Провадження №1-кс/463/9562/23
У Х В А Л А

21 грудня 2023 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчої відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Галицької окружної прокуратури міста Львова Львівської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001888 від 01.07.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.149, ч.2 ст.146 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Львова, громадянина України, українця, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

в с т а н о в и в :

слідча відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 , як сторона кримінального провадження, звернулася з клопотанням, погодженим з прокурором Галицької окружної прокуратури м. Львова, до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України у незаконному позбавленні волі або викрадення людини, здійснюване протягом тривалого часу, визнане законодавцем обставиною, що обтяжує кримінальну відповідальність за цей злочин .

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19.12.2023 приблизно о 12 год. 20 хв. ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , маючи прямий умисел на незаконне позбавлення волі людини, прибули до квартири АДРЕСА_2 , де перебував ОСОБА_9 , та використовуючи свою чисельну перевагу над останнім, застосовуючи до нього психологічний тиск та фізичний вплив, що проявився у нанесенні ударів по обличчю ОСОБА_9 , після чого повалили останнього на землю та примусили підкоритися їх волі.

У подальшому, 19.12.2023 приблизно о 12:40, продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 застосовуючи фізичну силу вивели ОСОБА_9 з приміщення вказаної квартири та примусили сісти в салон автомобіля марки «Skoda Octavia» державний номерний знак НОМЕР_1 , для подальшого перевезення та примусового поміщення ОСОБА_9 до реабілітаційного центру всупереч його волі, таким чином позбавивши останнього можливості вільно і на свій розсуд керувати своїми діями та пересуватися за власним бажанням, права залишення місця, в якому він бажав перебувати, тим самим позбавивши його волі.

У подальшому, 19.12.2023 приблизно о 12:44 ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 затримано працівниками поліції.

В ході досудового розслідування 20.12.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав. Додатково пояснив, що на сьогоднішній день існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке належить до категорії нетяжкого злочину та за яке передбачено покарання до 5 років позбавлення волі. Обгрунтованість підозри, на думку прокурора, стверджується зібраними по справі доказами та повністю відповідає вимогам чинного законодавства та вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості» та «розумності». Вважає, що в діях підозрюваного наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України для застосування вказаного виду запобіжного заходу, а саме: є достатні підстави, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; незаконно впливати на свідків; іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню; продовжувати вчиняти інші злочини.

На думку прокурора, жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Захисник в судовому засіданні проти застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив. Просив застосувати більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний в судовому засіданні проти клопотання заперечив.

Заслухавши учасників процесу, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що клопотання слідчого за погодженням з прокурором підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до матеріалів клопотання 01.07.2023 до Єдиного реєстру досудового розслідування внесено кримінальне провадження №0001888, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.149, ч.2 ст.146 КК України.

20.12.2023, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

На виконання вимог положень ч.1 ст.194 КПК України судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненніОСОБА_5 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України. Зокрема обґрунтованість підозри стверджується зібраними доказами у матеріалах кримінального провадження, а саме: протоколом огляду місця події від 19.12.2023, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 19.12.2023, постановою про визнання речовим доказом від 19.12.2023, висновком судово-медичної експертизи №10/47 від 19.12.2023, протоколом ідентифікації грошових коштів від 19.12.2023 та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Оцінюючи наведені слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні ризики, передбачені ст.177 КПК України, суд вважає обгрунтовано доведеним в діях підозрюваного ризиків передбачених ст.177 КПК України, а саме може незаконного впливати на свідків та потерпілого у кримінальному проваджені. Так слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків чи потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків чи потерпілого та дослідження їх судом.

Вказаний ризик обгрунтовується зокрема, тим, що злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 носить насильницький характер.

Щодо ризику того, що ОСОБА_5 може іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, слід зазначити, що у кримінальному провадженні заплановано проведення ряду слідчих та процесуальних дій.

Ризик можливості продовжувати вчиняти інші злочини існує з огляду на те, що на даний час ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків та офіційно не працевлаштований та не має офіційних джерел доходів.

Станом на час розгляду клопотання ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду ОСОБА_5 не доведено. Так у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Однак ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити про наступне. У відповідності до рекомендацій, наданих Верховним Судом у Листі від 03 березня 2022 року № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», запровадження воєнного стану та збройна агресія щодо України самі по собі є ризиками, які мають враховувати суди при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу. Зазначена позиція попередньо була висловлена і Радою суддів України в рекомендаціях щодо роботи судів в умовах воєнного стану, оприлюднених 02 березня 2022 року. А тому надані рекомендації слідчий суддя також враховує при вирішенні даної справи.

Вирішуючи питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу суд виходить з того, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке належить до категорії нетяжкого злочину, в його діях наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України. Поряд з цим, як встановлено в судовому засіданні, підозрюваний до кримінальної відповідальності раніше не притягувався. З урахуванням наведених обставин суд вважає, що відсутні підстави, які б перешкоджали застосуванню до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, зокрема у вигляді цілодобового домашнього арешту. Більше того, вказаний вид запобіжного заходу є другим в переліку після тримання під вартою за ступенем жорсткості згідно положень КПК України та такий, на думку суду, є співмірним із тяжкістю та суттю кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюютьОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Жоден інший більш м`який запобіжний захід, на думку суду, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Керуючись вимогами статей 176-179, 194, 196, 197, 395 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

клопотання слідчого задоволити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

1)прибувати до слідчого, прокурора в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, слідчого судді або суду за першим викликом;

2)повідомляти слідчого, прокурора в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, слідчого суддю або суд про зміну свого місця проживання;

3) утримуватися від спілкування із потерпілим у кримінальному провадженні;

4) здати на зберігання до Головного управління ДМС у Львівській області, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Січових Стрільців, 11 або інші територіальні органи ДМС України свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Звільнити з під-варти в залі суду.

Строк дії ухвали становить два місяці з часу проголошення ухвали 21 грудня 2023 року о 16:30 по 21 лютого 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1