Справа № 357/2347/24
У Х В А Л А

09 лютого 2024 року м. Біла Церква

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000559, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України,

про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , власник тимчасово вилученого майна ОСОБА_4

У С Т А Н О В И В:

Прокурор Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, по матеріалах кримінального провадження №0000559, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України.

Вказане клопотання прокурор обґрунтовує тим, що 06.02.2024 о 09:27 год. зі служби «102» до Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області надійшло телефонне повідомлення (письмовий рапорт) поліцейського ППП у місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП в Київській області ДПП ОСОБА_5 , про те, що 06.02.2023 близько 09:20 год поблизу будинку № 105-А по вулиці Луки Долинського в місті Біла Церква, Київської області, в ході документування та складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУПАП, громадянином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано службовій особі-працівнику поліції неправомірну вигоду в розмірі 3560 гривень за непритягнення його до адміністративної відповідальності.

06.02.2024 проведено огляд місця події ділянки дороги, розташованої поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на якій виявлено автомобіль марки «Volkswagen» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 та перебував у користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у багажному відділенні якого виявлено сім грошових купюр номіналом 500 гривень з серійними номерами: АВ8666637, ЦА7270339, АЛ7280648, ЕЗ7959734, АЛ2471178, ЕЄ5955249, АЕ2785554, та три грошові купюри номіналом 20 гривень з серійними номерами: АЛ9472375, ЕБ9566654, АЛ5658790, які, зі слів поліцейського ППП у місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП в Київській області ДПП надані водієм вказаного транспортного засобу ОСОБА_4 за його непритягнення до адміністративної відповідальності.

Вилучені в ході огляду місця події 06.02.2024 сім грошових купюр номіналом 500 гривень з серійними номерами: АВ8666637, ЦА7270339, АЛ7280648, ЕЗ7959734, АЛ2471178, ЕЄ5955249, АЕ2785554, та три грошові купюри номіналом 20 гривень з серійними номерами: АЛ9472375, ЕБ9566654, АЛ5658790, які належать ОСОБА_4 , є безпосередніми предметами злочину, передбаченого ст. 369 КК України, а саме є неправомірною вигодою, яку останній надав працівникам поліції за непритягнення його до адміністративної відповідальності.

Таким чином, досягнення мети арешту майна, передбаченого ч.2 ст.170 КПК України, а саме: забезпечення збереження речових доказів та спеціальної конфіскації, можливо лише за умови їх належного зберігання в органу досудового розслідування без можливості доступу до нього та використання сторонніми особами.

Виходячи з того, що на даний час у слідства є достатні підстави вважати, що вилучені в ході проведеного огляду місця події грошові кошти є безпосереднім предметом злочину, що розслідується, а також з метою забезпечення проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення чи відчуження вказаного майна та забезпечення виконання у подальшому судових рішень у кримінальному провадженні, необхідно накласти арешт на вилучені під час огляду місця події 06.02.2024 грошові кошти, із забороною користування та розпорядження вказаним майном.

Задовольнити клопотання та накласти арешт на тимчасово вилучене 06.02.2024 з багажного відділення автомобіля марки «Volkswagen» з реєстраційним номером НОМЕР_1 майно, а саме: сім грошових купюр номіналом 500 гривень з серійними номерами: АВ8666637, ЦА7270339, АЛ7280648, ЕЗ7959734, АЛ2471178, ЕЄ5955249, АЕ2785554 та три грошові купюри номіналом 20 гривень з серійними номерами: АЛ9472375, ЕБ9566654, АЛ5658790, які належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із забороною користування та розпорядження вказаним майном.

У судовому засіданні прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 підтримала клопотання та просила його задовольнити.

Володілець майна ОСОБА_4 просив у задоволенні клопотання прокурора відмовити. Зазначив, що поліцейські його неправильно зрозуміли, він показав їм гроші тому що мав намір на місці заплатити штраф та якусь частину перерахувати на потреби ЗСУ. Вважає за необхідне повернути кошти йому на зберігання, тому що вони йому потрібні. Він їх витрачати не буде, просто у нього вони будуть надійніше зберігатися ніж в органу досудового розслідування.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали, які додані до клопотання приходить до наступних висновків.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням. (ч. 2 ст. 132 КПК України).

У відповідності до п. 1, 3, 4 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим майном може бути майно, що підшукане, виготовлене, пристосоване чи використане як засіб чи знаряддя кримінального правопорушення та (або) зберегло на собі його сліди, є предметом кримінального правопорушення або ж одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, або є предметом кримінального правопорушення.

У відповідності до вимог до ч. 2 ст. 168 КПК, тимчасове вилучення майна, може здійснюватись під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження.

За викладеного, вилучені під час огляду місця події майно вважається тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, між іншим, є предметом кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні №0000559 від 06.02.2024, за фактом надання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за непритягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП працівникові поліції неправомірної вигоди, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України.

Під час проведення огляду місця події 06.02.2024 у багажному відділенні автомобіля марки «Volkswagen» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який перебував у користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено та вилучено сім грошових купюр номіналом 500 гривень з серійними номерами: АВ8666637, ЦА7270339, АЛ7280648, ЕЗ7959734, АЛ2471178, ЕЄ5955249, АЕ2785554, та три грошові купюри номіналом 20 гривень з серійними номерами: АЛ9472375, ЕБ9566654, АЛ5658790.

Грошові кошти, на який прокурор просить накласти арешт, тимчасово вилучені 06.02.2024, а звернувся прокурор з відповідним клопотанням на наступний робочий день 07.02.2024. Отже, достеменно встановлено, що прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, тобто в порядку ч.5 ст.171 КПК України.

Постановою слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області від 07.02.2024 вилучені грошові купюри на загальну суму 3560 грн визнані речовим доказом по кримінальному провадженні та передані на депозитний рахунок ГУ НП в Київській області.

У слідчого судді наявні всі підстави вважати, та підлягають арешту.

Отже, під час судового розгляду встановлено, що грошові кошти в сумі 3560,00 гривень, вилучені під час огляду місця події 06.02.2024 відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, метою накладення арешту на вказане майно є збереження речових доказів з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, знищення, та відчуження. Підставою для арешту майна є наявність достатніх підстав вважати, що вилучене майно є предметом злочину.

Відповідно ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, втручання у власність (користування) юридичних осіб це вимушений захід, який держава застосовує тимчасово для досягнення певного результату. Втручання держави у володіння майном є виправданим, якщо воно здійснюється для задоволення суспільного інтересу, у визначенні якого суд надає державам право користуватися значною свободою розсуду з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і перебувають у кращому становищі, ніж міжнародний суддя для оцінки того, що становить суспільний інтерес. Правомірним є арешт за умови одночасного існування критерії в правомірності цього втручання (зокрема, законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).

Згідно з ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні прокурора, адже арешт майна є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення, які можуть перешкодити досягненню мети кримінального провадження. Для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, у зв`язку з чим слід накласти арешт на речові докази, а саме вилучені грошові купюри, шляхом накладення заборони користування та розпорядження ними, з метою забезпечення кримінального провадження.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна не надано та слідчим суддею не встановлено.

Натомість, незастосування арешту майна може привести до настання наслідків, які можуть перешкодити досягненню мети кримінального провадження, зокрема до його відчуження, приховування, пошкодження, знищення. Відсутність майна, яке являється речовим доказом, а саме є предметом злочину у справі, може перешкодити кримінальному провадженню, так як тільки у випадку накладення на нього арешту може бути виконане завдання щодо забезпечення кримінального провадження.

Оскільки в матеріалах клопотання міститься достатньо підстав вважати тимчасово вилучене під час огляду місця події майно є доказом в кримінальному провадженні, обмеження права власності на це майно є розумним, пропорційним і співмірним завданням кримінального провадження та переслідує легітимну мету, а також не призведе до надмірного тягаря для власника. На цьому етапі кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів та на даному етапі кримінального провадження не порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає завданням кримінального провадження.

Таким чином, клопотання прокурора клопотання слід задовольнити.

З урахуванням наведеного та керуючись статтями 98, 170-173, 175, 309, 392, 532 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Задовольнити клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000559, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Накласти арешт на вилучені під час огляду місця події 06.02.2024 із багажного відділення автомобіля марки «Volkswagen» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , перебував у користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , грошові кошти в сумі 3560.00 грн, а саме: сім грошових купюр номіналом 500 гривень з серійними номерами: АВ8666637, ЦА7270339, АЛ7280648, ЕЗ7959734, АЛ2471178, ЕЄ5955249, АЕ2785554, та три грошові купюри номіналом 20 гривень з серійними номерами: АЛ9472375, ЕБ9566654, АЛ5658790, які знаходяться на депозитному рахунку ГУ НП в Київській області, із забороною користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошено о 09-15 год 12.02.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_7