В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" лютого 2024 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003751 від 03.11.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

- вироком Дарницького районного суду м. Києва від 24.10.2023 року за ч. 1 ст. 309 КК України призначено покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання із іспитовим строком 1 рік 4 місяці; - вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 02.11.2023 року за ч. 1 ст. 190 КК України призначено покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 під час дії воєнного стану, а саме приблизно о 16:28 01.11.2023 року перебувала у приміщенні магазину «Аврора», що за адресою: м. Київ, проспект Соборності 1, де направилася до стелажів із представленим асортиментом продукції.

У цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне, викрадення чужого майна, а саме: пристрій зар.літій- полімерн. 10000МА год, у кількості 2 шт., загальною вартістю за 2 одиниці- 638 грн 40 коп. без ПДВ, що належить ТОВ «Вигідна Покупка».

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований, на таємне, викрадення чужого майна, ОСОБА_3 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, скориставшись тим, що за її діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та не зможе завадити вчиненню протиправних дій взяла з полиці пристрій зар.літій-полімерн. 10000МА год, у кількості 2 шт.

Продовжуючи свої протиправні дії, направлені на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 поклала товари до внутрішньої кишені своєї куртки, після чого заволодівши належним ТОВ «Вигідна Покупка» майном, а саме: пристрій зар.літій-полімерн. 10000МА год, у кількості 2 шт., загальною вартістю за 2 одиниці- 638 грн 40 коп. без ПДВ, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, а викраденим розпорядилась на власний розсуд.

Обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнала у повному обсязі та пояснила суду, що їй зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, вона погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачене КК України за вказане кримінальне правопорушення, і її заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Обвинувачена показала, що дійсно 01.11.2023 року близько о 16:28 перебуваючи в приміщенні магазину «Аврора», який розташований за адресою: м. Київ, пр-т Соборності, 1, здійснила таємне викрадення чужого майна, а саме пристрій зар.літій-полімерн. 10000МА год (павербанк), у кількості 2 шт., після чого місце злочину покинула та викраденим майном розпорядилася на власний розсуд: один забрала собі додому, другий заклала в ломбард. На наступний день у цьому ж магазині її затримали працівники охорони, викликали працівників поліції, у зв`язку з цим вона добровільно повернула один павербанк, а через два дні викупила у ломбарді другий павербанк та теж повернула потерпілому. Зокрема зазначила, що всі обставини, так як вони викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння нею кримінального правопорушення відповідають дійсності та розуміє, що її дії були умисними, корисливими, вчинені під час дії воєнного стану в державі. У скоєному щиро каялася, запевняла, що більше правопорушень вчиняти не буде, готова понести покарання відповідно до діючого законодавства. У судовому засіданні досліджено матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, які надав прокурор.

Покази обвинуваченої ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції. Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження. За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу. Винуватість ОСОБА_3 , яка не оспорювала фактичні обставини справи у вчиненні інкримінованого їй злочину, знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

З огляду на наведене, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

При цьому суд враховує позицію ОП ВС, викладену у постанові № 722/594/22 від 15.01.2024 року, відповідно до якої за ч. 4 ст. 185 КК України кримінальна відповідальність передбачена за вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного або надзвичайного стану на території, на якій він введений.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин. При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів. Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчинення нею кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; конкретні обставини кримінального провадження, її ставлення до вчиненого - вину визнала повністю, щиро каялася у вчиненому; дані про її особу, зокрема: її молодий вік; не заміжня; офіційно не працює; під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; раніше судима, в тому числі і за корисливий злочин, повернула викрадений товар; вчинила корисливе кримінальне правопорушення під час іспитового строку; думку сторони обвинувачення, зокрема прокурор просив призначити обвинуваченій покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років та врахувати вирок Дарницького районного суду м. Києва від 24.10.2023 року із застосуванням ст. 71 КК України. Також суд враховує заяву представника потерпілого від 11.12.2023 року, в якій вказано, що будь-яких претензій, в тому числі матеріального характеру він до обвинуваченої не має, цивільний позов подавати не буде, просив призначити обвинуваченій покарання на розсуд суду.

Згідно зі ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючими обставинами щире каяття обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено. Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, оскільки її перевиховання та виправлення можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до вимог ст. 75 КК України або ж застосування ст. 69 КК України до обвинуваченої суд не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Згідно ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 24.10.2023 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання із іспитовим строком 1 рік 4 місяці. Зважаючи на те, що дане кримінальне правопорушення ОСОБА_3 вчинила після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, тому остаточне покарання ОСОБА_3 слід призначати за правилами, передбаченими ст. 71 КК України, з урахуванням вироку Дарницького районного суду м. Києва від 24.10.2023 року. Приймаючи таке рішення без участі представника потерпілого, суд врахував його заяву від 11.12.2023 року та виходить з засад ч. 5 ст. 28 КПК України, не допускаючи зайвого формалізму, оскільки кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк стало предметом судового розгляду. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Речові докази підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України. Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався. Питання процесуальних витрат підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 124 КПК України. Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 02.11.2023 року, яким ОСОБА_3 визнано винуватою за ч. 1 ст. 190 КК України і призначено покарання виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, підлягає самостійному виконанню відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 24.10.2023 року та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) день. Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту її фактичного затримання в порядку виконання цього вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні. Речові докази у кримінальному провадженні: - диски DVD-R «HP» 4.7 Gb 120 min - залишити в матеріалах провадження;

- зарядний пристрій зі шнуром, який був переданий під розписку представнику потерпілого ТОВ «Вигідна покупка» - залишити власнику.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 02.11.2023 року, яким ОСОБА_3 визнано винуватою за ч. 1 ст. 190 КК України і призначено покарання виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, виконувати самостійно.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору та обвинуваченій. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1