ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2370/23

29 вересня 2023 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костопіль кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Краснополівка, Артемівського району, Донецької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, в порядку статті 89 КК України раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , 12.07.2023 року близько 07 год. 40 хв., будучи визнаним винним постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 01.07.2020 року, яка набрала законної сили 13.07.2020 року, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 (десять) років та будучи повторно притягнутим Артемівським міськрайонним судом Донецької області від 23.09.2020 року (постанова набрала законної сили 02.10.2020 року) за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП до штрафу в розмірі 40 800 грн., діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаних постанов суду та будучи ознайомлений з ними, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, керував автомобілем марки «ВАЗ - 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 рухаючись по автодорозі «Костопіль - Корчів`я», Рівненського району, Рівненської області, де був зупинений згідно пункту 3 статті 35 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейським СРПП ВП №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області старшим сержантом поліції ОСОБА_6 та інспектором СРПП ВП №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 в складі мобільного блок посту шериф №17, згідно розстановки сил та засобів ВП №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області з 08 год. 30 хв. 11.07.2023 року до 08 год. 30 хв. 12.07.2023 року.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисні дії, які виразились в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винним у пред`явленому обвинуваченні, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини, у вчиненому щиро розкаявся та просив суд суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України доведена повністю та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 382 правильна, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 вчинив дії, які виразились у умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень є покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.382 КК України. Таке покарання відповідатиме основній меті його призначення - виправлення засудженого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде необхідним та достатнім.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У даному випадку, на переконання суду, до ОСОБА_5 можуть бути застосовані положення ст.75 КК України, оскільки встановлені в ході судового розгляду обставини, зокрема, усвідомлення обвинуваченим своєї провини, щире каяття останнього, сприяння ним проведенню досудового розслідування, готовність відповідати за скоєне, характеристика, думка прокурора про доцільність застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК України, є достатніми для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання. Разом з тим, на ОСОБА_5 слід покласти обов`язки, визначені ст. 76 КК України, які відповідатимуть завданням контролю за поведінкою засудженого з метою встановлення факту його виправлення.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не застосовувався.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, ч. 3 ст. 349, ст. ст. 373-375 КПК України, ст. ст. 50, 65, 66, 67, ч.1 ст. 382 КК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до пп. 1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не застосовувались.

Після набрання вироком суду законної сили речові докази, а саме:

- DVD+R 4.7 GB диск з наявними відеозаписами щодо фіксації вчинення кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_5 , який упаковано до паперового конверту із відтиском печатки «212 для пакетів ВП №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області» та який прилучений до матеріалів кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1

Відповідно до норми ч.15 ст.615 КПК України, враховуючи, що в Україні діє воєнний стан, суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку та врученням повного тексту вироку учасникам судового провадження .

Суддя ОСОБА_1