Справа № 355/119/24
Провадження № 1-кп/355/91/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року Баришівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Баришівка кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003698 від 25.10.2023 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 115 КК України у відношенні обвинуваченої

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Київ, українки, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23 січня 2024 року до Баришівського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт з додатком у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003698 від 25.10.2023 року за фактом вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

23 січня 2024 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні за фактом вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення був прийнятий до провадження Баришівським районним судом Київської області та призначений до підготовчого судового засідання на 24 січня 2024 року.

У зв`язку з неявкою в судове засідання потерпілої ОСОБА_6 суд, вислухавши думку учасників процесу, ухвалив підготовче судове засідання відкласти на іншу дату.

В судовому засіданні прокурор звернулася з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 строком до 60 днів.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на підставі яких ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на даний час продовжують існувати.

Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник заперечують проти клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, просять обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого чи свідка, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

Суд вважає доведеним прокурором наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час є реальними та дійсними, та неможливість обрання ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу у зв`язку з наступним.

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що обвинувачена ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні злочину, строк покарання за який передбачено від 7 до 10 років позбавлення волі, у місці її постійного проживання на даний час відсутні міцні соціальні зв`язки, мати та донька перебувають за кордоном, через що остання може переховуватись від суду.

Враховуючи, що свідки не були опитані судом, існує ризик того, що обвинувачена може вчинити на них вплив з метою зміни показів в суді, що є ризиком, передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Застосування до обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки обвинуваченої, зважаючи на її особу. Всі свідки надають показання, що вона веде себе неадекватно та постійно провокує конфлікти.

Неможливе і застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у виді особистої поруки, оскільки на даний час до органу досудового розслідування, прокурора не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру, про обрання щодо обвинуваченої саме такого запобіжного заходу.

Відповідно до довідки «Баришівська ЦРЛ» від 25. 10. 2023 року ОСОБА_4 у 2011 році зверталася за допомогою до лікаря психіатра, має виявлені психічні розлади, а відтак очевидно, що не зможе виконувати покладені на неї обов`язки у разі обрання домашнього арешту.

Крім того, суд враховує, що на даний час відсутні відомості про проживання разом з обвинуваченою будь -яких членів її сім`ї, обвинувачена підтвердила, що її мати та донька у зв`язку з початком війни евакуювалися до Німеччини, у зв`язку з відсутністю постійного заробітку ОСОБА_4 вона може опинитися без будь - яких засобів до існування, отже застосування до неї домашнього арешту на даний час не можливе.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії», тримання під вартою є виправданим у певному випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що, попри презумпцію невинуватості, переважає над повагою до особистої свободи; національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави стверджувати про наявність публічного інтересу, який превалює над загальною нормою про повагу до свободи людини.

В даному випадку, обставинами, які дають підстави стверджувати про наявність публічного інтересу, що виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини, є непоправні наслідки вчиненого, оскільки, відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя та здоров`я є найвищою соціальною цінністю.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно ст.5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини, рішення ЄСПЛ від 09 жовтня 2014 року у справі «Чанаєв проти України» обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, не допускається тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого без судового рішення, що виключає можливість, в тому числі і «автоматичного» продовження застосування такого запобіжного заходу.

Двомісячний строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 закінчується 25.01.2024 року.

Враховуючи положення частини 4 статті 183 КПК України, а саме те, що злочин у даному кримінальному провадженні було вчинено із застосуванням насильства, що призвело до загибелі людини, суд не визначає розмір застави відносно обвинуваченої ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 177,183,194,199,314,315, 372,532 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Підготовче судове засідання відкласти на 12 годину 45 хвилин 12 березня 2024 року.

Клопотання прокурора Баришівського відділу Броварської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , обвинуваченій у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на термін 60 днів до 23 березня 2024 року, утримуючи її у Державній установі «Київський слідчий ізолятор».

Копію ухвали вручити обвинуваченій, прокурору, захиснику, надіслати начальнику Державної установи «Київський слідчий ізолятор».

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 7 днів до Київського апеляційного суду.

Суддя Баришівського районного суду ОСОБА_1