Справа № 306/2044/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.10.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/249/23, за апеляційними скаргами прокурора Свалявського відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_8 та захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 22.03.2023.

Цією ухвалою:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Березники, Свалявського району Закарпатської області, громадянин України, українець, одружений, мешканець АДРЕСА_1 , несудимий, визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та звільнений від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження щодо нього відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрито.

Речовий доказ: компакт диск DVD - R, OMEGA, об`ємом 4.7 гб із відеозаписом події від 29.07.2018 залишено в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до обвинуваченого акту зі зміненим обвинувачення, судом встановлено, що ОСОБА_6 29.07.2018 близько 22 год 50 хв, знаходячись біля стаціонарного посту Березниківського лісництва, що знаходиться в урочищі «Дулятин», с. Березники Свалявського району, на ґрунті тривалих неприязних відносин, у ході сварки з ОСОБА_10 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, маючи на меті умисно спричинити тілесні ушкодження, наніс один удар правою рукою зажатою в кулак в область голови потерпілого, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 41 від 17.08.2018 у ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струс головного мозку, що відповідно до наказу МОЗ України за № 6 від 17.01.1995 пункту 2.3.1 Правил судовомедичного визначення ступеню тяжкості тілесних пошкоджень, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, більше 6 діб та не більше 21-го дня. Такими своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

-2-

Рішення суд мотивував тим, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_6 було вчинене останнім 29.07.2018, й відповідно до вимог ст. 12 КК України, таке відноситься до кримінальних проступків, тому строк притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності сплив. Також судом враховано і те, що ОСОБА_6 від слідства та суду не ухилявся та не вчинив нового злочину, з часу вчинення інкримінованого йому кримінального проступку минуло більше чотирьох років.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 порушує питання про скасування ухвали суду від 22.03.2023 та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Вказує на те, що суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, допустив невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. ОСОБА_6 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення не визнає та пояснював, що між ним та потерпілим існують неприязні стосунки, удару потерпілому не наносив, оскільки промахнувся. Наміру заподіяти тілесні ушкодження не мав, до лікаря потерпілий звернувся через день, про головні болі потерпілий скаржився ще під час конфлікту, що свідчить про те, що тілесні ушкодження він отримав до конфлікту з обвинуваченим. Натомість суд першої інстанції не зазначив на підставі яких даних дійшов висновку про те, що висунуте ОСОБА_6 обвинувачення підтверджено поза розумним сумнівом.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на незаконність ухвали суду від 22.03.2023, з огляду на допущені судом істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Суд постановляючи ухвалу від 22.03.2023 визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та одночасно звільнив від кримінальної відповідальності і закрив кримінальне провадження, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та, незважаючи на позицію сторони обвинувачення, не призначив обвинуваченому покарання. Також зазначає, що згідно з вимогами ст. 369 КПК України, судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку, а судове рішення, у якому слідчий суддя, суд вирішує інші питання, викладається у формі ухвали. Оскаржуване судове рішення від 22.03.2023 фактично оформлено ухвалою, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, тобто суд, постановивши ухвалу, не застосував закон, який підлягав застосуванню та за наявності низки доказів, не прийняв рішення щодо винуватості ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 125 КК України з призначенням йому покарання та подальшим звільненням від нього на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України. Просить ухвалу суду від 22.03.2023 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_6 в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, думку прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги та на заперечення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та оцінивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення, з таких підстав.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

-3-

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 06.12.2021 (справа № 521/8873/18, провадження № 51-413кмо21) надала висновки щодо звільнення осіб від кримінальної відповідальності.

Зокрема, там вказано, що: за змістом пункту 1 частини 2 статті 284, частини 3 статті 285, частин 1, 4 статті 286, частини 3 статті 288 КПК України суди першої та апеляційної інстанцій мають обов`язок відповідно роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності, те, що на момент судового розгляду чи апеляційного перегляду закінчилися строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою статтею 49 КК України, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК України, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження відповідно до пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 визнано винуватим за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, яке мало місце 29.07.2018 та, відповідно до статті 12 КК України, є кримінальним проступком. Також суд першої інстанції встановив, що строки притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 закінчились, при цьому в судовому засіданні суд роз`яснив ОСОБА_6 його право заявити клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності та правові наслідки розгляду такого клопотання, однак ОСОБА_6 наполягав на своїй невинуватості та просив його виправдати, не погоджуючись із закриттям кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Згідно з частиною 5 статті 74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Зокрема, у випадку, коли особа заперечує проти звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Слід звернути увагу на те, що імперативний обов`язок звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності покладено на суд, а не на підозрюваного, обвинуваченого чи захист, які мають право заявити відповідне клопотання.

Виходячи з аналізу зазначених норм кримінального процесуального права, зокрема, суд першої інстанції, має обов`язок відповідно до положень статті 285 КПК України роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності, те що на момент судового розгляду чи апеляційного перегляду закінчилися строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою статтею 49 КК України, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК України, і таке звільнення вказує на закриття кримінального провадження відповідно до пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

-4-

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 було роз`яснено право заявити клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за строком давності та про закриття кримінального провадження, однак під час судового розгляду обвинувачений наполягав на його виправданні та заперечував проти закриття кримінального провадження за строками давності, що підтвердив під час апеляційного розгляду.

Незважаючи на це, суд першої інстанції без згоди обвинуваченого на закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, закрив кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України та звільнив ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, внаслідок чого допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

За таких обставин, на переконання колегії суддів, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 не підлягало закриттю у зв`язку зі звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Окрім того, як вбачається зі змісту ухвали суду від 22.03.2023 за результатами судового розгляду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та одночасно останнього звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Водночас, відповідно до ст. 369 КПК України, судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку, а судове рішення, у якому суддя, суд вирішує інші питання, викладається у формі ухвали.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи від його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, або застосовує інші заходи, передбачені законом України про кримінальну відповідальність.

Поряд з тим, судове рішення від 22.03.2023 фактично оформлено ухвалою суду, що не відповідає положенням діючого кримінального процесуального законодавства України.

Отже, рішення суду першої інстанції про наявність підстав для застосування ст. 49 КК України та звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі, не можна визнати обґрунтованим та законним, а тому воно, в силу ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону при звільненні від кримінальної відповідальності та закритті кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , що перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

За приписами до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

-5-

Під час нового розгляду необхідно усунути вказані недоліки, ретельно перевірити доводи апеляційних скарг прокурора та захисника-адвоката, і в залежності від встановлених фактичних обставин кримінального провадження, постановити законне та обгрунтоване рішення, яке буде відповідати вимогам ст. 370 КПК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_7 задоволенню частково, а ухвала Свалявського районного суду Закарпатської області від 22.03.2023 про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття даного кримінального провадження скасуванню, з призначенням нового розгляду даного кримінального провадження в суді першої інстанції.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 412. 415, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 22.03.2023 щодо ОСОБА_11 - скасувати і призначити новий розгляд обвинувального акту в суді першої інстанції в іншому складі зі стадії підготовчого засідання.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді