ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття апеляційного провадження

23 листопада 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю представника

власника майна ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах власників майна ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , подану на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2023 року про закриття провадження за клопотанням про повернення речових доказів у кримінальному провадженні №0003208 від 15.12.2018 року,-

встановила:

30 грудня 2020 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська із клопотанням звернувся адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про повернення речових доказів у кримінальному провадженні № 0003208. В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_9 є власником будинку АДРЕСА_1 . В рамках кримінального провадження № 0003208 було винесено постанову, якою буд. АДРЕСА_1 , який був збудований на земельній ділянці, що мала кадастровий номер :02:422:0113, а зараз земельна ділянка має кадастрові номери :02:422:0126 та 121010000:02:422:0127, було визнано речовим доказом і вказане майно було передано на відповідальне зберігання КП «Муніципальна варта» Дніпропетровської міської ради. Постановою слідчого від 20.01.2020 кримінальне провадження № 0003208 було закрито.

Оскаржуваною ухвалою від 28 вересня 2023 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська закрив провадження за клопотанням захисника ОСОБА_7 у зв`язку зі смертю ОСОБА_9 , як власника майна.

В апеляційній скарзі представник власника майна адвокат ОСОБА_7 порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції у зв`язку з необґрунтованістю, просить апеляційний суд прийняти нову ухвалу, якою повернути ОСОБА_8 та/або адвокату/представнику ОСОБА_8 будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 (до 15.10.2014 АДРЕСА_2 ), (після 21.09.2017 АДРЕСА_3 ), який було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0003208.

В обгрунтування своїх вимог захисник зазначає, що на теперішній час кримінальне провадження №0003208 від 15.12.2018 року закрито, але речові докази власникам не повернуто, що порушує визначене ст.41 Конституції України та Конвенцією право ОСОБА_8 на володіння, користування та розпорядження своєю власністю.

20 жовтня 2023 року Дніпровським апеляційним судом було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , що діє в інтересах власників майна ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2023 року про відмову у поверненні арештованого майна у кримінальному провадженні.

Натомість під час апеляційного розгляду колегією суддів було встановлено помилковість відкриття апеляційного провадження у даній справі з огляду на таке.

З матеріалів судового провадження убачається, що оскаржену ухвалу місцевого суду постановлено в порядку ч.9 ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) і предметом судового розгляду було питання про повернення речових доказів у закритому кримінальному провадженні №0003208 від 15.12.2018 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Приписами ч.9 ст.100 КПК визначено, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Статтями 171 - 174 КПК регламентовано вимоги до клопотання про арешт майна, порядок його розгляду та вирішення, а також питання скасування арешту майна.

Положеннями ч.7 ст. 173 КПК визначено право учасників провадження на оскарження судового рішення щодо арешту майна.

Водночас в клопотанні до суду першої інстанції та в апеляційній скарзі представник ОСОБА_10 просить повернути ОСОБА_9 та/або адвокату/представнику ОСОБА_9 будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 (до 15.10.2014 вул.Плеханова, 15-г), (після 21.09.2017 АДРЕСА_3 ), який було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0003208 та зобов`язати вчинити певні дії щодо вказаного речового доказу.

Отже, суд першої інстанції не вирішував питання про арешт майна у кримінальному провадженні, а розглянув та постановив ухвалу по клопотанню представника власника майна про повернення речових доказів в порядку ч.9 ст.100 КПК, яка, відповідно до ст.392 КПК України, не є предметом апеляційного оскарження.

Таким чином, законодавець встановив заборону на оскарження ухвал суду першої інстанції, які постановлені в порядку ч.9 ст.100 КПК. Натомість місцевий суд помилково зазначив у своїй ухвалі від 28.09.2023 про можливість її апеляційного оскарження.

Тобто регламентація цього питання у зазначеній нормі КПК України саме в такий спосіб є тим винятком із засади забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, встановленого законом, про який ідеться в пункті 8 частини третьої статті 129 Основного Закону.

Відповідно до вимог ч.4 ст.399 КПК колегія суддів відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2023 року про закриття провадження за клопотанням про повернення речових доказів у кримінальному провадженні №0003208 від 15.12.2018 року у зв`язку із смертю ОСОБА_9 не підлягає апеляційному оскарженню, а тому необхідно апеляційне провадження закрити, як помилково відкрите, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах власників майна ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , повернути особі яка її подала, разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Керуючись ст. ст. 392, 398, 399 КПК, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах власників майна ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , поданою на ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 28 вересня 2023 року про закриття провадження за клопотанням про повернення речових доказів у кримінальному провадженні №0003208 від 15.12.2018 року закрити.

Копію ухвали та апеляційну скаргу, з доповненнями, невідкладно надіслати особі, яка її подала, разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її постановлення, але на неї може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту постановлення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4