Провадження по справі №1-кс/522/507/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

26 січня 2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП№2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, маючого середню (спеціальну) освіту, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, одну дитину з інвалідністю з дитинства, офіційно працевлаштованого в ТОВ «Секьюріті Груп» - охоронець, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів раніше судимого,

підозрюваного в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001606 від 05.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001606 від 05.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Відповідно до клопотання слідчого, 04.12.2023 року у 08.00 годин ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 будучи охоронцем охоронюваного агентства «Секюріті Груп» заступив разом з іншими охоронцями на чергування на охоронюваній об`єкт автостанцію «Привоз» розташований по вул. Новощепной ряд б.5 в м. Одесі. Біля 23.00 годин перед комендантською годиною до ОСОБА_4 на автостанцію прийшов малознайомий чоловік, яким виявився ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який попросився переночувати у приміщенні автостанції «Привоз» до ранку, на що ОСОБА_4 погодився та пустив у приміщення автостанції «Привоз» переночувати, де ОСОБА_7 ліг спати на лавці на першому поверху. Біля 05.00 годин 06.12.2023 року один з охоронців, а саме ОСОБА_8 , прокинувшись, виявив відсутність скриньки з грошима благодійності та грошових коштів з чоловічого туалету, розташованого в приміщенні автостанції «Привоз», а також виявив відсутність ОСОБА_7 , який раніше спав на лавці. ОСОБА_4 разом з охоронцем ОСОБА_8 та його товаришем ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що крадіжку міг скоїти ОСОБА_7 , почали його шукати та в подальшому знайшов ОСОБА_7 біля смітникового контейнеру по вул. Новощепной ряд б. 5 в м. Одесі, у стані алкогольного сп`яніння та притягли його до автостанції «Привоз», затягли в приміщення та в подальшому спустили його в підвальне (цокольне) приміщення, де розташована камера зберігання, де поклали його на підлогу.

Знаходячись в підвальному приміщенні, у ОСОБА_4 , який був обуреним поведінкою ОСОБА_7 , виник злочинний умисел, направлений на спричинення йому тяжких тілесних ушкоджень, в результаті чого, діючи з прямим умислом, направленим на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання ОСОБА_4 , усвідомлюючи що ОСОБА_7 знаходиться у безпорадному стані лежачи на підлозі почав наносити йому удари кулаками рук та ногами в область тулуба та живота, після чого ногою наступив на ногу ОСОБА_7 та схопив за руку, після чого потягнув його до дверей, де дверями прищемив пальці руки ОСОБА_7 . В цей час ОСОБА_4 почув з повідомлення по рації, що приїхав наряд поліції, в зв`язку з чим він перестав наносити тілесні ушкодження ОСОБА_7 та відійшов від нього.

Далі, прибувши на місце виклику, поліція побачила тяжкий стан ОСОБА_7 та викликала швидку допомогу. В цей час ОСОБА_4 розповів працівникам поліції що ОСОБА_7 знаходиться у стані алкогольного сп`яніння. Прибувши на місце, лікарі швидкої медичної допомоги погрузили ОСОБА_7 в карету швидкої допомоги та повезли до реанімаційного відділення МКЛ-9, розташованого за адресою: м. Одеса, пров. Валіховський б.3, але по дорозі в лікарню ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень помер.

В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_4 . ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді розриву печінки, розриву підшлункової залози, перелому 9-го ребра, крововилив у черевну порожнину. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_7 стало малокрів`я внутрішніх органів.

За даним фактом слідчим відділом слідчим відділення відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП до ЄРДР внесено відомості про кримінальне провадження №0001606 від 05.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

06.12.2023 року ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

06.12.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Ризики, які були враховані при застосуванні запобіжного заходу, ще мають місце, у зв`язку з чим, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Позиція учасників судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого в повному обсязі та просив його задовольнити, посилаючись на те, що ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані при застосуванні запобіжного заходу, ще мають місце, а тому просив задовольнити клопотання слідчого з наведених підстав.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого щодо продовження строку дії запобіжного заходу, ризики прокурором не обґрунтовані, підозра є необґрунтованою, у органу досудового слідства відсутні докази того, що ОСОБА_4 наніс тілесні ушкодження, які призвело смерті потерпілого і не визнає вину, тому він не може продовжити злочин, або вчинити новий злочин, не має намірів і підстав переховуватись, вчиняти тиск на свідків, ОСОБА_4 одружений, має 2-х неповнолітніх дітей, один з яких є інвалідом, позитивно характеризується.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання слідчого, допитавши підозрюваного, заслухавши учасників судового розгляду, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (частина 5 статті 9 КПК України).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Висновки органу досудового розслідування щодо причетності підозрюваного до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими, тому слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

06.12.2023 року ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

06.12.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

08.12.2023 слідчим суддею Приморського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці, а саме до 04.02.2024.

22.01.2024 постановою керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси, строк досудового розслідування був продовжений до трьох місяців, тобто до 06.03.2024.

Для проведення та завершення досудового розслідування, є необхідність в проведенні слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, а саме: долучити до матеріалів кримінального провадження висновок судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 ; долучити до матеріалів кримінального провадження висновок додаткової судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 ; долучити до матеріалів кримінального провадження висновок судово-медично імунологічної експертизи по вилученим речовим доказам, а саме взуття та куртка ОСОБА_4 ,, що вилучена в ході затримання особи в порядку ст. 208 КПК України, за адресою: м. Одеса, вул. Грецька, 42; долучити до матеріалів кримінального провадження висновок судово-медичної імунологічної експертизи щодо встановлення групової приналежності зразків крові ОСОБА_4 ; долучити до матеріалів кримінального провадження висновок судово-медичної цитологічної експертизи по зрізам нігтьових пластин вилучених вході огляду трупа ОСОБА_7 ; долучити до матеріалів кримінального провадження висновок амбулаторної судово-психіатричної експертизи; виконати інші слідчі (розшукові) дії необхідність в яких виникне в ході розслідування, виконати вимоги ст. ст. 291, 290 КПК України, скласти обвинувальний акт.

Через складність вказаного кримінального провадження, органу досудового розслідування необхідний строк не менше одного місяця.

Інкримінована підозра ОСОБА_4 підтверджується зібраними у ході досудового розслідування та долученими до матеріалів клопотання належними та допустимими доказами, зокрема: оглядом місця події від 05.12.2023 за адресою: м. Одеса, Новощепний ряд б.5, під час якого було виявлено потерпілого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 у безпорадному стані. Протоколами допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 які прямо вказали на ОСОБА_4 як особу, яка била ОСОБА_12 , який знаходився у безпорадному стані; протоколами допитів свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_13 ; проведеним слідчим експериментом за участю ОСОБА_11 , який показав як ОСОБА_4 спричиняє тілесні ушкодження ОСОБА_7 .

Щодо існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що наразі продовжують існувати ризики, визначені ст. 177 КПК, і що необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного.

Запобіжні заходи застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження. Їх дія носить превентивний (попереджувальний) характер реалізації особами дій, направлених на перешкоджання здійсненню правосуддя у справі.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченими зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Крім того, суд враховує, що вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення як обставина, яка впливає на вибір судом виду запобіжного заходу (пункт 1 частини 1 статті 178 КПК), має опосередкований вплив й на оцінку рівня ймовірності вчинення підозрюваним тих чи інших дій, які кваліфікуються як ризики за статтею 177 КПК. Чим меншою є вагомість зібраних доказів на підтвердження підозри та чим нижчим є рівень її обґрунтованості, тим меншою є вірогідність незаконного втручання особи підозрюваного у хід досудового розслідування чи переховування від правосуддя, і навпаки.

Зазначений стандарт доказування (переконання) суд використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК, у цьому кримінальному провадженні.

Метою продовження строку дії запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Щодо ризику переховування від суду.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України. Санкція вказаної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення при констатації наявності вказаного ризику. При чому ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58). Тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, який інкримінується підозрюваній у сукупності з іншими обставинами, якими в цьому випадку є законодавчі приписи щодо неможливості застосування «пільгових» інститутів кримінального права у відповідній категорії справ, та наявність документів для виїзду закордон.

Отже, оцінюючи можливість підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, слідчий суддя вважає такі дії вірогідними в будь-який момент кримінального провадження. Співставлення можливих негативних для обвинуваченого наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Тому з метою нівелювання такого ризику переховування, застосування до підозрюваного запобіжного заходу в уигляді тримання під вартою, вбачається обґрунтованим.

Тому, слідчий суддя погоджується з прокурором, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування обвинуваченого від суду.

Наведені обставини в сукупності дають підстави дійти висновку про наявність ризику ймовірного переховування від органу досудового розслідування чи суду.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

При цьому, слідчий суддя бере до уваги, що:

- в ході розгляду даного клопотання підозрюваному та адвокау стали відомі матеріали кримінального провадження, зокрема, протоколи допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , з яких вони дізнались зміст його показань та особисті дані, що уможливлює вплив на останніх;

Вказані обставини формують у слідчого судді переконання щодо наявності ризику впливу підозрюваним на учасників цього кримінального провадження.

Щодо ризику знищення, приховування чи спотворення будь-якої з речей чи документів, а також ризику перешкоджання слідству іншим чином, слідчий суддя не бере до уваги зазначені ризики, оскільки вказані ризики не розкриті в клопотанні слідчим та прокурором в судовому засіданні. Окрім цього, слідчий суддя встановив наявність ризиків під час застосування запобіжного заходу, нових обставин станом на теперішній час не з`явилось.

Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу.

Встановлені під час судового засідання обставини у свої сукупності та взаємозв`язку формують у суду переконання, що запобігти доведеним під час розгляду клопотання слідчого ризикам неможливо без застосування запобіжного заходу. Однак, суд в цьому випадку не може погодитися з прокурором, що наявність цих ризиків є безумовною підставою для ізоляції підозрюваного і взяття його під варту.

Частиною 1 ст. 176 КПК України встановлена відповідна ієрархія запобіжних заходів від найбільш м?якого (особисте зобов?язання) до найбільш суворого (тримання під вартою). Суд відмовляє у застосуванні чи продовженні строку дії запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам (ч. 3 ст. 176 КПК України).

Проте, в цьому кримінальному провадженні на даному етапі досудового розслідування, слідчий суддя не вбачає за можливе запобігти ризикам кримінального провадження із застосуванням запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, в тому числі цілодобового, який хоча і пов`язаний з ізоляцією підозрюваного від суспільства, однак зважаючи на встановлені на цьому етапі досудового розслідування ризики, може виявитися неефективним з таких же підстав.

Окрім цього, слідчий суддя враховує, що в рамках вказанного кримінального провадження ще не проведені усі необхідні слідчі дії, не встановлені усі причетні до вчинення злочину особи, а тому вірогідність наявності зазначених ризиків дуже висока.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги тяжкість кримінального правопорушення та роль підозрюваного ОСОБА_4 у його вчиненні, встановлені у ході досудового розслідування ризики, які слідчий суддя визнав обґрунтованими, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, а також враховуючи недостатність застосування інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави є обґрунтованим.

Тож, наведені вище обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

В цьому кримінальному провадженні на даному етапі слідчичй суддя не вбачає за можливе запобігти ризикам кримінального провадження із застосуванням більш м`якого запобіжного заходу.

Рапорт, наданий стороною захисту не є беззаперечним доказом, який спростовує пред`явлену ОСОБА_4 підозру, проте органу досудового слідства необхідно допитати свідка ОСОБА_15 щодо того, чи дійсно він писав даний рапорт, які були причини написання даного рапорту, з якою метою й кому він його писав чи відповідають дійсності те, що в ньому викладено.

А тому, суд доходить висновку, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ще існують зазначені ризики.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, а тому саме на такий термін слідчий суддя може продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході здійснення досудового розслідування проведено ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій направлених на встановлення істини у вказаному кримінальному провадженні.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, приходжу до висновку, що строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 потрібно продовжити на строк до 60 днів в межах строку проведення досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 183, 186, 193-199, 205, 369-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП№2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» до 60 днів в межах строку проведення досудового розслідування, тобто до 06.03.2024 року включно.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обчислюється з моменту винесення ухвали слідчого судді, тобто з 26.01.2024 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та проголошено 30.01.2024 року о 16:00 годині в залі суду № 131.

Слідчий суддя ОСОБА_16

26.01.2024