Номер провадження 1-кп/754/625/24
Справа№754/1623/24
Вирок

Іменем України

19 лютого 2024 року м.Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Донецьк Донецької області, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, незаміжньої, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої по АДРЕСА_2 , раніш не судимої,

обвинуваченої за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ :

22.01.24, приблизно о 21:48 годині ОСОБА_3 , знаходячись у приміщенні магазину ТОВ «Фора», що розташований по вул. Оноре де Бальзака, 85 у м. Києві з метою таємного викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022, в подальшому неодноразово продовжуваного, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає та її дії є таємними для оточуючих, взяла з полиць товар, а саме: одну банку паштету з тунцем «НАМЕ», вартістю 68грн. 74коп.; одну банку паштету із скумбрією «НАМЕ», вартістю 68грн. 74коп.; п`ять банок печінки тріски «King Ockar», консервована стерилізована, вартістю 82грн. 50коп., кожна, а всього товару на загальну суму 549грн. 98 коп., який поклала до свого рюкзака, та не розрахувавшись за нього, минула касову зону направившись до виходу з магазину. Довести злочинний намір спрямований на таємне викрадення чужого майна не уявилась можливим, оскільки виконавши всі дії, які вважала необхідними для до ведення злочину до кінця, злочин закінчено не було з причин, що не залежали від її волі, так як остання була зупинена працівниками магазину.

Обвинувачена ОСОБА_3 , у судовому засіданні свою вину у вчиненому злочину, а саме: у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, що кваліфікується за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, визнала повністю, щиро покаялась. Суду надала покази, за змістом яких підтвердила інкриміновані події мотивуючи свій вчинок скрутним матеріальним становищем, який планувала виправити шляхом продажу викраденого майна. З реалізацією цієї мети, за відсутності необхідної кількості грошових коштів, в приміщені магазину «Фора», розташованого по вул. Оноре де Бальзака, 85 у м. Києві взяла цукор, солодощі та консерви. Частину товару сплатила, а консерви сховала до рюкзака минувши таким чином касову зону, намагаючись викрасти зазначені речі. На зауваження охоронців, одразу визнала провину, не намагаючись уникнути відповідальності. Запевнила суду, що вперше вчинила злочин, тому її викриття охороною магазину буде навчанням та струмуючим фактором від вчинення інших правопорушень.

У судовому засіданні, відповідно до ст. 349 КПК України, було визнано недоцільним дослідження інших доказів по справі, а саме: показань потерпілого, свідків, а також письмових доказів, оскільки фактичні обставини ніким не оскаржуються і у суду відсутні сумніви щодо добровільності та істинності позиції обвинуваченої. Крім того, показання обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи та нею не оскаржуються. У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 доведена повністю.

Зазначені дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України як вчинення закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, тобто виконання всіх дій, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення нею не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

При призначенні виду покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд, у відповідності до ст. 65 КК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», повинен дослідити дані про особу обвинуваченої, з`ясувати її вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, її минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), її матеріальний стан, тощо.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд виходить з класифікації, відповідно до положень ст.12 КК України, а також враховує особливості кожного конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, зокрема, форму вини, мотив і мету, спосіб вчинення та ступінь тяжкості наслідків, що настали.

Вчинене обвинуваченою ОСОБА_3 діяння відноситься до категорії тяжких злочинів.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання суд виходить із встановленої ст. 50 КК України мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винними та іншими особами нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якого покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягненні справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи - воно має буду законним, пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи Балканов проти росії від 09.06.2005, Ісмалова проти росії від 29.11.2007).

Обвинувачена ОСОБА_3 раніше не судима, відомості по притягнення до адміністративної відповідальності відсутні, є внутрішньо переміщеною особою, має постійне місце проживання на території м. Києва, на обліку у лікаря нарколога або психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Вирішуючи питання щодо наявності пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд вказує, що рішення про їх встановлення насамперед має значення для правильного призначення покарання і має бути повністю самостійним, тобто незалежним від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Щире каяття характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки.

Так, в ході судового провадження, обвинувачена відверто визнала свою провину, висловила щирий жаль з приводу вчиненого, осудила свою поведінку, повідомила суду фактичні обставини про вчинений нею злочин, вказала, що через скрутне матеріальне становище, намагалась викрасти товар з магазину.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття, скрутне майнове становище обвинуваченої.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлені.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, спосіб його вчинення, предмет та вартість викраденого майна, наведені вище дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, неофіційно працює, на обліку у лікаря нарколога або психіатра не перебуває, її ставлення до вчиненого, поведінку до та після вчинення злочину, наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність тяжких наслідків від злочину, беручи до уваги, що викрадене майно було повернуто потерпілому і останній не наполягав на суворому покаранні для обвинуваченої, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 , за кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, покарання у виді позбавлення волі, у мінімальному розмірі передбаченому санкцією статті.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч.1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженої особи без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за її поведінкою та виконанням покладених на неї судом обов`язків.

Враховуючи наведені вище обставини, які характеризують особу обвинуваченої, її молодий вік, щире бажання виправитись, відсутність тяжких наслідків від злочину, беручи до уваги, що дій кваліфіковані як замах, викрадене майно фактично не вибуло з оперативного володіння власника, оскільки було повернуто в ході досудового розслідування. Представник потерпілого не наполягав на суворому покаранні для обвинуваченої, суд вважає, що виправлення останньої можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить можливим звільнити її від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному ст.ст.75,76 КК України. При цьому, на думку суду, тривалість іспитового строку може бути мінімальною.

Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлений не був.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Питання про речові докази по справі вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 4 ст.185 КК України, призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_3 , наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.

Речові докази:

- диск DVD-R, що містить відеозапис з камер відео спостереження приміщення магазину та фіскальний чек №ПН36, залишити у матеріалах кримінального провадження;

- одну банку паштету з тунцем «НАМЕ» зі штрих-кодом №258; одну банку паштету із скумбрією «НАМЕ», зі штрих-кодом №224; п`ять банок печінки тріски «King Ockar», консервована стерилізована, зі штрих-кодом №140; залишити у розпорядженні власника ТОВ «Фора».

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_5