Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/584/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2023 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 жовтня 2023 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки с. Рівне Новоукраїнського району Кіровоградської області, заміжньої, з вищою освітою, перебуваючій на посаді заступника головного бухгалтера КНП «Кіровоградська міська лікарня швидкої допомоги» Кропивницької міської ради, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3, 4 ст.191 КК України

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 27.10.2023 року по 28.11.2023 року з визначення застави у розмірі 800 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 2 147 200 грн.

інші учасники судового розгляду:

прокурор ОСОБА_8 ,

захисник ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Кіровоградській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Свої вимоги мотивує тим, що слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого, не прийнято до уваги всі обставини та докази на які посилалась сторона захисту, невірно оцінені ризики, які не доведені належними доказами, не в повній мірі враховано особу підозрюваної. Так, на момент внесення вищевказаного клопотання про призначення запобіжного заходу у виді тримання під вартою стороні обвинувачення було достеменно відомо, що ОСОБА_7 не переховувалась від органів досудового розслідування та суду, жодним чином не комунікувала та не впливала на свідків. Ризик незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні також не підтверджений належними доказами. Немає законних підстав вважати, що ОСОБА_7 , буде переховуватися від суду, оскільки її попередня поведінка говорить про інше; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вона не може, оскільки всі докази стороною обвинувачення вже зібрані, в даний час вона не є працівником Центральноукраїнського державного педагогічного університету імені Володимира Винниченка. Вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 , також не збирається, і протилежному немає жодних доказів. Крім того, наявність відомостей стосовно підозрюваної, що не відповідають дійсності, може свідчити про механічний підхід до вирішення питання про обрання запобіжного заходу, без врахування всіх обставин та поверхневого ознайомлення з усіма матеріалами, наданими стороною захисту. Адже обрання запобіжного заходу здійснюється з урахуванням всіх обставин справи та характеризуючи даних на підозрювану. Більш того, слідчий суддя умисно не звернув увагу про відсутність обґрунтованої підозри та фальсифікацію стороною обвинувачення відомостей про подію. Отже, застосування до підозрюваної більш м`якого альтернативного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відповідатиме вимогам вищевказаних норм закону, і, зокрема, правовій позиції, викладених у рішеннях Європейського суду, та є дієвим механізмом контролю поведінки під час здійснення досудового розслідування та відповідатиме завданням кримінального провадження.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 й невстановленою досудовим розслідуванням службовою особою Центральноукраїнського державного педагогічного університету в період січня грудня 2018 року, переслідуючи корисливий мотив, зловживаючи службовим становищем внесли недостовірні відомості до платіжних доручень про перерахування заробітної плати, відомостей на виплату заробітної плати працівників навчального закладу по банкам, розрахунково-платіжних відомостей працівника (типова форма №П-6) та до особових рахунків працівника, в результаті чого була нарахована та виплачена зайва заробітна плата працівникам Центральноукраїнського державного педагогічного університету, в розмірі 1906215,16 гривень, таким чином розтратили вказані грошові кошти, з метою подальшого схиляння працівників Центральноукраїнського державного педагогічного університету, які були не обізнані про злочинні дії останніх, на повернення повної суми незаконно нарахованої премії або її частини безпосередньо одному із учасників групи осіб.

Крім того, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 й невстановленою досудовим розслідуванням службовою особою Центральноукраїнського державного педагогічного університету в період січня грудня 2019 року, переслідуючи корисливий мотив, зловживаючи службовим становищем внесли недостовірні відомості до платіжних доручень про перерахування заробітної плати, відомостей на виплату заробітної плати працівників навчального закладу по банкам, розрахунково-платіжних відомостей працівника (типова форма №П-6) та до особових рахунків працівника, в результаті чого була нарахована та виплачена зайва заробітна плата працівникам Центральноукраїнського державного педагогічного університету, в розмірі 1655596,87 гривень, таким чином розтратили вказані грошові кошти, з метою подальшого схиляння працівників Центральноукраїнського державного педагогічного університету, які були не обізнані про злочинні дії останніх, на повернення повної суми незаконно нарахованої премії або її частини безпосередньо одному із учасників групи осіб.

Крім того, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 й невстановленою досудовим розслідуванням службовою особою Центральноукраїнського державного педагогічного університету в період січня грудня 2020 року, переслідуючи корисливий мотив зловживаючи службовим становищем внесли недостовірні відомості до платіжних доручень про перерахування заробітної плати, відомостей на виплату заробітної плати працівників навчального закладу по банкам, розрахунково-платіжних відомостей працівника (типова форма №П-6) та до особових рахунків працівника, в результаті чого була нарахована та виплачена зайва заробітна плата працівникам Центральноукраїнського державного педагогічного університету, в розмірі 1495678 гривень, таким чином розтратили вказані грошові кошти, з метою подальшого схиляння працівників Центральноукраїнського державного педагогічного університету, які були не обізнані про злочинні дії останніх, на повернення повної суми незаконно нарахованої премії або її частини безпосередньо одному із учасників групи осіб.

Крім того, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 й невстановленою досудовим розслідуванням службовою особою Центральноукраїнського державного педагогічного університету, в період січня липня 2021 року невстановлена досудовим розслідуванням службова особа Центральноукраїнського державного педагогічного університету, ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 переслідуючи корисливий мотив зловживаючи службовим становищем внесли недостовірні відомості до платіжних доручень про перерахування заробітної плати, відомостей на виплату заробітної плати працівників навчального закладу по банкам, розрахунково-платіжних відомостей працівника (типова форма №П-6) та до особових рахунків працівника, в результаті чого була нарахована та виплачена зайва заробітна плата працівникам Центральноукраїнського державного педагогічного університету, в розмірі 226300,45 гривень, таким чином розтратили вказані грошові кошти, з метою подальшого схиляння працівників Центральноукраїнського державного педагогічного університету, які були не обізнані про злочинні дії останніх, на повернення повної суми незаконно нарахованої премії або її частини безпосередньо одному із учасників групи осіб.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковані якрозтрата чужого майна, яке перебувало у віданні особи шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.191 КК України, як розтрата чужого майна, яке перебувало у віданні особи шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.191 КК України та розтрата чужого майна, яке було у її віданні шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.191 КК України, про що 28.09.2023 їй повідомлено про підозру.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.10.2023 задоволено частково клопотання слідчого СУ ГУНП в Кіровоградській областіпро застосування підозрюваній ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000147 в межах строку досудового розслідування, по 28.11.2023 включно, з визначенням застави. Рішення слідчого судді мотивовано тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, яке відповідно статті 12 КК України належать до тяжких кримінальних правопорушень, за яке передбачено покарання у виді обмеження волі на строк від трьох до п`яти років або позбавленням волі на строк від трьох до восьми років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Крім того, ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, яке відповідно статті 12 КК України належать до тяжких кримінальних правопорушень, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. слідчий суддя вважає, що наведені у клопотанні слідчого обставини у сукупності дають достатні підстави вважати наявним та обґрунтованим ризик переховування з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Також слідчим суддею зазначено, що підозрювана може ухилятись від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду шляхом залишення місця проживання, маючи при цьому всі можливості та засоби, оскільки покарання за вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене виключно позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Крім того, з урахуванням тяжкості покарання та вагомості доказів обґрунтованості підозри, ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків, що вже допитані у проваджені і дають викривальні свідчення, так і тих, що підлягають встановленню та допиту серед працівників ЦДПУ ім. В. Винниченка, з метою зміни та дачі показів останніми на його користь. При визначені альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя врахував обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , її суспільну небезпеку, майновий та сімейний стан підозрюваної, наявність утриманців, стан здоров`я, інші дані про її особу, як того вимагають вимоги ч.4 ст.182 КПК України, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також те, що утримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та прийшов до висновку, що вчинені підозрюваною вказані вище кримінальні правопорушення є виключним випадком, оскільки відповідно до примітки ст. 45 КК України є корупційними правопорушеннями, і тому вважав за можливе вийти за межі передбаченого ст. 182 КПК України граничного розміру застави.

Заслухавши доповідь судді, в дебатах захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення ухвали суду без зміни, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваної ОСОБА_7 , апеляційний суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, врахував рівень обґрунтованості підозри, доведеність існування ризиків, обставини та наслідки вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання її винуватою, її особу та прийшов до висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у повній мірі зможе запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам та гарантувати виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

На переконання колегії суддів, стороною обвинувачення доведено наявність правових підстав для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки у даному провадженні наявна обґрунтована підозра щодо вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.3,4 ст. 191 КК України, а встановлені слідчим суддею ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваної з метою забезпечення кримінального провадження.

В ході розгляду клопотання слідчого, суддя з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали суду, слідчий суддя за результатом розгляду клопотання слідчого, дослідивши матеріали провадження, дійшов мотивованого висновку про набуття ОСОБА_7 статусу підозрюваної у даному кримінальному провадженні та про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.3,4 ст. 191 КК України, не вирішуючи при цьому питання про доведеність вини та остаточність кваліфікації її дій.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді та вважає, що повідомлення про підозру вручене ОСОБА_7 належним чином, а додані слідчим до клопотанням про застосування запобіжного заходу докази є достатніми для висновку про можливу причетність ОСОБА_7 до вчинення зазначеного кримінального правопорушення.

Так, в розумінні ст. ст. 177, 194 КПК України «обґрунтована підозра» включає в себе наявність процесуального документу, зокрема, повідомлення про підозру (яке має бути вручено у передбаченому законом порядку або вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень) та наявність достатніх доказів для вирішення питання про застосування запобіжного заходу.

Висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3,4 ст. 191 КК України, слідчий суддя дійшов на підставі безпосередньо досліджених у ході розгляду клопотання слідчого матеріалів провадження, які долучені до клопотання.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя встановив, що такі доводи є обґрунтованими, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, характер та ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється остання, конкретні обставини провадження та дані про особу підозрюваної, а також інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий послався на наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_11 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.3,4 ст. 191 КК України, а саме: розтрата чужого майна, яке було ввірене особі, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб та розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах. Відповідно до ст. 12 КК України та примітки ст. 45 КК України, вказаний злочин є тяжким корупційним правопорушенням, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від до 8 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Колегія суддів погоджується, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрювану переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Разом з тим, тяжкість можливого покарання не є єдиною підставою для висновку про існування у даному провадженні ризику переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду.

Водночас, слід також врахувати, що реальна можливість вільної зміни ОСОБА_7 свого місця перебування підвищує ймовірність її переховування від органів досудового розслідування та суду, а у сукупності з іншими обставинами кримінального провадження підтверджує наявність відповідного ризику. Посилання сторони захисту на сталі сімейні зв`язки та інші обставини не спростовують існування високої вірогідності вчинення останньою дій із переховування.

Колегія суддів не погоджується з доводами захисту, що ризик переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду спростовується обізнаністю ОСОБА_7 про існування даного кримінального провадження, за час якого вона жодного разу не ухилявся від слідства, оскільки повідомлення про підозру останній було вручено лише 28.09.2023, а тому попередня належна процесуальна поведінка, до вручення повідомлення про підозру, не спростовує існування зазначеного ризику.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_7 , користуючись своїми зв`язками може вживати активних дій, спрямованих на особистий чи опосередкований вплив на свідків та інших учасників кримінального провадження, в тому числі які ще не допитані, з метою спотворення даних, які можуть свідчити про непричетність підозрюваної або інших осіб до вчинення вказаного злочину.

Крім того слід враховувати, що за версією сторони обвинувачення, вказане кримінальне правопорушення було вчинено за попередньою змовою групою осіб, а тому у слідчого судді були достатні підстави обґрунтовано припускати наявність можливої координації та взаємозв`язків між підозрюваними з метою впливу на свідків. Відтак, слідчий суддя дійшов правильного висновку про існування ризику впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Даних, які б унеможливлювали тримання ОСОБА_7 під вартою, надані матеріали не містять.

Колегія суддів приймає до уваги доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, має сім`ю, однак зазначає, що вказані захисником соціальні фактори не спростовують викладені в оскаржуваній ухвалі висновки та не дають достатніх підстав вважати, що вони можуть мати стримуючу дію та сприятимуть зменшенню існуючих ризиків.

Інші посилання захисника були враховані слідчим суддею суду першої інстанції при прийнятті рішення, а тому не спростовують законність постановленої ухвали.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Проте, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Водночас, ЄСПЛ визнано законними та обґрунтованими дії національних судів, щодо обрання підозрюваному розміру застави, який перевищував наявні активи, поточні доходи підозрюваного, тощо, беручи до уваги особливий характер справи заявника, шкоду, завдану кримінальним правопорушенням та зазначено, що навіть якщо сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Проте, аналізуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, що регулює застосування інституту застави, зокрема виключно повноваження слідчого судді у вирішенні цього питання при застосуванні даного запобіжного заходу як альтернативи триманню під вартою, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , її суспільну небезпеку, майновий та сімейний стан, наявність утриманців, стан здоров`я, інші дані про її особу, як того вимагають вимоги ч.4 ст.182 КПК України, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зважаючи на те що злочин вчинений проти власності, групою осіб, а також те, що утримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, як у виключному випадку, вийшов за межі ч. 5 ст. 182 КПК України та визначити підозрюваній ОСОБА_7 як альтернативу, заставу в розмірі, що становить 800 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням у разі внесення застави обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Колегія суддів погоджується, що з урахуванням майнового та соціального стану ОСОБА_7 , доведених у судовому засіданні ризиків, а також розміру шкоди завданої кримінальним правопорушенням, застава у вказаному розмірі є обґрунтованою та здатна забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.

При цьому суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваної, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвала слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 жовтня 2023 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_7 є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування, про що ставить питання в апеляційній скарзі захисник, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 193, 194, 376 ч.2, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 жовтня 2023 року щодо підозрюваної ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: