Справа № 751/9059/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/516/23
Категорія - щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР . Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

21 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Розглянула у письмовому провадження в м. Чернігові апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 жовтня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність Чернігівської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання зави про вчинення кримінального правопорушення.

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя вказав на те, що викладені в заяві ОСОБА_5 відомості, за своїм змістом та суттю, не містять у собі обставин, які б вказували на ознаки кримінального правопорушення та слугували б підставою для їх внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до ст. 214 КПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 ухвалу слідчого судді просить скасувати, постановити нову, якою зобов`язати уповноважену особу Чернігівської обласної прокуратури внести відомості до ЄРДР за його заявою про вчинення кримінального правопорушення, яка була подана 10 жовтня 2023 року.

Аргументує тим, що 10 жовтня 2023 року до прокуратури Чернігівської області ним було подано декілька окремих різних нових заяв про вчинення кримінального правопорушення, в тому числі і заява про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України, через хуліганські дії орендарів квартири АДРЕСА_1 , а також висловлені в його бік погрози, нецензурну лайку та інші дії, направлені на його залякування. З приводу таких дій дільничний коїть беззаконня, третій місяць на його виклики не прибуває, на письмові звернення та дзвінки в службу «102» не реагує.

Звертає увагу, що нормами КПК України не передбачено надавати оцінку по наявності чи відсутності ознак злочину, а зобов`язано Законом прокурора та слідчого вносити відомості до ЄРДР, також щоб оформити належним чином документально відсутність ознак злочину, що встановлено законом у вигляді постанови про закриття кримінального провадження. Отже, кримінальним процесуальним кодексом України визначено певну послідовність, яка не була дотримана з боку СВ ЧВП ГУНП в Чернігівській області.

Тільки до повноважень слідчого та прокурора віднесено внесення відомостей до ЄРДР, згідно норм ст. 25 та ст. 214 ч. 1, 4 КПК України, але відомості до реєстру внесені не були, письмовий доказ такого внесення, як це передбачено ст. 136 КПК України, йому не вручався. На думку апелянта, органом досудового розслідування навмисно затягуються процесуальні строки, оскільки відповідь прокурора він отримав поштовою вже в той час, коли звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність Чернігівської окружної прокуратури.

Вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, безпідставною і невірно обґрунтованою, тому підлягає скасуванню з тих підстав, що суддя незаконно відмовив у задоволенні вимог по зобов`язанню уповноважених осіб Чернігівської окружної прокуратури внести відомості до ЄРДР, посилаючись на відсутність ознак злочину.

Скаржник та прокурор подали письмові заяві про проведення апеляційного розгляду за їх відсутності, а тому колегія суддів вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_5 та ухвалити судове рішення за результатами письмового провадження.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

У ч. 2 ст. 3 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом офісу Генерального прокурора України № 298 від 30 червня 2020 року, прямо вказано, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, як помилково вважає апелянт, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У ч. 4 ст. 214 КПК України зазначено, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти і зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Прийняття та реєстрація заяви чи повідомлення про вчинення кримінального правопорушення не є тотожним поняттю внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, як помилкового вважає апелянт.

З матеріалів справи убачається, що 10 жовтня 2023 року ОСОБА_5 звернувся до Чернігівської обласної прокуратури про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення уповноваженим дільничним поліції та уповноваженими працівниками патрульної поліції кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, яке полягало в неприбутті дільничного та працівників патрульної поліції за його вилками на хуліганські дії сусідів.

У цей же день заява була отримана Чернігівською обласною прокуратурою, зареєстрована в журналі вхідної кореспонденції та 11 жовтня 2023 року заступник керівника обласної прокуратури ОСОБА_6 надав ОСОБА_5 відповідь за №31-3954-23.

У листі прокурор вказав, що за результатами розгляду поданих звернень даних, які б могли свідчити про вчинення протиправних дій слідчим П`ятого слідчого відділу (з дислокацією в м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, а також співробітниками поліції будь-якого кримінального правопорушення, не встановлено. Підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відсутні.

Отже, уповноваженими особами Чернігівської обласної прокуратури, яку в апеляційній скарзі ОСОБА_5 називає окружною, не розуміючи навіть куди ним були подані скарги та звернення, були повністю виконані положення ч. 4 ст. 214 КПК України.

При цьому, виходячи зі змісту положень ст. 214 КПК України, саме слідчий або прокурор наділені повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Єдиного реєстру досудових розслідувань не можуть бути внесені всі без винятку повідомлення про вчинення кримінальних правопорушень, як безпідставно вважає ОСОБА_5 , адже це суперечить принципам будь-якої правової держави, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України, а також положенням кримінального процесуального закону. Ці відомості мають бути перевірені слідчим або прокурором, щоб гарантувати кожній особі захист від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Під час судового розгляду слідчий суддя перевірив наведені ОСОБА_5 фактичні обставини, про що надав обґрунтовану відповідь, як того і вимагають положення кримінального процесуального законодавства в частині обґрунтованості та вмотивованості судового рішення. За межі наданих йому повноважень, слідчий суддя не виходив.

Здійснюючи судовий контроль за органом досудового розслідування, слідчий суддя уповноважений на перевірку повідомлених заявником обставин (у даному випадку це повідомлення про вчинення кримінального правопорушення адвокатом під час здійснення своєї професійної діяльності), а також на перевірку підстав, з яких заявнику було відмовлено у внесенні таких відомостей та з`ясування питання, чому орган досудового розслідування дійшов до висновку про відсутність підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Проаналізувавши викладені ОСОБА_5 обставини, які він вважає вчиненням кримінального правопорушення, мотиви органу досудового розслідування при відмові у внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, доводи слідчого судді на спростування доводів заявника, колегія суддів приходить до висновку, що твердження заявника ґрунтуються на суб`єктивній оцінці та ставленні до зазначених у заяві про вчинення кримінального правопорушення обставин, та не містять конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування фактів, які б давали підстави для кваліфікації дій за будь-якою зі статей Кримінального кодексу України.

Зміст поданих скарг зводиться до суперечок ОСОБА_5 з сусідами, які тривають певний проміжок часу, в той час як працівники поліції обізнані про обставини за адресою, де проживає заявник, та його негативне і упереджене ставлення до сусідів, адже навіть в апеляційній скарзі ОСОБА_5 дозволяє собі надавати оцінку діям сусідів у вихованні дитини та їх моральним якостям, що є неприпустимим, при цьому намагається довести саме хуліганські дії сусідів.

Помилковим є переконання апелянта, що він наділений безмежними правами на звернення з будь-якою заявою, вказавши, що визначена ним особа вчинила кримінальне правопорушення і ці відомості беззастережно мають бути внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки всі питання щодо місця звернення та форми цих звернень чітко регламентовані нині діючим кримінально-процесуальним Законом, що повністю узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Проте, у справі «Мельник проти України» Європейський суд наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Таким чином, оскільки заява ОСОБА_5 була зареєстрована Чернігівською обласною прокуратурою, викладені у ній доводи були перевірені, заявнику було відмовлено у внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань з тих підстав, що повідомлення про вчинення кримінального правопорушення не містить жодних об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення злочину, а слідчий суддя перевірив доводи заявника та надав вмотивовані відповіді на всі доводи скарги, за відсутності порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою скасування ухвали слідчого судді, а також таких порушень, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та зміні або скасуванню не підлягає.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-406, 409, 422, 424 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 жовтня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність Чернігівської обласної прокуратури, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9