Справа №:755/2508/23
Провадження №: 1-кп/755/877/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" грудня 2023 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001793 від 12.07.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Борова Фастівського району Київської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 307 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 перебуває вказане кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 . У судовому засіданні прокурор заявив та подав письмове клопотання про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Прокурор в клопотанні зазначив, що метою продовження даного запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. На даний час продовжують існувати та не зменшились ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: - п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - обвинувачений ОСОБА_3 , усвідомлюючи тяжкість злочину, у вчиненні якого він на цей час обвинувачується, а саме у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності та подальшого засудження. Враховуючи, спосіб зберігання та збуту психотропних речовин встановлено, що ОСОБА_3 ретельно приховував свою злочинну діяльність, вчинив особливо тяжкий злочин з прямим умислом, усвідомлював суспільну небезпеку вчиненого діяння та не бажав його викриття правоохоронними органами; - п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - обвинувачений ОСОБА_3 з метою уникнення покарання за кримінальне правопорушення в якому він на цей час обвинувачується, може впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки зважаючи на те, що згідно чинного законодавства суд може обгрунтовувати свої висновки лише напоказаннях, які безпосередньо сприймав під час судового засідання, ризик впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Тому враховуючи характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 та обставини їх вчинення, ризик впливу останнього на свідків, як вмовлянням, підкупом, так і іншими незаконними способами є досить реальним; Таким чином, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти зазначеним ризикам. У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, оскільки ризики, передбачені п. 1, п. 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, існують та не відпали, у зв`язку з цим прокурор вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, оскільки ризики наведенні у клопотанні необгрунтовані, ОСОБА_3 сумліно виконує свої обов`язки та має бажання працювати, у зв`язку з чим просила змінити запобіжний захід на нічний домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав думку захисника. Дослідивши матеріали клопотання про продовження запобіжного заходу, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, суддя приходить до наступного.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.03.2023 року ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком застосування до 05 травня 2023 року включно. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.05.2023 року ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 30 червня 2023 року включно. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.06.2023 року ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 04 серпня 2023 року включно.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.07.2023 року ОСОБА_3 змінено запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт строком до 22 вересня 2023 року включно. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.09.2023 року ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 17 листопада 2023 року включно. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.11.2023 року ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 04 січня 2024 року включно. Згідно з ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий.

Так, відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ст. 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ст. 177 КПК України).

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 307 КК України. Під обґрунтованою підозрою на стадії судового розгляду суд розуміє існування фактів та інформації, які здатні переконати неупередженого спостерігача в тому, що певна особа (група осіб) могла вчинити злочин, у такому випадку наявні докази об`єктивно пов`язують цю особу (групу осіб) із певним злочином. При цьому, критерій обґрунтованості підозри зовсім не вимагає того, щоб ці докази були достатніми для того, щоб визнати особу винуватою та забезпечити її засудження, але мають бути достатніми (вагомими) для того, щоб виправдати подальше існування заходів забезпечення судового розгляду. Такий стандарт доказування є найнижчим і не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою злочину. Як вбачається з матеріалів досудового розслідування №0001793 обґрунтованість підозри ОСОБА_3 на стадії судового розгляду у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 307 КК України, ґрунтується на: протоколах допиту свідків від 19.07.2022 року, 26.07.2022 року, 01.12.2022 року та 06.02.2023 року; протоколах огляду місць події від 23.09.2022 року та 03.10.2022 року; протоколах перегляду відеозаписів від 01.02.2023 року; протоколі огляду веб сайту «JUS SHOP» від 04.11.2022 року; протоколах огляду речей від 29.09.2022 року, 30.09.2022 року, 09.01.2023 року та 13.02.2023 року; протоколі огляду ОСОБА_6 від 29.09.2022 року; протоколі обшуку затриманої особи від 01.12.2022 року, протоколі обшуку від 01.12.2022 року; протоколах за результатами проведення НСРД від 24.09.2022 року, 12.10.2022 року, 25.10.2022 року, 21.11.2022 року та 25.11.2022 року; постановами про зняття показань технічних приладів та технічних засобів від 26.09.2022 року та 03.10.2022 року; протоколами тимчасового доступу до речей та документів від 26.09.2022 року та 05.10.2022 року; постановами про проведення контролю за вчиненням злочину від 23.09.2022 року та 30.09.2022 року; постановами про виділення матеріалів досудового розслідування від 12.07.2022 року та 14.02.2023 року; постановами про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 01.12.2022 року та 14.02.2023 року; постановами про призначення експертиз від 26.09.2022 року; 03.10.2022 року, 01.12.2022 року, 05.12.2022 року та 09.12.2022 року; повідомленням про підозру від 02.12.2022 року; повідомленням про зміну раніше повідомленої підозри від 14.02.2023 року; постановами про визнання та приєднання речових доказів від 07.10.2022 року, 05.12.2022 року 16.12.2022 року, 23.12.2022 року, 26.12.2022 року та 21.01.2023 року.

Перелік вище зазначених матеріалів, а також виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, зазначений в обвинувальному акті, на даний момент, у своїй сукупності є вагомим та здатен переконати неупередженого спостерігача у тому, що обвинувачений ОСОБА_3 міг вчинити кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2, ч. 3 ст. 307 КК України. При цьому, суд не вдається у тонкощі кримінально-правової кваліфікації та вирішення питання доведеності його вини, оскільки надання оцінки зібраним доказам здійснюватиметься судом за результатами судового розгляду кримінального провадження в нарадчій кімнаті.

Щодо обґрунтованості ризиків неналежного виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, то слід зазначити таке. Суд вважає обґрунтованим стороною обвинувачення ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_3 , будучи обізнаним з санкціями статей, які йому інкримінуються, може переховуватись від суду, оскільки ним ймовірно вчинено тяжкий та особливо тяжкий злочини, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна. Тому даний ризик є цілком реальним. Суд вважає, що стороною обвинувачення обґрунтовано і ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зважаючи на те, що згідно чинного законодавства суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, ризик впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. А тому, враховуючи характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 та обставини їх вчинення, ризик впливу останнього на свідків, понятих, як вмовлянням, підкупом, так і іншими незаконними способами є досить реальним.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, відповідно до ст. 178 КПК України суд на підставі наданих матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 307 КК України; тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим; вік та стан здоров`я обвинуваченого на час розгляду клопотання - молодий вік та задовільний стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків; відсутність судимостей; майновий стан; відсутність майнової шкоди; дотримання обвинуваченим умов запобіжного заходу.

Заслухавши учасників кримінального провадження, суд вважає, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, наявні, з огляду на специфіку кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_3 у разі визнання його винуватим у вчинених кримінальних правопорушень, а також на конкретні обставини кримінального провадження та його особу.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 307 КК України, які, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином та особливо тяжким злочином, може ухилятися від суду, та впливати на свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальною юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, та покладених на нього слідчим суддею, судом чи про зміну способу їх виконання. Виходячи зі змісту ст. 201 КПК України підставою для зміни запобіжного заходу за клопотанням обвинуваченого чи захисника є, в тому числі, наявність нових обставин, які не були предметом судового розгляду. Вирішуючи питання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу, суд враховує положення КПК України, вимоги пунктів 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та, в силу вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка є частиною національного законодавства та яку національні суди повинні враховувати при розгляді справ (ст. 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ст. 19 Закону України від 29.06.2004 №1906-IV «Про міжнародні договори України»), згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. Таким чином, суд вважає, що у даному випадку доводи сторони захисту про зміну запобіжного заходу не перевищують суспільного інтересу у справі, а ризики, про які було заявлено на момент застосування суддею запобіжного заходу відносно обвинуваченого, не втратили свою актуальність та продовжують існувати. Під час судового розгляду судом не встановлено обставин, які не були враховані під час застосування стосовно ОСОБА_3 запобіжного заходу. Поряд із цим, стороною захисту не надано суду доказів, що свідчили б про зменшення чи невілювання існуючих у провадженні ризиків. Також не наведено обґрунтованих доводів щодо наявності інших обставин, які тягнуть за собою зміну застосованого запобіжного заходу. Доводи сторони захисту щодо бажання працевлаштуватися ОСОБА_3 на роботу, ніякими доказами не підтверджено. Отже, суд приходить до висновку, що на день розгляду клопотання обставини, які є підставою для застосування запобіжного заходу, не спростовані, не змінились та продовжують існувати, з огляду на що, застосований запобіжний захід є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, а відтак не приймає доводи сторони захисту. У зв`язку з викладеним, суд вважає, що відсутні обґрунтовані підстави для задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу ОСОБА_3 , оскільки в силу принципу змагальності сторін кримінального провадження стороною захисту не спростовано тверджень сторони обвинувачення, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти існуючим в провадженні ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Враховуючи наведене, суд на даному етапі розгляду обвинувального акту, приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 181, 194, 369 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до обвинуваченого ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту у межах 60 днів, тобто до 15 лютого 2024 року включно, за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити ОСОБА_3 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, за виключенням випадків необхідності отримання невідкладної медичної допомоги, а також прибуття до місць укриття чи бомбосховищ.

Зобов`язати ОСОБА_3 прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора, та у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти наступні обов`язки: не відлучатись за межі міста Києва без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця свого проживання; утримуватися від спілкування із свідками, експертами у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід; працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту передати через прокурора для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченого.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 .

Копію ухвали про продовження запобіжного заходу вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику негайно після її оголошення та довести до відома виконавців. Будь-які твердження чи заяви обвинуваченого, зроблені під час розгляду клопотання, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Ухвала судді щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1