Справа № 352/2572/23
Провадження № 1-кп/352/294/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000098 від 06.08.2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с. Іваниківка Богородчанського району Івано-Франківської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, з професійно-технічною освітою, не працевлаштованого, раніше судимого 03.02.2023 вироком Івано-Франківського міського суду за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1.Стислий опис провадження

25.10.2023 року до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиному реєстрі досудових розслідувань №0000098 від 06.08.2023 щодо ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України.

Ухвалою суду від 26 жовтня 2023 року справу призначено до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 8 листопада 2023 року кримінальне провадження призначено до судового розгляду.

2. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

2.1. ОСОБА_6 , маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, на шлях виправлення та перевиховання не став, правильних висновків для себе не зробив, та вчинив нове кримінальне правопорушення за наступних обставин.

ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он).

У подальшому, ОСОБА_6 , будучи особою, засудженою за ч. 1 ст. 309 КК України згідно вироку Івано-Франківського міського суду від 03.02.2023, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи, що вказана речовина є психотропною і, що за незаконні дії у сфері обігу психотропних речовин передбачена кримінальна відповідальність, зберігав її при собі для власного вживання, без мети збуту.

06.08.2023 близько 00 год., діючи на підставі ст. ст. 32, 34 Закону України «Про Національну поліцію», Указу Президента України від 24.02.2022 № 64 Про введення воєнного стану в Україні та п.11 розпорядження КМУ №181-р від 24.02.2022 «Питання запровадження та забезпечення здійснення заходів правового режиму воєнного стану в Україні», під час несення служби по забезпеченню охорони публічного порядку по вулиці Тараса Шевченка в с. Підлісся Загвіздянської ТГ Івано-Франківського району, працівниками СРПП ВП № 1 (м. Тисмениця) ОСОБА_6 зупинено для перевірки документів, в ході чого у працівників поліції виникли підстави вважати, що ОСОБА_6 зберігає при собі речовини, обіг яких заборонено.

Усвідомлюючи неможливість продовження протиправної діяльності, пов`язаної із незаконним придбанням та зберіганням психотропних речовин, ОСОБА_6 добровільно видав працівникам поліції зіп-пакет із порошкоподібною речовиною, та лампочку із залишками аналогічної речовини, які згідно висновку експерта, містять особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), загальна кількість якої становить 0,5264 грама, що згідно таблиці № 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України 01.08.2000 № 188 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 29.07.2010 № 634), є невеликим розміром.

Отже, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 309 КК України, а саме умисні дії, які виразилися у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту, вчинених протягом року після засудження за цією статтею.

3. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

3.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

3.1.1. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що придбав за допомогою чат боту у соціальній мережі «Інстаграм» психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP. В подальшому 06.08.2023 близько 00 годин, прямуючи до центру села та маючи при собі вищевказану речовину, був зупинений працівниками поліції. Вказав, що психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP ним було видано працівникам поліції добровільно. На запитання суду повідомив, що дійсно був засуджений вироком Івано-Франківського міського суду за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, однак останній не сплатив. Просив не позбавляти волі.

3.1.2. Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просив призначити покарання у виді позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк, з тих підстав, що його підзахисний є особою молодого віку, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину та шкода відсутня, а залежність від наркотичних засобів виникла в ОСОБА_6 через особисті обставини.

3.1.3. Прокурори у судовому засіданні зазначили, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, що було повністю доведено в суді. Тому з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, та обставин, які характеризують особу винного, а саме неодноразового притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності, просять суд визнати ОСОБА_6 винуватим і призначити покарання за ч. 2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

3.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

Таким чином, оскільки у судовому засіданні обвинувачений у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку останній буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України (незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчинених протягом року після засудження за цією статтею).

4. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

4.1. У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку, активно сприяв розкриттю правопорушення. На думку суду, визнання винуватості обвинуваченим та його щире каяття не пов`язане саме з бажанням отримати мінімальне покарання, оскільки саме обвинувачений просив суд не досліджувати докази через повне та беззаперечне визнання винуватості. Аналогічну позицію було висловлено прокурором у судовому засіданні. Відтак обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

4.2. Обставини, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, відсутні.

5. Мотиви призначення покарання.

5.1. Суд, призначаючи обвинуваченому покарання, дотримується вимог кримінального закону, зокрема ст.65 КК України, та принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до яких слід враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Водночас, згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

5.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення є нетяжким злочином, обвинувачений має постійне місце проживання, професійно-технічну освіту, є особою молодого віку, не одружений, на утриманні нікого не має, за місцем проживання характеризується позитивно. Крім того, відповідно до довідки за №1515 від 15.08.2023 року наркологічну допомогу не отримував, згідно з довідкою за №10926 від 23.08.2023 до лікаря психіатра не звертався, амбулаторну допомогу не отримує. При цьому судом не отримано відомостей про те, що обвинувачений страждає на наркоманію, чи має поведінкові розлади внаслідок вживання наркотичних засобів чи психотропних речовин.

В той же час, ОСОБА_6 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, відповідно до постанов судді Тисменицького районного суду від 09.11.2018, 19.04.2022, за ч.2 ст.130 КУпАП згідно постанови судді Івано-Франківського міського суду від 21.12.2022. Дані діяння, як встановлено судом, мали місце до постановлення вироку Івано-Франківського міського суду від 03.02.2023. Одночасно, згідно постанови Тисменицького районного суду від 04.05.2023 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП (домашнє насильство), а постановою судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 02.05.2023 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_6 за ст.44 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

В судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому стаття 69, 69-1 КК України, не встановлено.

З огляду на зазначене, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, як у загально-соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчиненого, несплату обвинуваченим штрафу за вироком Івано-Франківського міського суду від 03.02.2023, що свідчить про неможливість призначення покарання у виді штрафу за дане порушення так як це призведе до невиконання обвинуваченим покарання, суд дійшов висновку, що призначення покарання в межах, встановлених санкцією частини 2 статті 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки буде справедливим за своїм видом, достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

В той же час, враховуючи відсутність обставин, які обтяжують покарання, та наявність обставин, що пом`якшують покарання, наслідки вчинення злочину, зокрема, що матеріальна шкода не завдана, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 із звільненням його від відбування основного покарання на підставі ст. 75 КК України, із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, яке є достатнім для того, щоб обвинувачений в умовах здійснення контролю за поведінкою довів своє виправлення.

Крім того, проходження відповідної пробаційної програми, яка передбачена для осіб, які засуджені до покарань не пов`язаних з позбавленням волі, надасть можливість ОСОБА_6 змінити прокримінальне мислення та попередити вчинення ним повторних злочинів, бо саме перевиховання є метою застосування покарання за вчинені особою правопорушення.

Призначення ОСОБА_6 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів рівних можливостей та справедливого судового розгляду.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в інший, передбачений законом спосіб.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

6.1. У даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого запобіжний захід не обирався.

6.2. Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

6.3. Відповідно до ст. ст. 122, 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави витрати на залучення експерта для проведення експертизи у даній справі в розмірі 1 912 грн.

6.4. Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 392-395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 :

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк рахувати з моменту проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід державного бюджету процесуальні витрати, які складають з витрат на проведення експертиз, в сумі 1 912 (одна тисяча дев`ятсот дванадцять) грн.

Речові докази, а саме: психотропну речовину - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) в кількості 0,4702 грама та склянну колбу від лампочки на внутрішній поверхні якої виявлено психотропну речовину - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) в кількості 0,0562 грама, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції №1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області - знищити.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтями 376, 615 КПК України.

Суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області Дзвенислава ГРИНЬКІВ