Справа № 204/674/19
Провадження № 1-кп/204/65/24
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 січня 2024 року м. Дніпро
Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
за участю захисників: ОСОБА_4 ,
за участю обвинуваченого: ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красний Луч Луганської області, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, тимчасово не працюючого, не одруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-28.02.2006 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, 69,70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Звільнений з місць позбавлення волі 17.03.2007 року з Павлоградської ВК Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання;
-10.07.2007 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 309, ст. 70, 104 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки. Відповідно постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29.10.2008 року іспитовий строк ОСОБА_5 скасовано, та останній направлений для відбуття покарання у виправну колонію строком на 5 років. Звільнений з місць позбавлення волі 07.05.2013 року з Солонянської ВК Дніпропетровської області № 21 відповідно постанови Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26.04.2013 року відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроково на невітбутий строк 4 місяці 1 день;
-21.11.2013 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк 1 місяць за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2007 року, до відбуття 2 роки 1 місяць позбавлення волі. Звільнений з місць позбавлення волі 06.06.2015 року з П`ятихатської ВК № 122 Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання;
-03.11.2015 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 263 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки. Відповідно до ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.02.2016 року іспитовий строк ОСОБА_5 скасовано, та останній направлений для відбуття покарання у виправну колонію строком на 2 роки. 13.03.2018 року ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області ухвала Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.02.2016 року скасована, справа направлена на новий розгляд;
-06.11.2015 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ст. ст. 75,76 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75,76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки. Відповідно ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29.01.2016 року, вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03.11.2015 року виконувати самостійно, вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.11.2015 року виконувати самостійно. Знятий з обліку Нікопольського міськрайвідділу з питань пробації відповідно ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.11.2017 року у зв`язку із закінченням іспитового строку;
-07.04.2020 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309, ст. 70,71 КК України до 3 років 2 місяці позбавлення волі. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного суду від 03.12.2020 року вирок Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 07.04.2020 року було змінено. Перекваліфіковано з ч. 2 ст. 309 КК України на ч. 1 ст. 309 КК України Вважати засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до одного року шести місяців обмеження волі. На підставі ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на один рік. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки один місяць;
-14. 12. 2020 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;
-13.12.2021 року Дніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;
-08.08.2022 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі. Строк відбуття покарання зараховано з 16.02.2020 року.
Відповідно до ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19.01.2024 року звільнений від подальшого відбування покарання за ст. 84 КК України,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , 21.09.2018 року, приблизно об 16 год. 20 хв., знаходився в торговому залі магазину ТОВ «Сільпо-Фуд», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Новокримська, За, де керуючись прямим умислом та корисливим мотивом, прийняв рішення щодо викрадення чужого майна, а саме лікеро-горілчаних виробів, що знаходились на полицях вказаного магазину.
Безпосередньо реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, взяв з полиці вказаного магазину та поклав до своєї сумки одну пляшку рому «Captain Morgan Spiced Gold» об`ємом 0,500 л, вартістю 256 гривень 50 копійок (відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 2826/18 від 19.10.2018).
Після чого, ОСОБА_5 тримаючи при собі сумку через плече з пляшкою рому, з метою відволікти від себе підозру у скоєнні злочину взяв з полиць торгового магазину пляшку «Бренді-коли» та шоколадний батончик «Snickers», які утримуючи в руках, підійшов до каси № 5 магазину та надав касиру їх для сплати. Після того, як касир назвала суму для сплати, ОСОБА_5 оплатив їх вартість, залишивши без оплати пляшку рому, яку раніше поклав до своєї сумки, таким чином викрав її і усвідомлюючи, що його дії направлені на таємне викрадення цього товару магазину ТОВ «Сільпо-Фуд» залишились непоміченими, отримавши чек від касира, відійшов від каси і направився до виходу з приміщення торгівельного залу магазину ТОВ «Сільпо-Фуд», але був затриманий працівниками охорони вказаного магазину біля вихідних дверей. Тобто, ОСОБА_5 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення крадіжки до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
Він же, продовжуючи свою злочину діяльність, в жовтні 2018 року став на шлях вчинення кримінального правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів.
Так, ОСОБА_5 08.10.2018 року в невстановлений досудовим розслідуванням час, знаходячись в парку «Пам`яті та примирення», побачив на землі та підібрав, тим самим незаконно, придбав поліетиленовий пакет, в якому містилась речовина рослинного походження зеленого кольору в подрібненому стані, масою не менше 8,627 грами та яку став в подальшому незаконно, зберігати при собі для особистого вживання, без мети збуту.
Того ж дня, тобто 08.10.2018 року приблизно о 15 год. 00 хв., за адресою: м. Дніпро, вулиця Леваневського, 2а, в парку «Пам`яті та примирення» працівниками поліції за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 175-1 КУпАП, був зупинений ОСОБА_5 , відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення.
Під час проведення огляду на запитання співробітників поліції чи має при собі заборонені предмети, ОСОБА_5 відповів стверджувально та добровільно видав з правої зовнішньої кишені куртки одягнутої на ньому поліетиленовий пакет, в якому знаходилась речовина рослинного походженню зеленого кольору в подрібненому стані масою 8,627г., яка відповідно висновку експерта № 1/8.6/4142 від 30.10.2018 року є канабісом, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000р. № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (із змінами), віднесений до таблиці 1 списку 1, являється особливо небезпечним наркотичним засобом, а згідно Наказу МОЗ України від 01.08.2000 р. № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу» (із змінами) не є невеликим розміром наркотичного засобу, що знаходиться в незаконному обігу, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг якого заборонено, маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 7,764 г. Зазначену речовину ОСОБА_5 умисно, незаконно придбав та зберігав для особистого вживання без мети збуту.
Таким чином, ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, вчинив закінчений замах на таємне викрадення майна (крадіжка), що належить ТОВ «АТБ-маркет» «Продукти-600», загальною вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 3249 від 15.11.2019 року, становить 407 гривень 82 копійок.
Представник потерпілого ТОВ «Сільпо-Фуд» у судове засідання не з`явився, але надав заяву з проханням розглянути кримінальне провадження у його відсутності. Покарання призначити на розсуд суду. Матеріальних претензій не має.
Представник потерпілого ТОВ «АТБ-маркет»у судове засідання не з`явився, але надав заяву з проханням розглянути кримінальне провадження у його відсутності. Покарання призначити на розсуд суду. Матеріальних претензій не має.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого (т. 1 арк. кримінального провадження 82-85); постанову про визнання речових доказів від 22.09.2018 року (т.1 арк. кримінального провадження 11); висновок експерта № 2826/18 від 19.10.2018 року (т.1 арк. кримінального провадження 41-43); висновок експерта № 1/8.6/4142 від 30.10.2018 року (т.1 арк. кримінального провадження 76-79); постанову про визнання речових доказів від 21.10.2018 року (т.1 арк. кримінального провадження 80-81); висновок судово-психіатричного експерта № 358 від 11.12.2018 року (т.1 арк. провадження 134-136); постанову про визнання речових доказів від 13.11.2019 року (т.2 арк. кримінального провадження 23); висновок експерта судово-товарознавчої експертизи № 3249 від 15.11.2019 року (т. 2 арк. провадження 38-42); висновок судово-психіатричного експерта № 396 від 19.12.2019 року (т.2 арк. провадження 78-82).
Інші докази, здобуті в ході досудового слідства не досліджувались в судовому засіданні, у зв`язку з визначенням порядку та об`єму дослідження доказів, передбаченому ч.3 ст. 349 КК України, оскільки свідчення ОСОБА_5 відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення та ніким не оспорюються.
Умисні дії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виразились у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, кваліфікуються за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.
Умисні дії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виразились у незаконному придбанні, зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, кваліфікуються за ч. І ст.309 КК України.
Під час судового засідання захисник обвинуваченого ОСОБА_4 звернувся з клопотанням про закриття кримінального провадження щодо кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та відносно вчиненого кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України вчиненого 21.09.2018 року, у зв`язку з закінченням строків давності. Обвинувачений підтримав свого захисника та просив задовольнити клопотання.
Прокурор ОСОБА_3 не заперечувала щодо закриття кримінального провадження за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України вчиненого 21.09.2018 року та закриття кримінального проступку за ч. 1 ст. 309 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що клопотання захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження та звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та за вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, вчиненого 21.09.2018 року, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.
Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.
Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2-4 ст. 49 КК України).
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.
Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284-288 КПК України).
На виконання вимог ст. 285 КПК України, ОСОБА_5 роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності і право заперечувати про закриття кримінального провадження з цієї підстави.
Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.
Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.
У відповідності з ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
За частиною 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Касаційним Кримінальним Судом у складі Верховного Суду в Постанові від 19.11.2019 року в справі №345/2618/16-к зроблено висновок, що звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності. Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності. Отже, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст. 49 КК України.
Відповідно до п.п. 2, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті. Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності). Судам слід звернути увагу на те, що ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.
Відповідно п. 8 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
Суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні проступку передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України по епізоду від 21.09.2018 року доведена повністю.
Відповідно до ст. 12 КК України дані кримінальні правопорушення є кримінальним проступком, за яке передбачене покарання не пов`язане з позбавленням волі та нетяжким злочином за яке передбачено найбільш суворе покарання до позбавлення волі на строк не більше п`яти років.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.
Ця норма кримінального закону є імперативною, тобто підлягає обов`язковому застосуванню судом за наявності встановлених законом умов, і розширеному тлумаченню не підлягає.
Давність притягнення до кримінальної відповідальності полягає в тому що, якщо сплинуло три роки з часу вчинення злочину, притягнення до кримінальної відповідальності неможливе, суд не може притягнути особу до кримінальної відповідальності, якщо особа заявляє клопотання про застосування строків давності.
Дане кримінальне провадження на досудовому розслідуванні та під час судового розгляду не зупинялось, тому відповідний перебіг строку давності не переривався та не зупинявся у встановленому законом порядку.
З огляду на наведене, у даному кримінальному провадженні закінчився трирічний та п`ятирічний строк давності, передбачений п. п. 2,3 ч. 1 ст. 49 КК України.
Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України.
З огляду на вищевикладене, враховуючи, що з дня скоєння кримінального проступку 08.10.2018 року минуло більше трьох років, а з дня вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України вчиненого 21.09.2018 року минуло більше п`яти років, перебіг строків давності порушено не було, обвинуваченому відомі підстави звільнення від кримінальної відповідальності та їх наслідки, він надав згоду на таке звільнення, суд вважає необхідним звільнити його від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 309 КК України, та по кримінальному правопорушенню ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України вчиненого 21.09.2018 року закривши відповідне кримінальне провадження відносно останнього.
З урахуванням викладеного, судом зазначається, що клопотання сторони захисту є таким, що ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню, у зв`язку із чим, суд вважає за можливе, у відповідності до вимог ст. 49 КК України, звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження у частині скоєння кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України вчиненого 21.09.2018 року, у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрити.
Згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
У кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Окрім того, зі змісту ч. 1 ст. 75 КК України вбачається, якщо суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Втім, обов`язковою умовою застосування цього кримінально-правового інституту, що належить до дискреційних повноважень суду, є сукупність обставин, які б із достатньою переконливістю свідчили про можливість виправлення особи без відбування покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому згідно з вимогами ст. ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України вчиненого 12.11.2019 року, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, особу обвинуваченого, раніше неодноразово судимого, маючого непогашені судимості за вчинення низки умисних злочинів, не працевлаштованого, на утриманні нікого не маючого, перебуваючого під диспансено-динамічним наглядом у лікаря-нарколога, знятий з обліку з 08.05.2009 року. Перебуваючого на обліку у лікаря психіатра, який за місцем проживання характеризується задовільно, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, та позиції представників потерпілих, які просили призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд визнає: щире каяття обвинуваченого.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд визначає рецидив злочинів.
З урахуванням вищевикладеного, а також наявності обставин, що пом`якшує покарання, приймаючи до уваги повне визнання ОСОБА_5 своєї вини, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України проте без його реального відбування, на підставі вимог ст. ст. 75, 76 КК України.
Підстав для застосування ст.69 КК України, суд не вбачає, оскільки будь-яких обставин, які б суттєво знижували тяжкість вчиненого кримінального правопорушення по даному кримінальному провадженню не встановлено.
Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень й не становить «особистий і надмірний тягар для особи», та відповідає правовим позиціям рішень Європейського суду з прав людини (п. 38 рішення «Ізмайлов проти Росії» від 16 жовтня 2008 року).
Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ч. 9 ст. 100 КПК України.
У відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно стягнути на користь держави витрати за проведення по справі судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 1/8.6/4142 від 30.10.2018 року, згідно наданої довідки; на користь судового експерта ОСОБА_9 витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 2826/18 від 19 жовтня 2018 року, згідно наданого звіту; на користь судового експерта ОСОБА_10 витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 3249 від 15.11.2019 року, згідно наданого звіту.
На підставі викладеного та керуючись статтями 100, 124,349, 370, 373, 374, 376,394 КПК України, суд,-
Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.
Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, вчиненого 21.09 2018 року, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, вчиненого 12.11.2019 року та призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного покарання, якщо він в період іспитового строку один рік - не вчинить нового кримінального правопорушення і буде виконувати покладені на нього обов`язки.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
-одну скляну пляшку рому «Captain Morgan Spiced Gold» об`єм 0,5 л., яка передана на зберігання згідно розписки від 21.09.2018 року начальнику охорони ОСОБА_11 залишити власнику ТОВ «Сільпо-Фуд»;
-подріблену речовину рослинного походження, зеленого кольору масою 8,627г., яка відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, канабіс, маса якого в перерахунку на висушену речовину складає 7,764г. яку передано на зберігання до камери речових доказів Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, квитанція № 1537 знищити;
-документи, надані представником ТОВ «АТБ-маркет» та DVD-R диск, з подіями від 12.11.2019 року, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку суду не пізніше наступного дня після ухвалення вироку направляється учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1