Справа № 304/1522/23 Провадження № 1-кс/304/399/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2023 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000213 від 08 серпня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, про накладення арешту на майно,

У С Т А Н О В И В:

прокурор Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000213 від 08 серпня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, про накладення арешту на майно, належне на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому в АДРЕСА_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а саме на автомобіль марки «MERCEDES-BENZ VITO», 2016 року випуску, чорного кольору, VINWDF НОМЕР_1 . Клопотання мотивує тим, що слідчим відділом відділення поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000213 від 08 серпня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 07.08.2023 близько 19 годин 35 хвилин у групі з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцем АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та іншими невстановленими на даний час органом досудового розслідування особами, діючи умисно, з хуліганських спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, нехтуючи присутністю сторонніх осіб, взявши з дому дерев`яні кілки та дерев`яну биту, вище вказаною групою, зайшли до дворогосподарства будинку АДРЕСА_2 , де проживають ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , і безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, нехтуючи встановленим у суспільстві порядком, демонструючи грубу силу та жорстокість, за відсутності будь-яких підстав, безпричинно, нахабно, виражаючись нецензурними словами почали бити вищевказаними дерев`яними предметами по вікнах та дверях будівлі, пошкодивши при цьому віконні та дверні скла, на зауваження припинити хуліганські дії не реагували та, проникнувши в середину будинку, нанесли декілька ударів руками по тілу ОСОБА_11 , чим спричинили останній незначні тілесні ушкодження у вигляді синців на руках, після чого предметами у виді дерев`яних кілків та дерев`яної бити нанесли декілька ударів по тілу та голові ОСОБА_10 чим спричинили останньому тілесні ушкодження у вигляді перелому основи черепа, ЗЧМТ, струс головного мозку, перелом кісток лицевого черепа. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_9 помер в реанімаційному відділенні Ужгородської лікарні. 21 серпня 2023 року від адвоката потерпілої ОСОБА_12 надійшла позовна заява про відшкодування збитків, завданих злочином, оскільки внаслідок злочинних дій родина втратила годувальника, який забезпечував багатодітну родину фінансово. Враховуючи вище викладене, а також те, що згідно з п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), тому просить клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про проведення розгляду клопотання про накладення арешту на майно без його участі, клопотання підтримує в повному обсязі з підстав, зазначених у ньому, відповідно до ч. 6 ст. 107 КПК України не заперечує щодо незастосування технічних засобів фіксування під час розгляду справи та не заперечує проти визнання таких дій та результатів їх здійснення чинними.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не проводиться.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 4 ст. 170 цього Кодексу у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч. 5 вказаної статті у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Як вбачається з наданих прокурором матеріалів, слідчим відділенням відділення поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000213 від 08 серпня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14 серпня 2023 року.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 07.08.2023 близько 19 годин 35 хвилин у групі з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцем АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та іншими невстановленими на даний час органом досудового розслідування особами, діючи умисно, з хуліганських спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, нехтуючи присутністю сторонніх осіб, взявши з дому дерев`яні кілки та дерев`яну биту, вище вказаною групою, зайшли до дворогосподарства будинку АДРЕСА_2 , де проживають ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , і безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, нехтуючи встановленим у суспільстві порядком, демонструючи грубу силу та жорстокість, за відсутності будь-яких підстав, безпричинно, нахабно, виражаючись нецензурними словами почали бити вищевказаними дерев`яними предметами по вікнах та дверях будівлі, пошкодивши при цьому віконні та дверні скла, на зауваження припинити хуліганські дії не реагували та, проникнувши в середину будинку, нанесли декілька ударів руками по тілу ОСОБА_11 , чим спричинили останній незначні тілесні ушкодження у вигляді синців на руках, після чого предметами у виді дерев`яних кілків та дерев`яної бити нанесли декілька ударів по тілу та голові ОСОБА_10 чим спричинили останньому тілесні ушкодження у вигляді перелому основи черепа, ЗЧМТ, струс головного мозку, перелом кісток лицевого черепа.

08 серпня 2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку статті 208 КПК України та цього ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Також слідчий суддя встановив, що 21 серпня 2023 року від адвоката потерпілої ОСОБА_12 надійшла позовна заява про відшкодування збитків, завданих злочином, оскільки внаслідок злочинних дій родина втратила годувальника, який забезпечував багатодітну родину фінансово.

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «Агосі проти Сполученого Королівства» від 24 жовтня 1988 року «Agosi v. UK»). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії», заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

Європейський Суд з прав людини також наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява №48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

Європейський Суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52).

На підставі вищенаведеного слідчий суддя дійшов висновку, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див, наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A №98).

Отже, з урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про накладення арешту на майно слід задовольнити.

Керуючись ст. 40, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000213 від 08 серпня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на майно, належне на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому в АДРЕСА_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а саме на автомобіль марки «MERCEDES-BENZ VITO», 2016 року випуску, чорного кольору, VINWDF НОМЕР_1 , шляхом заборони ОСОБА_4 або будь-яким іншим особам розпоряджатись вказаним майном.

Виконання ухвали покласти на прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Згідно ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1