Справа № 352/3010/23
Провадження № 1-кп/352/320/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000140 від 21.11.2023 у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сілець Тисменицького району Івано-Франківської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, маючого на утриманні особу ІІ групи інвалідності (сестра ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), з середньою освітою, не працюючого, військовозобов`язаного, раніше не судимого, депутатом не обирався,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

ОСОБА_3 проживає в житловому будинку спільно з матір`ю ОСОБА_5 у АДРЕСА_1 , та пов`язаний з нею спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки.

Так, 14.11.2023, близько 2:00 год., ОСОБА_3 перебуваючи в кімнаті по місцю проживання, розпочав словесний конфлікт зі своєю матір`ю ОСОБА_5 , в ході якого у ОСОБА_3 , на ґрунті раптових неприязних відносин виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки щодо здоров`я потерпілої, бажаючи їх настання, на ґрунті особистих неприязних відносин, повалив ОСОБА_5 на дерев`яну підлогу та наніс останній один удар правою ногою в ділянку правої лопатки.

Таким чином, діяння ОСОБА_3 є діями фізичного насильства, що вчиняються між особами, з якою винний перебуває у сімейних, близьких відносинах та характеризується як кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством.

В результаті протиправних насильницьких дій ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця по задній поверхні грудної клітки справа, які відповідно до висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Отже, ОСОБА_3 учинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисні дії, які виразились у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. 08.12.2023 до Тисменицького районного суд Івано-Франківської області надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у якому міститься клопотання прокурора ОСОБА_6 про розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додана письмова заява обвинуваченого ОСОБА_3 , складена у присутності захисника, щодо добровільності беззаперечного визнання своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

До обвинувального акту надана і письмова заява потерпілої ОСОБА_5 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно ч.2 ст.302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Частиною 1 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечує проти такого розгляду.

Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч.2 ст.381 КПК України.

2.2. Встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження, так як під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності.

Обвинувачений ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин.

2.3. Оцінивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку доведена поза розумним сумнівом, а його дії вірно кваліфіковані за ч.1. ст. 125 КК України, як умисні дії, які виразились у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

3.2. Обставинами, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю та щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченому покарання, дотримується вимог кримінального закону, зокрема ст.65 КК України, та принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до яких слід враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Водночас, згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

4.2. Обираючи вид та строк (розмір) покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення є кримінальним проступком, ОСОБА_3 раніше не судимий, має постійне місце проживання, середню спеціальну освіту, не одружений, має на утриманні особу ІІ групи інвалідності, по місцю проживання характеризується позитивно, відповідно до довідки КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я» за №16490 від 05.12.2023 року за амбулаторною допомогою не звертався.

Суд вважає відсутніми підстави для застосування ст.ст. 69, 69-1, 75 КК України

З огляду на зазначене, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, як у загально-соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, враховуючи наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, відсутність у суду відомостей щодо наявності у ОСОБА_3 сталого матеріального доходу, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а саме у виді громадських робіт, яке в даному випадку є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігатиме вчиненню ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

Крім того, суд звертає додатково увагу на те, що оскільки обвинувачений офіційно не працевлаштований, то буде мати можливість у вільний час виконувати безоплатно суспільно-корисні роботи. Одночасно, такий вид покарання застосується через органи пробації, якими передбачено проходження пробаційних програм, які передбачені для осіб, які засуджені до покарань не пов`язаних з позбавленням волі, що надасть можливість ОСОБА_3 змінити прокримінальне мислення.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

5.1. Запобіжний захід ОСОБА_3 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.

5.2. Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

5.3. Витрати на проведення експертиз відсутні.

5.4. Речові докази, питання по яких суд вирішує в порядку ст.100 КПК України, відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 7, 17, 100, 124, 301, 302, 368-371, 374, 381, 382, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

У відповідності до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_1