Справа № 953/5/24
н/п 1-кс/953/1554/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2024 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання слідчого СВ Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002739 від 29.12.2023 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Золотоноша Черкаської області, українця, громадянина України, з загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів раніше засудженого у 2015 році Золотоніським судом Черкаської області, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.4 ст.187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

22.02.2024 до суду надійшло клопотання слідчого СВ Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002739 від 29.12.2023 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.4 ст.187 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділом Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002739 від 29.12.2023 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.4 ст.187 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 29.12.2023, приблизно о 18 годині 00 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи біля під`їзду №1 будинку за адресою АДРЕСА_3 , у ході сварки з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, що переросли в бійку, діючи умисно та маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_7 декілька ударів ножем в область живота, в результаті чого останньому спричинені тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини, не проникаючого поранення поперекової ділянки зліва, колото-різаного поранення середньої третини лівого передпліччі, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, через що, потерпілому ОСОБА_7 було зроблено хірургічне втручання в ДУ «Інститут загальної та невідкладної хірургії ім. В.Т. Зайцева НАМН України».

Крім того, 28.12.2023 приблизно о 19.40 годин ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку № 4 по в`їзду Пушкінському в м. Харкові, побачив раніше незнайомих йому ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які перебували біля зазначеного будинку. В цей час ОСОБА_5 переслідуючи корисливий мотив і мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, вирішив заволодіти грошовими коштами, шляхом розбійного нападу, поєднаного загрозою застосування насилля, небезпечного для життя та здоров`я особи. які могли бути у ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . Реалізуючи свій умисел та переслідуючи корисливий мотив і мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_5 наблизився до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і став з ними розмовляти. Після чого, дістав із-за поясу штанів предмет схожий на пістолет, який став утримувати у руці, демонструючи його и погрожуючи застосуванням фізичного насилля, небезпечного для життя і здоров`я, вимагаючи передати йому всі гроші, які були у ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . Потім ОСОБА_8 під загрозою погодився перевести йому грошові кошти, які були у нього на банківського картці і ОСОБА_5 продовжуючи демонструвати предмет, схожий на пістолет надав йому номер картки своєї співмешканки ОСОБА_11 та ОСОБА_8 перевів на її банківську картку грошові кошти в сумі 2000 грн.

Після чого, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину втік, обернувши викрадене майно на свою користь і розпорядившись їм у подальшому на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_8 матеріальну шкоду.

30.12.2023 о 02:10 год. ОСОБА_5 затримано у порядку ст.208 КПК України та 30.12.2023 згідно вимог ст. ст. 42, 276-278 КПК України, вручене повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а 01.01.2024 вручене повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушеннь злочинів, передбачених ч.1 ст.121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння та ч.4 ст.187 КК України, - розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із загрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений в умовах воєнного стану.

Причетність ОСОБА_5 до скоєння інкримінованих кримінальних правопорушеннь підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, якими обґрунтовується пред`явлена підозра, а саме: рапортом інспектора чергової частини Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області від 29.12.2023 про вчинення кримінального правопорушення; протоколом прийняття заяви від потерпілого ОСОБА_7 про вчинений відносно нього злочину; протоколом огляду місця події від 29.12.2023; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, в ході якого ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_5 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, в ході якого ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_5 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, в ході якого ОСОБА_13 впізнала ОСОБА_5 ; протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України; довідкою з ДУ «Інститут загальної та невідкладної хірургії ім. В.Т. Зайцева НАМН України» від 30.12.2023, щодо отриманих ОСОБА_7 тілесних ушкоджень; заявою потерпілого ОСОБА_8 про вчинений відносно нього злочин; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, в ході якого ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_5 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання, в ході якого ОСОБА_14 впізнала ОСОБА_5 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання, в ході якого ОСОБА_15 впізнав ОСОБА_5 .

Обґрунтованість повідомленої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду.

30.12.2023 слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 26.02.2024. Строк тримання під вартою відповідно до ухвали зазначено ОСОБА_5 обчислювати з 29 грудня 2023 року до 26 лютого 2024 року включно.

22.02.2024 постановою керівника Київської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області строк досудового розслідування продовжено до 3-х місяців, тобто до 29.03.2024.

26.02.2024 строк застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою закінчується, однак закінчити досудове розслідування у зазначений строк не видається за можливе, оскільки у кримінальному провадженні необхідно виконати значний обсяг слідчих та процесуальних дій, а саме: отримати висновок судово-медичної експертизи потерпілого; отримати висновок судово-балістичної експертизи; отримати висновок судово-цитологічної експертизи по змивам; отримати висновок судово-цитологічної експертизи по вилученому ножу; отримати висновок судово-імунологічної експертизи по футболці; після проведення судово-цитологічної експертизи по ножу, призначити та отримати висновок судово медико-криміналістичної експертизи; вирішити питання про остаточну кваліфікацію дій підозрюваного та при необхідності повідомити про зміну раніше повідомленої підозри; виконати вимоги ст. 290 КПК України: ознайомити сторони з матеріалами кримінального провадження; виконати вимоги, передбачені ст. 283 та 290 КПК України.

Необхідність продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тим, що останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Метою та підставами продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, продовжити свою злочинну діяльність.

При оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України, досудове слідство прийшло до висновків, про наявність доказів причетності до вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.4 ст.187 КК України, вагомими та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку; які у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким та особливо тяжким злочином, у разі визнання винуватим, йому загрожує покарання за особливо тяжкий злочин у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна, що свідчить про можливі спроби уникнення кримінальної відповідальності шляхом переховування від правоохоронних органів та суду; підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків; не має офіційного місця роботи та постійного джерела доходів; знаходячись на свободі може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, в тому числі на тих, що не допитані в ході досудового розслідування; обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи та особливо тяжкого корисного злочину проти власності, що свідчить про реальну можливість продовження підозрюваним його злочинної діяльності та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Прокурор, слідчий в судовому засіданні підтримали зазначене клопотання в повному обсязі, просили його задовольнити, прокурор зазначив, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підозрюваний у судовому засіданні причетність до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, визнав частково, причетність до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України не визнав в повному обсязі, від надання показів відмовився, заперечував щодо продовження міри запобіжного заходу просив визначити мінімальний розмір застави.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні проти задоволення клопотання слідчого заперечував та зазначив, що ризики вказані прокурором є недоведені, просив з урахуванням віку підозрюваного данних про його особу, визначити мінімальний розмір застави.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши прокурора, який наполягав на задоволенні клопотання, захисника, підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання, оскільки обставини, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, є доведеними.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою повинно бути розглянуте згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч. 4 ст. 199 КПК України).

Частиною 5 ст. 199 КПК України визначено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Отже, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , слідчий суддя керується загальними приписами, якими врегульовано застосування запобіжних заходів, з урахуванням додаткових відомостей щодо продовження існування ризиків та спливу строків досудового розслідування.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Судом встановлено, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжений до 29 березня 2024 року, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.121, ч.4 ст.187 КК України, які у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким та особливо тяжким злочином, у разі визнання винуватим, йому загрожує покарання за особливо тяжкий злочин у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна.

Завершення досудового розслідування в кримінальному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді від 30 грудня 2023 року, якою підозрюваному обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, з урахуванням обставин, що по справі необхідно провести ряд слідчих дій, а саме: отримати висновок судово-медичної експертизи потерпілого; отримати висновок судово-балістичної експертизи; отримати висновок судово-цитологічної експертизи по змивам; отримати висновок судово-цитологічної експертизи по вилученому ножу; отримати висновок судово-імунологічної експертизи по футболці; після проведення судово-цитологічної експертизи по ножу, призначити та отримати висновок судово медико-криміналістичної експертизи; вирішити питання про остаточну кваліфікацію дій підозрюваного та при необхідності повідомити про зміну раніше повідомленої підозри; виконати вимоги ст. 290 КПК України: ознайомити сторони з матеріалами кримінального провадження; виконати вимоги, передбачені ст. 283 та 290 КПК України, неможливо.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК України).

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Стаття 277 КПК України визначає вимоги до змісту повідомлення про підозру як процесуального документа. Так, повідомлення про підозру, окрім інших відомостей, має містити зміст підозри.

Достатність належить до оціночної категорії, тому в кожному кримінальному провадженні за внутрішнім переконанням слідчий, детектив, прокурор вирішують питання про достатність рівня підозри, обґрунтування якої (тобто її зміст) лягає в основу процесуального документа. Повідомлення про підозру це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину, формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування в повному обсязі може перерости у твердження у вигляді обвинувального акта.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

З матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння та ч.4 ст.187 КК України, - розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із загрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений в умовах воєнного стану.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 виходячи з наданих стороною обвинувачення документів слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ОСОБА_5 інкримінованих злочинів.

У світлі обставин цього кримінального провадження досліджених матеріалів достатньо для того, щоб у рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про продовження застосування запобіжного заходу, дійти висновку про наявність «обґрунтованої підозри».

Слідчий суддя наголошує, що при вирішенні питання щодо існування обґрунтованої підозри у розрізі наявності підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження чи продовження строку його дії, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначення вірогідності та достатності підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Висновок про обґрунтованість підозри не констатує винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів та відповідно не порушує принципу «презумпції невинуватості».

Щодо наявності ризиків.

Частиною 5 ст. 9 КПК визначено, що кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Прецедентне право Європейської конвенції з прав людини сформулювало підстави, за наявності яких допускається безперервне тримання особи під вартою.

До цих підстав віднесені: наявність ризику, що підозрюваний не з`явиться до суду; вчинить дії, які перешкоджають правосуддю; скоїть інше кримінальне правопорушення; стане причиною громадських заворушень (Tiron v. Romania, § 37; Smirnova v. Russia, § 59; Piruzyan v. Armenia, § 94).

Ризик переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання, має оцінюватись також з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити цей ризик, або продемонструвати, що він наскільки незначний, що не виправдовує попереднє ув`язнення особи. (Panchenko v. Russia, § 106).

Вказаний ризик підлягає врахуванню у світлі таких чинників, як характер людини, його моральні принципи, місце мешкання, робота, сімейні зв`язки та будь-які інші зв`язки з країною, у якій ведеться її переслідування. (Becciev v. Moldova, § 58).

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Clooth v. Belgium» серйозність звинувачень може примусити судові органи помістити обвинуваченого під варту з метою попередження спроб подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб цей ризик був очевидним, а захід таким, що відповідає обставинам справи, зокрема, минулому та особі обвинуваченого.

Вказані підстави враховані у національному законодавстві.

Зокрема, згідно зі ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний врахувати ризики неправомірної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність у нього родини та утриманців, його репутацію тощо.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, суд відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Надаючи оцінку можливості ОСОБА_5 переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій.

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення у судовому засіданні доведений можливий ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 за необхідності зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Співставлення негативних для підозрюваного наслідків переховування у виді його покарання у невизначеному майбутньому, тобто після його можливого затримання, із засудженням до покарання у разі доведення прокурором його винуватості у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Водночас, окрім врахування ступеня тяжкості кримінальних правопорушеннь, які інкриміновані ОСОБА_5 , не залишається поза увагою слідчого судді те, що Указом Президента України № 64/2022 на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан. Також вимоги ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та роз`яснення, надані Верховним Судом у листі від 03.03.2022 р. N 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», де у п. 8 зазначено, що як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілих, свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

В свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Покази потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище підозрюваного, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що останній наділений потенційною можливістю впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Наведені обставини формують у слідчого судді переконання щодо наявності ризику впливу на учасників цього кримінального провадження.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення суд враховує обставини вчинення кримінальних правопорушеннь, те, що характер та фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_5 злочинів, в тому числі їх тяжкість свідчать про його підвищену суспільну небезпеку та можливість вчинення останнім інших правопорушень.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги вагомість наявних даних про причетність до вчинення підозрюваним злочинів, тяжкість покарання, яке може бути застосовано, відомостей про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя вважає, що прокурор довів у судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що існують перелічені вище ризики.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя крім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, також на виконання вимог ст. 178 КПК України на підставі наданих сторонами матеріалів враховує відомості про особу підозрюваного, вік та стан його здоров`я, майновий та сімейний стан, а саме те, що він, раніше судимий, не одружений, має постійне місце проживання, на утриманні неповнолітніх дітей немає, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, такі відомості не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, запобігти яким в данному випадку може лише продовженням застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

Приймаючи до уваги ризики, які продовжують існувати, конкретні обставини провадження та наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 злочинів, передбачених ст.ст. 121 ч. 1, 187 ч. 4 КК України, за вчинення яких можливе призначення покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років з конфіскацією майна, а також характер та ступінь суспільної небезпечності вказаних кримінальних правопорушеннь, слідчий суддя дійшов висновку про неможливість застосування підозрюваному іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Суд враховує відомості про особу підозрюваного, проте, вказані обставини не спростовують висновку суду про неможливість запобігти зазначеним вище ризикам у разі застосування менш суворого запобіжного заходу.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, доводи учасників, суд прийшов до висновку, що всі зазначені обставини в сукупності свідчать про те, що єдиним запобіжним заходом, адекватним особі підозрюваного, здатним забезпечити його належну поведінку та запобігти встановленим ризикам, є тримання під вартою.

За таких обставин клопотання про подовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Згідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначає розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини.

З огляду на характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 та керуючись правилом п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 197, 199, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002739 від 29.12.2023 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.4 ст.187 КК України задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 37 (тридцять сім) днів межах строку досудового розслідування, без визначння розміру застави, тобто до 29 березня 2024 року включно в ДУ «Харківській слідчий ізолятор».

Визначити строк дії ухвали слідчого судді тривалістю до 29 березня 2024 року.

Копію ухвали надіслати учасникам судового провадження та керівнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, для виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним ОСОБА_5 в той же строк з моменту вручення копії ухвали суду.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1