Провадження №1-кп/522/2790/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2023 Місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у кримінальному провадженні №0000847 від 18.08.2023 обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, раніше не судимого,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_6

захисник - ОСОБА_7

обвинувачений - ОСОБА_5

УСТАНОВИВ:

На розгляд до Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор та захисник просили призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні.

Також прокурор в судовому засіданні просив суд застосувати (продовжити) стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що доведені під час досудового розслідування ризики не знизились та не відпали, а саме, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків обвинувачення у даному кримінальному провадженні, які судом ще не допитані, а також може продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Захисник та обвинувачений заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, посилаючись на його необґрунтованість та невідповідність вимогам КПКУ.

Заслухавши учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт надійшов до суду з дотриманням правил територіальної підсудності, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту прокурору, немає, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, встановлено наявність підстав для призначення судового розгляду на підставі обвинувальний акт та що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Щодо клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу.

Згідно із ч.3 ст.315 КПКУ під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що суд при продовженні строку тримання під вартою враховує обставини, які свідчать про те що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою.

Відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»). Крім того, суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_5 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавленням волі, з конфіскацію майна тому, враховуючи, що у разі засудження обвинуваченого йому загрожує вказане покарання, ОСОБА_5 може переховуватися від суду.

Так стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_5 може переховуватися від суду з метою уникнення притягнення його до кримінальної відповідальності, може незаконно впливати на свідків обвинувачення у даному кримінальному провадженні, які судом ще не допитані, а також може продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Дані ризики обумовлені тим, що обвинувачений має зв`язки з представниками рф, з якими він спілкувався та надавав інформацію про розташування об`єктів, військовослужбовців та особового складу ЗСУ, НГУ та НПУ, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а також близькість Одеського регіону до кордону України з Республікою Молдовою. Зазначені обставини щодо особи обвинуваченого та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, поведінка під час інкримінованого злочину, дає підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду чи впливати на свідків, потерпілих, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Ризики, передбачені ст.177 КПК України, які біли враховані під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу, не зменшилися та продовжують існувати, що є підставою для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів неможливе, зважаючи на вказані ризики, особу обвинуваченого та характер злочину, у якому він обвинувачується. Більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Згідно з вимогами ч.4 ст.183 КПК України, враховуючи, що обвинуваченому інкримінується вчинення злочинів з застосуванням насильства, суд не визначає розміру застави у вказаному кримінальному провадженні.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Тому строк тримання під вартою обвинуваченого необхідно продовжити.

При цьому відповідно до положень ч. 4 ст.183 КПК суд може не визначати розмір застави при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальних провадженнях щодо злочинів, передбачених зокрема ст.111 КК України.

Щодо права обвинуваченого на суд присяжних.

Статтею 615 КПКУ встановлено особливий режим кримінального провадження в умовах воєнного стану. Згідно із ч.10 цієї статті кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів, крім здійснення кримінального провадження у суді, в якому до моменту введення воєнного стану та набрання чинності цією частиною було визначено склад суду за участю присяжних.

Воєнний стан на території України введено відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, та Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX).

Інкримінований ОСОБА_5 злочин вчинено в травні 2023 року, тобто під час дії воєнного стану. Станом на теперішній час правовий режим воєнного стану не припинено.

За таких обставин, відповідно до приписів ч.10 ст. 615 КПКУ кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо інкримінованого ОСОБА_5 злочину, за вчинення якого передбачено довічне позбавлення волі, повинно здійснюватися колегіально судом у складі трьох суддів.

Тому суд не роз`яснював обвинуваченому право на суд присяжних.

Керуючись ст.ст.177,178, 183, 199, 314-316, 331, 392 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні на підставі обвинувального акту стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні місцевого Приморського районного суду міста Одеси (м. Одеса, вул. Балківська, 33, зала №229).

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 05.12.2023 включно, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу закінчується 05.12.2023.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена протягом п`яти днів до Одеського апеляційного суду.

Головуючий: ОСОБА_8

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_9

05.10.2023