Провадження 1-кп/557/159/2023
Справа 557/2017/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року

Гощанський районний суд Рівненської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження №0000232 від 04.09.2023, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Ператин Радехівського району Львівської області, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, з повною загальною середньою освітою, одружений, працює водієм ТОВ «МК «Галичина», раніше не судимий,

за ч.2 ст.286 КК України,

за участю прокурора: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

законного представника неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Гоща кримінальне провадження з обвинувальним актом про вчинення кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 03.09.2023 о 17 годині 00 хвилин, керуючи технічно справним вантажним автомобілем марки «SCANIA G460», реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «LAMBERT», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись у межах населеного пункту с. Бабин Рівненського району Рівненської області з боку м. Київ по проїзній частині автомобільної дороги М-06 «Київ-Чоп» в напрямку м. Рівне в порушення вимог пункту 12.4 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху), яким встановлено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год, допустив наїзд на неповнолітнього велосипедиста ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перетинав проїзну частину, рухаючись по регульованому пішохідному переходу.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому потиличної кістки з переходом на основу черепа, забою головного мозку легкого ступеня, забою м`яких тканин голови, закритого остеопіфізеолізу дистального кінця велико-гомілкової кістки лівої гомілки без зміщення, закритого епіфізеолісу дистального кінця променевої кістки лівого передпліччя без зміщення, забійної рани лівого гомілково-стопного суглобу, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.

Порушення ОСОБА_3 вимог пункту 12.4 Правил дорожнього руху, який передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год, перебуває у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали.

Такі дії органом досудового розслідування кваліфіковані: - за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та суду показав, що він дійсно 03.09.2023 о 17 годині 00 хвилин керував вантажним автомобілем марки «SCANIA G460» на автодорозі «Київ-Чоп». В с. Бабин він рухався зі швидкістю приблизно 70-75 км/год, почав пригальмовувати на спуску, відчув, що на пішохідному переході зачепив велосипед, який перебував для нього у сліпій зоні. Дану ДТП допустив через неуважність, у скоєному розкаюється. Просить його суворо не карати, врахувати ту обставину, що заподіяна шкода повністю відшкодована, у потерпілих попросив вибачення, законний представник неповнолітнього потерпілого претензій не має, він на даний час працює водієм і посвідчення водія йому потрібне для роботи. Просить суд суворо не карати його та застосувати мінімальну міру покарання за дане кримінальне правопорушення.

Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується доказами, зібраними стороною обвинувачення, які відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України не досліджувалися, оскільки обставини скоєння кримінального правпорушення учасниками процесу не оспорюються.

Допитана в судовому засіданні законний представник неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_6 суду показала, що вона проживає в с. Бабин Рівненського району разом зі своїм неповнолітнім сином ОСОБА_7 , 2014 року народження. Очевидцем події ДТП, яка мала місце 03.09.2023, вона не була, про подію дізналася від сусідів-односельців. Вона відразу поїхала в лікарню, куди госпіталізували її сина. Сину робили МРТ, надавали медичну допомогу, син приблизно 4 дні був госпіталізований. Обвинувачений просив вибачення за скоєне та повністю відшкодував шкоду, претензій до нього не має, просить його суворо не карати, про що подала письмову заяву.

Показання законного представника неповнолітнього потерпілого та обвинуваченого, які були допитані під час судового слідства, суд оцінює як правдиві, оскільки вцілому вони узгоджуються між собою та з іншими матеріалами кримінального провадження.

Судом досліджено характеризуючі дані обвинуваченого та довідки про вартість проведених експертиз (т.1 а.п. 48, 56, 65, 99-108).

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 - «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Дослідивши безпосередньо всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань обвинуваченого, які узгоджуються між собою, оскільки ці покази підтверджені дослідженими безпосередньо в судовому засіданні іншими доказами, яким суд дав належну оцінку.

Оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, в їх сукупності, суд вважає їх допустимими, достатніми та достовірними, такими, що узгоджуються між собою, в зв`язку з чим суд вважає доведеною винність обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" (зі змінами і доповненнями) №14 від 23.12.2005 року, при призначенні покарання суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-68 КК України, враховує Постанову Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст.ст. 65-68 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі його покарання обставини.

Обставинами, що пом`якшують покарання, передбаченими ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд відповідно до ст.ст. 65-68 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілої, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, не перебуває на «Д»-обліку у лікаря-нарколога та психіатра, добровільно відшкодував завданий збиток, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, позицію потерпілої сторони, дійшов висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства та без реального відбування покарання, і вважає за можливе призначити йому покарання в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України із звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком та покладенням на обвинуваченого обов`язків, без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що відповідає меті покарання, зазначеної в ст. 50 КК України.

Крім того, суд також вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертиз відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, які підтверджуються довідками про вартість проведених експертиз (а.п.48, 56, 65).

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Суд вважає за можливе зняти арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Гощанського районного суду Рівненської області від 09.11.2023 у кримінальному провадженні №0000232 від 04.09.2023.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.

Суд дійшов висновку про відсутність необхідності обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого до набрання вироком законної сили, оскільки учасники судового процесу не заявляли клопотання про його обрання, та не надали суду доказів, що на час розгляду справи в суді існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на 1 (один) рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до вимог п. 2 ч.3 ст.76 КК України додатково покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати по справі за проведення експертиз у сумі 16 967 (шістнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят сім) гривень 58 коп. в дохід держави.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Скасувати арешт на майно, а саме автомобіль - спеціалізований вантажний сідловий тягач марки «SCANIA G460», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ТОВ «МК «Галичина», який було накладено 09.11.2023 ухвалою слідчого судді Гощанського районного суду Рівненської області у кримінальному провадженні №0000232 від 04.09.2023, місце зберігання - територія спеціального майданчика для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП в Рівненській області, с. Городок Рівненського району Рівненської області, Барона Штейнгеля, 76.

Речові докази по справі:

-автомобіль - спеціалізований вантажний сідловий тягач марки «SCANIA G460», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ТОВ «МК «Галичина», який було передано на відповідальне зберігання ТОВ «МК «Галичина»- залишити в розпорядженні власника - ТОВ «МК «Галичина».

Вирок може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Гощанський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право в суді отримати копію вироку.

Копія вироку вручається обвинуваченому, прокурору негайно після його проголошення.

Учасникам судового провадження, які не були присутні при проголошення вироку, копія вироку направляється не пізніше наступного дня після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1