257 від 24 листопада 2023 року.

О 18 год. 54 хв. 24 листопада 2023 року ОСОБА_5 затримано у порядку п.2 ч.1 ст.208 КПК України.

25 листопада 2023 року ОСОБА_5 у порядку ч.3 ст.278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15-ч.4 ст.185 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні наведеного злочину, підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами.

Проаналізувавши та оцінивши досліджені докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними та допустимими. Вищеперелічені докази є достатніми для висновку суду про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною пятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України,під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя,суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини,які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Стороною обвинувачення у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15-ч.4 ст.185 КК України.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , дані про особу підозрюваного, безробітний, раніше до кримінальної відповідальності притягався, вчинив злочин перебуваючи на іспитовому терміні.

Враховуючи вищезазначені обставини, передбачені ст.177-178 КПК України, стосовно доцільності більш м`яких запобіжних заходів щодо підозрюваного, аніж тримання під вартою, вважаю що підозрюваний скоїв тяжкий злочин, може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та потерпілих, з метою перешкодити встановленню істини по справі, може ухилятися від слідства та суду, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, крім цього тримання під вартою у даному випадку буде ефективним та достатнім запобіжним заходом, оскільки ОСОБА_5 як раніше судима особа підозрюється у скоєнні злочину, а тому відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України до нього може бути застосоване тримання під вартою;

Європейський суд з прав людини у рішенні „Подвезько проти України крім іншого зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним, у сукупності із даними про особу підозрюваного, з огляду на вірогідність переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищення, приховування або спотворення речей та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення у кримінальному провадженні, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, продовження кримінального правопорушення, спростовує доводи підозрюваного та його захисника про можливість застосування до нього менш суворого запобіжного заходу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Водночас, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людиниі основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Також у рішенні «Харченко проти України», ЄСПЛ зазначив, що тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчим суддею не встановлено та стороною захисту не доведено.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Отже, слідчим суддею встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції».

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

За викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

У відповідності до ч. 3 ст. 183 КПК, слідчий суддя вирішує питання про визначення розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, розмір якої у відповідності до ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначаючи розмір застави, суд виходить з вимог ст.ст. 178, 182 КПК України, враховує матеріальний стан підозрюваного, тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, визнання вини підозрюваним, його молодий вік, те що він не працюючий, вважає за необхідне визначити заставу в межах, передбачених ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, а саме: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду; не відлучатися з Львівської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; за наявності здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в України.

Виходячи з вимог ст. 115 КПК України, строк дії запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід обчислювати з моменту його фактичного затримання з 24.11.2023 року, та у відповідності до ст. 197 КПК України, згідно якої строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 до 22.01.2024 року включно.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 192-194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання - задоволити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на на строк 60 днів до 22 січня 2024 року, з можливістю внесення застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Встановити заставу 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 53 680 грн., яка може бути внесена протягом строку дії даної ухвали на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації у Львівській області.

Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в межах строку дії даної ухвали, а саме:

-прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;

-не відлучатися за межі Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-за наявності здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та вїзд в України.

Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 , з-під варти.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , обов`язки, що покладаються у зв`язку з застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави та наслідки його невиконання.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_1