ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/581/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/28/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 січня 2024 року,

встановила:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 січня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002603 від 03.11.2023 року стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України.

Слідчий суддя обґрунтував своє рішення тим, що прокурором у судовому засіданні жодним чином не обґрунтовано наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, а тому дійшов до висновку, що клопотання сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_8 не підлягає до задоволення.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 11 січня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування та у разі задоволення клопотання, визначити розмір застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 гривень і у разі сплати визначеного розміру застави, покласти на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.

Вказує, що слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду не враховано вимоги ст. 178 КПК України та ризики зазначені у ч. 1 ст. 177 КПК України, що стали підставою застосування запобіжного заходу та наявність підозри ОСОБА_8 у причетності до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Посилається на те, що ризиком того, що ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення є те, що відносного підозрюваного вже скеровано три обвинувальні акти до Тернопільського міськрайонного суду за вчинення злочинів передбачених ч.4 ст. 185 КК України, що вказує на те, що підозрюваний, перебуваючи на волі продовжуватиме свою злочинну діяльність, що в свою чергу вказує на його підвищену суспільну небезпеку.

Апелянт зазначає, що судом не взято до уваги доводи сторони обвинувачення, що ОСОБА_8 без постійного місця проживання, не працевлаштований, а відповідно грошового доходу немає, вказане свідчить про те, що останній продовжить вчиняти нові злочини з метою забезпечення себе та власних потреб.

Апелянт звертає увагу на те, що судом першої інстанції не враховано реальний ризик того, що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на від п`яти до восьми років, а тому ОСОБА_8 , усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та розмір покарання, яке йому загрожує, може умисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.

Апелянт вказує, що за час досудового розслідування ОСОБА_8 неодноразово викликався шляхом вручення повісток для проведення слідчих дій, однак з невідомих причин до слідчого не являвся, а враховуючи те, що ОСОБА_8 постійного місця проживання немає, вказане, в подальшому, перешкоджатиме завершенню досудового розслідуванню у розумні строки.

Посилається на те, що за наявності 3 обвинувальний актів, які перебувають на розгляді в Тернопільському міськрайонному суді відносно ОСОБА_8 , останній неодноразово не з`являвся на судові засідання в зв`язку із чим його 15.09.2023 року було оголошено у розшук, а також 01.11.2023 року застосовано примусовий привід для доставки в суд.

Вважає, що вказані обставини свідчать про наявність вищезазначених ризиків та не можливість обрання до ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити, адвоката ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_8 , які заперечили апеляційну скаргу прокурора, вважають ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, просять її залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч.1 ст.178 КПК України.

З клопотання ст. слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області вбачається, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, які відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та за їх вчинення законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, і, знаходячись на волі з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання зазначених ризиків застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Колегія суддів вважає, що слідчий-суддя, розглянувши вказане клопотання, вірно, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, у відповідності до вимог ст. 177 КПК України, обставин, передбачених ст.178 КПК України, а також, з дотриманням вимог ст.196 КПК України правомірно відмовив у застосуванні щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, взявши до уваги обґрунтовану підозру у вчиненні кримінального правопорушення, проте, дослідивши матеріали клопотання слідчого, дійшов правильного висновку, що органом досудового розслідування жодним чином не обґрунтовано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя підставно взяв до уваги, що ОСОБА_8 раніше не судимий, проте відносно нього три обвинувальні акти направлені до суду, має на утриманні неповнолітню дитину, з урахуванням встановлених обставин справи, зважаючи на належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 , який сприяє у досудовому розслідуванні, дійшов правильного висновку, що необхідності застосування в даному конкретному випадку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, найбільш суворого запобіжного заходу - немає.

Щодо твердження прокурора про необхідність обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою з мотивів тяжкості вчинених правопорушень, то з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятої 04 листопада 1950 року та ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, а також практики Європейського суду з прав людини, не може бути прийнято до уваги.

Зокрема, рішенням Європейського суду з прав людини від 01 червня 2006 року у справі Мамедова проти Росії визначено, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу подальшого позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Нових ризиків чи будь-яких характеризуючих відомостей про особу, які б давали підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прокурором в апеляційній інстанції не наведено.

Тому, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 404, 405, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 січня 2024 року щодо підозрюваного ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала остаточна, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді