Провадження №1-кп/127/978/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 , законного представника потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду №13 в м. Вінниці, кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Оратів, Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, відомості про який внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001126 від 22.07.2023,

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2023 року близько 22.45 години водій ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком судово-токсикологічної експертизи №1887 від 31.07.2023, відповідно до якого в його крові виявлено етиловий спирт у концентрації 2,4%о, керуючи технічно-справним автомобілем марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись в напрямку вул. Р. Скалецького в м. Вінниці, по проїзній частині вул. Князів Коріатовичів, яка має по дві смуги руху в протилежних напрямках, зі швидкістю біля 66,5-69,5 км/год., чим перевищив максимально дозволену швидкість в населеному пункті, в районі буд. №181а, з необережності, в порушення вимог п. п. 2.9(а), 10.1, 11.4, 12.4 Правил дорожнього руху України та вимог дорожньої горизонтальної розмітки 1.1 Додатку 2 до ПДР України, перед початком зміни напрямку руху ліворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки інших учасникам дорожнього руху, перетнув вузьку суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.1, та виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з технічно-справним автомобілем марки «Lexus СТ-200Н», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався у зустрічному напрямку.

Після первинного зіткнення вищезазначених транспортних засобів відбулось вторинне зіткнення автомобіля марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , з технічно-справним автомобілем марки «Hyundai Elantra», державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_6 , яка рухалась у зустрічному напрямку.

Внаслідок даного зіткнення автомобіль «Hyundai Elantra» продовжив некерований рух та допустив наїзд на технічно-справний автомобіль «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_5 , який був припарковий власником ОСОБА_10 поблизу правого краю проїзної частини та на момент зіткнення перебував у нерухомому стані.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди:

Водій автомобіля «Hyundai Elantra» - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №611 від 22.08.2023, отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струс головного мозку, закритого перелому міжвиросткового відділу лівої великогомілкової кістки без зміщення, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, оскільки не являлись небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувались загрозливими для життя явищами, але за своїм характером такі, що потягли за собою тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.

Пасажир автомобіля «Hyundai Elantra» - неповнолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №737/742 від 26.09.2023, отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, субарахноїдального крововиливу та контузійного вогнища в правій тім`яній долі, перелом кісток носа зі зміщенням уламків, множинних різано-рваних ран обличчя, повік очей, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, оскільки не являлись небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувались загрозливими для життя явищами, але за своїм характером такі, що потягли за собою тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.

Відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи №СЕ-19/102-23/15870-ІТ від 14.09.2023 «В даній дорожній ситуації водій ОСОБА_4 повинен був регламентуватись вимогами п. п. 10.1, 12.2, 12.4 та вимогами дорожньої розмітки 1.1 «вузька суцільна лінія» ПДР України. Водій автомобіля «Lexus СТ-200Н» ОСОБА_9 не мав технічної можливості попередити зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat», шляхом виконання п. 12.3 ПДР України, при цьому в його діях не встановлено порушень ПДР України, які б знаходились в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. Водій автомобіля «Hyundai Elantra» ОСОБА_6 не мала технічної можливості попередити зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat», шляхом виконання п. 12.3 ПДР України, при цьому в її діях не встановлено порушень ПДР України, які б знаходились в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. В діях водія автомобіля «Volkswagen Passat» вбачається невідповідність п. п. 10.1, 12.4 та вимогам дорожньої розмітки 1.1 «вузька суцільна лінія» ПДР України. Дії водія ОСОБА_4 , які не відповідали вимогам п. 10.1 та вимогам дорожньої розмітки 1.1 «вузька суцільна лінія» ПДР України, з технічної точки зору, знаходяться у причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди».

Таким чином, водій ОСОБА_11 порушив вимоги п. п. 2.9(а), 10.1, 11.4, 12.4 Правил дорожнього руху України та вимоги дорожньої розмітки 1.1 Додатку 2 до ПДР України, згідно з якими:

п. 2.9 (а) «Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»;

п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

п. 11.4 «На дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги»;

п. 12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год»;

Дорожня розмітка 1.1 - «Вузька суцільна лінія» - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах... Лінії 1.1 та 1.3 перетинати забороняється».

Порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України та вимог дорожньої розмітки 1.1 Додатку 2 до ПДР України водієм ОСОБА_4 знаходяться у причинному зв`язку з наслідками даної дорожньо-транспортної пригоди.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесне ушкодження.

16 листопада 2023 року між потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , в присутності законного представника потерпілої ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідно до ст.ст. 468, 469, 471 КПК України укладено угоду про примирення.

Згідно даної угоди, обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті. Інші учасники, також не оспорювали викладені обставини.

Також, сторони угоди визнають правильність кваліфікацій дій ОСОБА_4 та узгоджене сторонами покарання, яке повинен понести обвинувачений за вчинене кримінальне правопорушення, за ч. 1 ст. 286-1 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить двадцять п`ять тисяч п`ятсот гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Положеннями ч. 1 ст. 469 КПК України, передбачено, що угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Так, сторони укладеної угоди зазначили, що наслідки затвердження угоди про примирення їм відомі та зрозумілі, угоду про примирення укладено добровільно, а також просили визначити узгоджене сторонами в угоді покарання для ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про примирення судом. Обвинувачений беззастережно визнав себе винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, повністю визнав вину та зазначив, що угода про примирення є добровільною та наполягав на її затвердженні.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просив суд затвердити вказану угоду про примирення, укладену між його підзахисним ОСОБА_4 та потерпілими, як таку, що укладена добровільно у відповідності до вимог чинного законодавства. Крім того, повідомив, що узгоджене сторонами покарання, зважаючи на посткримінальну поведінку його підзахисного, відшкодування завданої потерпілим, шкоди, визнання вини, розкаяння у вчиненому, позитивну характеристику, є достатнім та сприятиме виправленню останнього.

Потерпіла ОСОБА_6 підтримала укладену угоду про примирення, зазначила, що ОСОБА_4 повністю відшкодував їй завдану шкоду, будь-яких претензій у неї до нього немає, а тому просила суд затвердити угоду та призначити визначене у ній покарання обвинуваченому, якого буде достатньо для його виправлення.

Потерпіла ОСОБА_7 та її законний представник ОСОБА_8 підтримали укладену угоду про примирення, повідомили, що обвинувачений одразу після події постійно цікавився станом здоров`я потерпілої, лікування відбувалось за його рахунок, будь-яких претензій у них до нього немає, також вони домовились про оплату ним лікування в подальшому, тому просили суд затвердити укладену між сторонами угоду та призначити узгоджене у ній покарання, якого буде цілком достатньо для виправлення ОСОБА_4 .

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала з приводу затвердження укладеної між потерпілими та обвинуваченим угоди про примирення, зазначила, що узгоджене сторонами покарання є занадто м`яким та не відповідатиме інтересам держави на даний час та не слугуватиме виправленню обвинуваченого за вчинене ним кримінальне правопорушення, завчаючи на внесені зміни до деяких законодавчих актів, щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України є нетяжким злочином. Свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення обвинувачений визнає беззастережно.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком і повністю розуміє права, передбачені ч.ч. 4, 5, 6, 7 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілим, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою про примирення.

Також, судом перевірено угоду про примирення на відповідність вимогам КПК України, щодо змісту та порядку укладення угоди та КК України, щодо узгодженої міри покарання. Підстав для відмови в її затверджені не встановлено.

Крім того, судом встановлено, що за умовами даної угоди міра покарання визначена відповідно до вимог ст. 69 КК України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Вказана норма Закону передбачає, що у кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК України.

Суд при вирішенні питання про можливість призначення покарання, узгодженого сторонами угоди, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до нетяжкого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який має численні подяки за волонтерську діяльність, є членом волонтерського руху (т.1 а.с. 23-105), раніше не судимий (т.1 а.с. 241), на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває (т.1 а.с. 244, 245, 247, 248), за місцем проживання характеризується позитивно (т.1 а с. 248), обставини, що пом`якшують покарання, зокрема щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків, надання допомоги потерпілим відразу після події ДТП, та відсутність обставин, які б обтяжували покарання, а тому за наявності вищевказаних обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, вважає, за можливе застосувати ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік, виходячи з того, що саме таке покарання буде відповідати вчиненому обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальному правопорушенню і буде достатнім для його виправлення та попередження вчиненню нових злочинів, а також вказане покарання обумовлене укладеною сторонами кримінального провадження угодою про примирення.

Суд не погоджується з доводами прокурора, викладеними у запереченнях щодо затвердження угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілими з огляду на наступне.

Так, КПК України передбачає два види угод: угода про примирення та угода про визнання винуватості. Перша з них може бути укладена між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим, друга між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. В обох випадках зміст угоди має містити узгоджене покарання та згоду сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням.

Правила призначення покарання встановлені Кримінальним кодексом України, зокрема, Розділом XI його Загальної частини. Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди. Отже, закон дозволяє зазначеним вище суб`єктам кримінального провадження самостійно визначити вид покарання яке понесе винна особа.

Зі змісту Закону України №1231-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» від 16.02.2021 вбачається, що внесені ним зміни до Кримінального кодексу України не передбачали заборони застосування ст. 69 КК України у справах щодо порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Також, санкція ч. 1 ст. 286-1 КК України визначена Законом №1231-ІХ від 16.02.2021 в такому виді, що згідно ст. 12 КК України дане кримінальне правопорушення відноситься до категорії нетяжких злочинів. При цьому, вказаним Законом не було внесено змін і не передбачено жодних обмежень, щодо можливості укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Крім того, Законом №1231-ІХ від 16.02.2021 не було змінено положення ст. 475 КПК України і не передбачено повноваження суду призначати інше покарання ніж узгоджене сторонами угоди.

Оскільки, законодавець при прийнятті Закону №1231-ІХ від 16.02.2021 не передбачив жодних заборон чи обмежень на застосування ст. 69 КК України та укладення угод у кримінальних провадженнях за ч. 1 ст. 286-1 КК України, то доводи прокурора про невідповідність узгодженого сторонами покарання суспільним інтересам є безпідставними.

Виходячи з вищезазначеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілими та обвинуваченим, та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами кримінального провадження міри покарання.

Відповідно до вимог ст. ст. 124, 126 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого вартість проведення криміналістичних досліджень, оскільки їх проведення було зумовлено розслідуванням вчиненого ним кримінального правопорушення.

Долю речових доказів в кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України арешт накладений на речові докази в кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 50, 61, 65-67, 69 КК України, ст. ст. 100, 124, 126, 174, 349 ч. 3, 368, 370, 373, 374, 468, 469, 471-476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 16.11.2023, укладену між потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в присутності законного представника потерпілої ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001126 від 22.07.2023.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить двадцять п`ять тисяч п`ятсот гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави Україна процесуальні витрати в сумі 16 252 грн. у відшкодування вартості проведення криміналістичних досліджень в кримінальному провадженні.

Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області №127/22114/23 від 25.07.2023 скасувати.

Речові докази в кримінальному провадженні №0001126, а саме:

- автомобіль «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_2 , Vin: НОМЕР_6 , який знаходиться на зберіганні на спеціальному майданчику ГУНП у Вінницькій області, вул. Ботанічна 30/32, Генерала Арабея 17, м. Вінниця, після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_4 ;

- автомобіль «Lexus СТ-200Н» номерний знак НОМЕР_3 , Vin: НОМЕР_7 , який переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_12 , після набрання вироком законної сили залишити останній;

- автомобіль «Hyundai Elantra» номерний знак НОМЕР_4 , Vin: НОМЕР_8 , який переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили залишити останній;

- автомобіль «Ford Mondeo» номерний знак НОМЕР_5 , Vin: НОМЕР_9 , який переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_10 , після набрання вироком законної сили залишити останньому;

- DVD-R диск на якому мітиться відео запис від 22.07.2023, після набрання вироком законної сили залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: