465/7744/23
1-кс/465/1457/23
04.10.2023 року м. Львів
Процесуальне рішення судді про самовідвід у розгляді судової
справи № 465/7744/23, прийняте в порядку ч. 1 ст. 80 КПК України.
04.10.2023 року суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , в ході вирішення питань, передбачених статтями 75, 80, 81, 371 КПК України, щодо наявності обставин, які виключають участь слідчого судді, судді або недопустимості повторної участі судді в кримінальному процесі для розгляду скарги ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -
Скаржник ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність слідчого яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Скаргу обгрунтовує тим, що 26.09.2023 р. він, скаржник, подав у Львівське районне управління поліції № 2 ГУ НП у Львівській області заяву про вчинення кримінального правопорушення, яка мотивована тим, що будучи керуючим партнером адвокатського об`єднання «Лемеха та Партнери», в ході проведення аудиту документації об`єднання він, ОСОБА_2 , виявив факт підробки та використання завідомо неправдивих доказів адвокатом ОСОБА_3 .
Водночас, станом на 02.10.2023р. слідчим ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесено, досудове розслідування не розпочато.
Зазначає, що однією з підстав звернення до органу досудового розслідування є подання клопотання про відкладення судового засідання у справі про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.201-2 КК України, яка перебуває в провадженні судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 .
Отже, вивченням матеріалів скарги встановлено, що адвокат ОСОБА_3 є захисником обвинуваченого ОСОБА_4 у судовій справі №465/5838/22 яка розглядається суддею ОСОБА_1 .
29.06.2023р. адвокатом ОСОБА_3 подавалося клопотання про відкладенння судового засідання у справі про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.3 ст.201-2 КК України.
Викладені у скарзі обставини, були зазначені у повідомленні ОСОБА_2 про відсутність повноважень у кримінальному провадженні у адвоката ОСОБА_6 з підстав надання ним суду неправдивих процесуальних документів.
Відтак, в судовому засіданні, яке відбулося 13.09.2023р., при розгляді судової справи № 465/5838/22 мною, як головуючим, було поставлено обгворення питання щодо надання як органу досудового розслідування, так і суду, адвокатом ОСОБА_3 процесуальних документів від імені адвокатського об"єднання, тобто надано фіктивний ордер.
Однак, станом на день розгляду даної скарги, мною, як суддею, не прийнято процессуального рішення з розгляду повідомлення аналогічного змісту.
Вважаю, що вищенаведені обставини в силу вимог п.4 ч.1 ст.75 КПК України, є тими обставинами, котрі зобов"язують мене, як суддю, заявити самовідвід, у звязку з цим, заявляю самовідвід у розгляді скарги адвоката ОСОБА_2 на дії адвоката ОСОБА_3 , які за своєю суттю стосуються судової справи № 465/5838/22 яка перебуває у моєму провадженні.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Ч.1 ст.80 КПК України визначено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.
З огляду на вищенаведене та з метою дотримання приписів безсторонності, неупередженості та об`єктивності, вважаю за доцільне заявити самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Приймаючи вказане рішення, зважаю на правові позиції, висловлені у рішеннях Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), який констатує порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР (далі - Конвенція) та зазхначає, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.
Крім того, в рішенні ЄСПЛ «Мироненко і Мартиненко проти України», зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.
Зважаючи, що перед судом, в ході розгляду судової справи № 465/5838/22, було поставлено питання про правомірність участі адвоката ОСОБА_3 у судовому процесі, із за тих же підстав, що зазначені в скарзі, то моє особисте переконання уже частково сформоване, а крім того, саме повідомлення не вирішено із за обєктивних обставин, і, зокрема ненаданням прокурором матеріалів кримінального провадження в частині повноважень адвокеата на досудовому розслідуванні.
У той же час, відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Ветштайн проти Швейцарії»).
Отже, у кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).
Приймаючи рішення про самовідвід, зважаю також на положення п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, де зазначається, що суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку коли, у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Аналогічні висновки містяться в Рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуга проти України» та Рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» де зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.
Отже, з метою виключення підстав та мотивів учасників судового провадження для сумніву у безсторонності, неупередженості чи об`єктивності під час розгляду справи, заявляю самовідвід та вважаю, що заява про самовідвід судді ОСОБА_1 підлягає задоволенню, однак, як судя, не можу вирішити данного питання самостійно виходячи з наступного.
На законодавчому рівні вирішення питання саме про самовідвід судді чи слідчого судді, не врегульовано, а судова практика відсутня, застосовуючи загальні засади кримінального провадження, передбачені п.1, п.2 ч.1 ст. 7, статями, 8, 9 КПК України, та враховуючи практику і позицію Львівського апеляційного суду, як суддя, й надалі дотримуючись принципу, що маю забезпечену Конституцією та Законом свободу думки і слова, що дають мені підставу здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, приймаю процесуальне рішення, передбачене для судді ч. 1 ст. 80 КПК України, тобто
У той же час, зважаючи на вказані вище обставини, дотримуючись положень статей 55, 63 Конституції України ст.. 28 КПК України та ст.. 6 Європейської Конвенції «Про захист людини і основоположних свобод», з метою дотримання розумних строків розгляду судової справи та уникнення протистоянь у тлумаченні положень ст.. 7,9, 75,80, 81 КПК України, беручи до уваги, що судове рішення у вигляді ухвали судді, якою вирішується питання самовідводу не сприймається Львівським апеляційним судом, вважаю за доцільне застосувати варіант запропонований Львівським апеляційним судом, а саме, заявлений самовідвід передати на розгляд іншого судді.
При цьому, прошу шановного колегу - суддю, який(яка) буде розглядати мій, слідчого судді ОСОБА_1 , самовідвід, врахувати, що при цьому мій статус, як судді, не змінюється, на мене й надалі поширюються права, обов`язки та гарантії судді, передбачені ст. 126 Конституції України, статтями 48, 49,50,52,56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Відтак, переконливо прошу коллегу, зважити на той факт, що я не є заявником в розумінні відводу. Дана заява є моїм, слідчого судді, процесуальним рішенням передбаченим ч. 1 ст. 80 КПК України.
Розгляд даного процесуального рішення (заяви) прошу проводити виключно за моєю участю, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 81 КПК України, відповідно до якої, при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід. Бажаю бути вислуханим.
Суддя Франківського районного
суду м. Львова ОСОБА_1