У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 грудня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Орлове Високопільського району Херсонської області, мешкає в АДРЕСА_1 , є особою, яка не має судимостей,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001235.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 грудня 2023 року відносно підозрюваної ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15.02.2024 р. включно, з визначенням застави у сумі 53 680 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням відповідних обов`язків.

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з наступних підстав.

Апелянт зазначає, що стороною обвинувачення не доведено наявності ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Ризик переховування від слідства та суду спростовується тим, що підозрювана раніше не судима, має постійне місце мешкання та міцні соціальні зв`язки. Ризик знищення речей чи документів не доведений, оскільки всі речі, які можуть мати доказове значення у кримінальному провадженні, вилучені органом досудового розслідування. Ризик впливу на свідків малоймовірний, оскільки підозрюваній 43 роки, і вона фізично не зможе шляхом залякування чи погрозами впливати на свідків у даному кримінальному провадженні. Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, нічим не мотивований та є безпідставним. Той факт, що підозрювана наразі не працює, не може бути єдиною підставою вважати про наявність ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, при цьому підозрювана раніше не судима.

За наведених обставин, з урахуванням того, що підозрювана ОСОБА_5 має постійне місце мешкання, визнає свою провину, раніше не судима, тому до неї можливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Слідчим відділенням Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001235, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , в умовах воєнного стану, в ніч на 17.12.2023 р., точного часу, в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи за місцем тимчасового проживання за адресою АДРЕСА_1 , вирішила вчинити крадіжку продуктів харчування та іншого майна з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », належного ОСОБА_8 . В той же час, виконуючи задумане, для полегшення вчинення злочину, ОСОБА_5 взяла з дому молоток та направилась до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Перебуваючи біля приміщення магазину, користуючись тим, що за її протиправними діями ніхто не спостерігає та не чинить перешкод, ОСОБА_5 , достовірно значи, що ролет на середньому вікні не закривається на замок, оскільки періодично підробляла у даному магазині, підійшла до даного вікна, підняла ролет, молотком розбила скло і вибила частину склопакету, що відчиняється. Після чого, через отриманий у вікні отвір, ОСОБА_5 незаконно проникла до приміщення магазину. Далі, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 таємно викрала з магазину «Орхідея» сигарети різних марок, сосиски, ковбаси, горілку, пачку чаю, енергетичний напій, пляшки коньяку, запальнички та інше майно, на загальну суму 10 763,16 грн. після чого з місця події зникла, спричинивши ОСОБА_8 майнової шкоди на зазначену суму.

Дії підозрюваної ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

18.12.2023 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Своє клопотання слідчий мотивував тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Врахувавши, що підозрювана ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній ОСОБА_5 у разі визнання винною у вчиненні кримінального правопорушення, у якому вона підозрюється, фактичні обставини ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваної, яка міцних соціальних зв`язків не має, не працює, наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваної.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного слідує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

ЄСПЛ наголосив, що п. 3 ст. 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. У рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції, якою гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження, є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Конвенцією покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» особлива тяжкість деяких злочинів викликає таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. За виняткових обставинах, цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має перебувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Вказані вимоги закону та норм міжнародного слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Застосовуючи відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні останньою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання слідчого, зокрема, дані протоколів прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, огляду місця події, допиту потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_8 , огляду речей з потерпілою ОСОБА_8 та інші матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 .

Вирішуючи питання про необхідність застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою, апеляційний суд приходить до висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують прийняття такого рішення.

Так, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, не працює, є переселенкою з тимчасово окупованої території України, проте як внутрішньо переміщена особа у межах Первомайського району не значиться, власного житла не має, відсутні й міцні соціальні зв`язки за місцем тимчасового проживання, що вказує на відсутність достатніх стримуючих факторів, які б запобігли ризику переховування підозрюваної від слідства та суду.

Оцінюючи наявність ризику незаконного впливу на потерпілу або свідків у кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує, те, що підозрювана ОСОБА_5 обізнана про потерпілу та можливих свідків події, зокрема з особою, у якої тимчасово орендувала житло, який є одним із свідків кримінального провадження, тобто перебуваючи на волі, підозрювана може незаконно впливати, як на потерпілу, так і на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою зміни їх показань.

Доводи захисника про те, що підозрювана фізично не зможе вплинути на свідків є безпідставними, оскільки незаконний вплив може здійснюватись, в тому числі, шляхом вмовляння, переконання або іншим чином.

Зважаючи надані про особу підозрюваної, яка раніше притягалась до кримінальної відповідальності, не працює, тобто не має законних джерел прибутку, тому ризик вчинення іншого корисливого кримінального правопорушення є доведеним.

За наведеного, доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України є безпідставними, слідчим суддею прийнято рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому досліджені всі матеріали провадження та наведені в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків.

Отже, оскільки рішення слідчого судді є обґрунтованим та вмотивованим, а прокурором доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, ухвала слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону, тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 грудня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3