У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , за участю особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді матеріали справи за скаргою ОСОБА_3 на постанову слідчого Шостого слідчого відділу з дислокацією у м. Ужгород ТУ ДБР, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 від 27.09.2023 року про закриття кримінального провадження № 0000001

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із скаргою на постанову про закриття кримінального провадження, у якій зазначає, що постанова слідчого Шостого слідчого відділу з дислокацією у м. Ужгород ТУ ДБР, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 від 27.09.2023 року про закриття кримінального провадження № 0000001 є необґрунтованою, однобічною, винесеної без з"ясування всіх обставин події, є невмотивованою. Слідчий ОСОБА_4 незаконно закрив кримінальне провадження навіть не допитавши його, не провівши жодних слідчих (розшукових) дій.

А тому просить скасувати постанову слідчого Шостого слідчого відділу з дислокацією у м. Ужгород ТУ ДБР, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 від 27.09.2023 року про закриття кримінального провадження № 0000001.

У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив задовольнити скаргу.

Слідчий та прокурор у судове засідання не з"явилися, хоча про час та місце розгляду скарги були повідомлені, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши заявника, дослідивши матеріали скарги слідчий суддя доходить наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Частиною першою статті 304 КПК України визначено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Згідно конверту про направлення рекомендованого повідомлення 253 та даних Укрпошти слідчим суддею встановлено, що оскаржувана постанова вручена ОСОБА_3 08.11.2023 року.

До слідчого судді зі скаргою заявник звернувся 18.11.2023 року, що убачається із трекінгу відправлень "Укрпошти", а тому слідчий суддя уважає, що строк на оскарження даної постанови, згідно положень ч.1 ст. 304 КПК України, ОСОБА_3 пропущений не був.

Як встановлено в судовому засіданні, 27.09.2023 року слідчим Шостого слідчого відділу з дислокацією у м. Ужгород ТУ ДБР, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000001 від 05.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України.

Згідно постанови у ході досудового розслідування кримінального провадження досліджувалися обставини викладені у заяві ОСОБА_3 від 08.02.2022 року, про те, що співробітник ВП № 1 Хустського РУНП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 внесла неправдиві відомості в постанову про відмову в задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим.

Як убачається з оскаржуваної постанови, в ході досудового розслідування допитано в якості свідка ОСОБА_6 , яка підтвердила, що під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0000415 від 18.12.2021 року, 28.12.2021 року через канцелярію ВП № 1 Хустського РУП надійшла заява-клопотання від ОСОБА_3 про визнання його потерпілим. 30.12.2021 року дану заяву-клопотання було розглянуто та винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим. Разом з тим, в ході винесення постанови про відмову у задоволенні клопотання, як показала свідок ОСОБА_7 нею було допущено технічну помилку в описовій частині постанови, а саме, неправильно зазначено номер кримінального провадження № 0000415.

Також, як убачається з оскаржуваної постанови слідчим в ході досудового розслідування отримано копію матеріалів кримінального провадження № 0000415.

Відповідно до оскаржуваної постанови, проаналізувавши матеріали кримінального провадження та оцінюючи отримані відомості у їх сукупності, слідчий прийшов до висновку, що в діях співробітника ВП № 1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 не встановлено складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 366 КК України.

Згідно з п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Питання про визнання досудового розслідування неповним та таким, що не відповідає кримінальним процесуальним нормам відноситься до повноважень слідчого судді при виконанні функції судового контролю в кримінальному провадженні.

Так, слідчий суддя наділений компетенцію на прийняття рішень, якими може зобов`язати слідчого, прокурора вчинити певну процесуальну дію або прийняти певне рішення по кримінальному провадженню або вирішити питання про законність процесуальних рішень слідчого, прокурора в рамках кримінального провадження.

Поряд з цим ч. 5 ст. 40 КПК України визначає, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

За змістом ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;

6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;

7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Слід також зазначити, що чинний КПК України не встановлює вичерпного переліку дій, які є обов`язковими до вчинення слідчим при здійсненні досудового розслідування за повідомленням про кримінальне правопорушення. При проведені досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатніх за їх переконанням для прийняття вмотивованого рішення.

Отже, прокурор та слідчий при здійсненні досудового розслідування за повідомленням про кримінальне правопорушення визначають об`єм перевірочних дій, достатніх за їх переконанням для прийняття вмотивованого рішення.

З матеріалів кримінального провадження № 0000001, досліджених в судовому засіданні вбачається, що слідчим всебічно, повно і неупереджено досліджено обставини кримінального провадження, вжито всіх заходів по збиранню та дослідженню доказів в порядку ст. 91-94 КПК України, дано належну правову оцінку обставинам, повідомленим заявником, та прийнято рішення про закриття кримінального провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, яке ґрунтується на достатніх, належних та допустимих доказах.

В ході розгляду скарги слідчим суддею також досліджено винесену дільничим офіцером поліції сектору превенції ОСОБА_6 постанову про відмову у задоволенні клопотання від 30.12.2021 року у кримінальному провадженні № 0000415 від 18.12.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 384 КК України, та встановлено, що у третьому абзаці мотивувальної частини постанови зазначено, що клопотання від ОСОБА_3 надійшло у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000092 від 28.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України.

Крім того, вирішуючи згідно змісту постанови клопотання про визнання особи потерпілою та посилаючись на положення ст. 55 КПК України, особа, яка винесла постанову, у першому абзаці зазначає про відмову у задоволенні клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Разом з тим, у судовому засіданні ОСОБА_3 підтвердив, що клопотання про визнання його потерпілим він подавав у кримінальному провадженні № 0000415 від 18.12.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 384 КК України.

Жодного відношення до кримінального провадження № 0000092 від 28.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України він не має.

Отже, як встановлено в ході розгляду скарги, клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000415 було розглянуте дільничим офіцером поліції сектору превенції ОСОБА_6 саме у вказаному кримінальному провадження, що не заперечується, особою, яка подала скаргу.

Крім того , слідчий суддя звертає увагу, що за результатами розгляду клопотання ОСОБА_3 , дільничим офіцером поліції сектору превенції ОСОБА_6 30.12.2021 року винесена відповідна постанова, яка як убачається з ухвали слідчого судді Іршавського районного суду від 21.01.2022 року оскаржувалася ОСОБА_3 , проте в подальшому скарга слідчим суддею була залишена без розгляду, у зв"язку з поданням ОСОБА_3 відповідної заяви.

З огляду на зазначене слідчий суддя констатує, що права ОСОБА_3 в ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000415 при винесенні ухвали про відмову у визнанні потерпілим, внаслідок допущених у такій постанові описок, жодним чином порушені не були.

На підставі вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова слідчого Шостого слідчого відділу з дислокацією у м. Ужгород ТУ ДБР, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 від 27.09.2023 року про закриття кримінального провадження винесена з дотриманням вимог КПК України на підставі всебічно, повно і неупереджено досліджених обставин кримінального провадження, а тому скарга до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 392, 393, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Шостого слідчого відділу з дислокацією у м. Ужгород ТУ ДБР, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 від 27.09.2023 року про закриття кримінального провадження № 0000001 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1