Житомирський апеляційний суд
Справа №289/690/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.121 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000018 за апеляційною скаргою зі змінами захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 25.04.2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Радомишль Житомирської області, українець, громадянин України, із середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, на утриманні дітей не має, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимий,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок суду змінити в частині призначеної міри покарання ОСОБА_7 , призначивши мінімальний строк покарання. Вважає призначене судом покарання таким, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та є явно несправедливим через суворість. Зазначає, що призначаючи покарання ОСОБА_7 , судом не було враховано, що він не має судимості, має сім`ю та по місцю проживання характеризується позитивно.

В зміненій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, ОСОБА_7 визнати невинуватим та виправдати його, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 . Вказує, що судом не враховано, що на переконання обвинуваченого саме ОСОБА_9 співмешканка потерпілого ОСОБА_10 , яка є єдиним очевидцем події, нанесла йому тілесні ушкодження. Вважає, що ОСОБА_9 надала неправдиві покази. Зазначає, що жоден свідок не підтвердив, що саме ОСОБА_7 наносив тілесні ушкодження загиблому. Вказує, що судом не враховано, що на одязі обвинуваченого відсутні сліди крові потерпілого. Вважає, що судом не встановлено механізм, спосіб нанесення тілесних ушкоджень потерпілому та особу, яка заподіяла тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить переглянути вирок суду першої інстанції, з яким він не згоден.

Прокурор Радомишльського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_11 подала заперечення на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , в яких просила залишити її без задоволення та вирок залишити без змін.

Вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 25 квітня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 встановлено рахувати з часу його взяття під варту.

Застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не більше ніж до 23.06.2023 року та взято його під варту із зали суду негайно.

Цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину- залишено без розгляду.

Вирішено питання щодо речових заходів.

Як встановлено судом та зазначено у вироку, 18 січня 2022 року близько 17 години ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 перебували в будинку ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 , де спільно вживали алкогольні напої. Під час спільного вживання алкоголю між співмешканцями ОСОБА_10 та ОСОБА_9 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_10 почав наносити удари по обличчю ОСОБА_9 . Побачивши це, у ОСОБА_7 виник раптовий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , з метою захисту ОСОБА_9 та припинення агресивних дій ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та свідомо бажаючи їх настання, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , ОСОБА_7 наніс численні удари руками по обличчю та тулубу ОСОБА_10 , поваливши його таким чином на підлогу, після чого продовжив наносити численні удари ногами по голові та тілу ОСОБА_10 , спричинивши тілесні ушкодження у вигляді множинних синців голови, обличчя, крововиливів під кон`югктиву очей, шиї, тулубу, крововиливів під м`яку мозкову оболонку, які мають ознаки тяжкого ступеня важкості, що є небезпечними для життя в момент їх спричинення та знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_10 .

Смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в реанімаційному відділенні КНП «Радомишльська лікарня» внаслідок закритої тупої черепно-мозкової травми з набряком головного мозку та призвела до зупинки функцій центральної нервової системи, серцевої діяльності, дихання.

Потерпіла ОСОБА_13 , будучи належним чином повідомлена про час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явилась, заяв про відкладення не надходило.

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_7 в підтримання апеляційних скарг зі змінами, думку прокурора в заперечення апеляційних скарг зі змінами, поданими захисником, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника та обвинуваченого не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що дослідивши в судовому засіданні зібрані докази, які були оцінені судом у сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_10 . Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.121 КК України судом кваліфіковано вірно.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що 18.01.2022 після обіду він в компанії з ОСОБА_14 , ОСОБА_10 та ОСОБА_15 , за місцем проживання останньої вживали спиртні напої. Пізніше до них приєдналася ОСОБА_9 , яка принесла один літр самогонки. Вони всі разом випили майже всю самогонку та він з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 пішли до нього додому. В будинку обвинуваченого вони продовжили вживати алкоголь. Після цього, ОСОБА_10 сказав ОСОБА_9 йти з ним додому, однак остання відмовилася і сказала, що не буде жити разом з ОСОБА_10 , після чого вони почали битися, а тому обвинувачений вийшов надвір. Коли через 5-7 хвилин повернувся, то ОСОБА_10 вже лежав на підлозі ногами до виходу, у нього була кров на обличчі, а ОСОБА_9 ганчіркою витирала кров з обличчя ОСОБА_10 та підлоги. ОСОБА_10 був дуже сильно побитий. Він вважає, що ОСОБА_9 побила потерпілого ногами та ще і поліном, оскільки його співмешканка ОСОБА_16 через декілька тижнів після цього інциденту за холодильником знайшла закривавлене поліно, яке спалила. У ОСОБА_9 після бійки штани та взуття були в крові. Він потерпілого ОСОБА_10 того вечора не бив, а ОСОБА_9 до нього з проханням захистити від потерпілого не зверталась. Він подзвонив своєму сину ОСОБА_17 щоб порадитися. Коли прийшов син зі своєю дівчиною - ОСОБА_18 , то порадив викликати медичну допомогу, але ОСОБА_9 вважала що ОСОБА_10 оговтається самостійно, тому він швидку допомогу не викликав. ОСОБА_10 був без свідомості, лише хрипів. Після 17 години з роботи повернулась його співмешканка ОСОБА_16 , яка зібрала свої речі та пішла з будинку, а ОСОБА_7 , його син, ОСОБА_18 та ОСОБА_9 пішли разом до магазину. Згодом обвинувачений та ОСОБА_9 повернулись додому та пішли на другий поверх спати, а ОСОБА_10 так і залишився на кухні. Зранку наступного дня до них прийшов ОСОБА_19 , який побачивши стан ОСОБА_10 , з телефону обвинуваченого викликав швидку медичну допомогу.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 підтримав свої покази та пояснив, що під час слідчого експерименту за участю адвоката він все показав та розповів про обставини події, оскільки йому сказали взяти вину на себе.

Проте, вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, підтверджується сукупністю доказів, оцінених судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності.

Зокрема, висновки суду ґрунтуються на:

показах потерпілого ОСОБА_12 , який в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що 17 січня 2022 року востаннє розмовляв зі своїм сином ОСОБА_10 , а 19.01.2022 сусідка його сина повідомила, що ОСОБА_10 потрапив до лікарні. Коли він з дружиною прибув до лікарні, бачив непритомного сина, який перебував в палаті реанімаційного відділення. Зі слів лікарів ОСОБА_10 до лікарні супроводжував обвинувачений ОСОБА_7 . Лікар повідомив, що на тілі його сина були виявлені численні тілесні ушкодження, його син ОСОБА_10 у лікарні до свідомості не приходив та помер. Обвинувачений заподіяну злочином шкоду йому не відшкодував та не попросив вибачення. Просив призначити обвинуваченому суворе покарання;

показах ОСОБА_13 , яка визнана судом потерпілою під час судового розгляду, у зв`язку зі смертю її чоловіка - потерпілого ОСОБА_12 , зазначила, що неприязних стосунків з обвинуваченим не мала, потерпілий ОСОБА_10 був її сином. Надала покази аналогічні показам потерпілого ОСОБА_12 . Наполягала на суворості покарання обвинуваченого;

показах свідка ОСОБА_16 , яка в судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що обвинувачений є її співмешканцем. 18 січня 2022 року близько 18 години вона повернулась додому та на кухні побачила потерпілого ОСОБА_10 , який лежав на підлозі обличчям доверху, головою до дверей. Обличчя у потерпілого було синього кольору, ніби його побили. На кухні вона побачила обвинуваченого та ОСОБА_9 . Обвинувачений перебував в стані алкогольного сп`яніння та повідомив, що не має будь-якого відношення до того, що сталось з потерпілим. Після цього вона піднялася на другий поверх та почала збирати речи, щоб піти до себе додому, до неї зайшла ОСОБА_9 , яка сказала, що вона побила потерпілого ОСОБА_10 . У ОСОБА_9 на коліні та черевиках вона помітила кров;

показах свідка ОСОБА_9 , яка пояснила, що обвинувачений є її товаришем, а потерпілий був її співмешканцем. 18.01.2022 о 15 годині вона разом з потерпілим ОСОБА_10 пішла до обвинуваченого додому, щоб похмелитись. Коли вдома вживали горілку, на телефон до потерпілого хтось подзвонив і він її приревнував та вдарив в ніс та по спині. Обвинувачений хотів її захистити та почав бити потерпілого ногами та руками по обличчю. Після цього, обвинувачений штовхнув потерпілого на підлогу, і коли той упав продовжив протягом десяти хвилин наносити йому удари по голові та тулубу. Внаслідок цього у ОСОБА_10 все обличчя було в крові. Підлога в кухні теж була вся в крові. Вона потерпілого не била, лише відштовхнула один раз. Швидку медичну допомогу вона не викликала, оскільки не мада телефону, а потерпілий свій телефон розбив. ОСОБА_16 прийшла через 20 хвилин після того, як бійка закінчилась. Вона в цей момент обтирала ОСОБА_10 від крові. Після цього вона з обвинуваченим перенесла потерпілого на кушетку. Від побаченого у ОСОБА_16 розпочалась істерика, але останньої вона не казала що била потерпілого. Згодом до них прийшов син обвинуваченого та його дівчина, та вони всі пішли до магазину, а повернувшись вдвох з обвинуваченим, лягли спати. Потерпілий на ніч залишився на кушетці. Наступного дня прийшов їх знайомий та викликав Швидку потерпілому;

показах свідка ОСОБА_20 , який в суді першої інстанції пояснив, що працює лікарем анестезіологом, 19 січня 2022 року під обід потерпілого ОСОБА_10 було доставлено до Радомишльської лікарні у вкрай важкому стані без свідомості. Потерпілий був у стані травматичного шоку. З ним проводилась шокотерапія, однак потерпілий до свідомості так і не прийшов та помер;

показах свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які в судовому засіданні суду першої інстанції пояснили, що з обвинуваченим та потерпілим перебували у дружніх відносинах. 18 січня 2022 року під обід до них додому за адресою: АДРЕСА_2 , зайшов обвинувачений, а потім потерпілий ОСОБА_10 та його співмешканка - ОСОБА_9 , яка принесла один літр самогонки, який вони разом випили. Після чого обвинувачений разом з потерпілим і ОСОБА_9 пішли до помешкання ОСОБА_7 . Під час розпиття алкоголю конфліктних ситуацій між присутніми не було. Згодом стало відомо, що обвинувачений побився з потерпілим ОСОБА_10 ;

показах свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які в судовому засіданні суду першої інстанції пояснили, що 18.01.2022 після телефонного дзвінка ОСОБА_7 вони прийшли до його помешкання, де на кухні побачили потерпілого ОСОБА_10 , який лежав на підлозі побитий, на обличчі і підлозі була кров, він стогнав. На запитання, чи хтось викликав швидку, ОСОБА_9 відповіла, що в цьому немає потреби, оскільки до ранку потерпілий самостійно поправиться. Крім того, ОСОБА_9 сказала йому, що саме вона зробила таке з потерпілим. Він бачив на черевиках та штанах Сірош кров, натомість на одязі обвинуваченого слідів крові не було. Вважають, що саме ОСОБА_9 побила потерпілого.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується письмовими доказами, які були досліджені судом у відповідності до вимог ст.94 КПК України, а саме :

- рапортами поліцейського ВП №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області від 20.01.2022 та від 21.01.2022, якими зафіксовано, що 19.01.2022 о 13:05 надійшло повідомлення на службу «102», що цього ж дня о 13:04 фельдшер екстреної медичної допомоги повідомив про госпіталізацію потерпілого ОСОБА_10 до палати інтенсивної терапії з порушенням свідомості, струсом головного мозку, гематомами та синцями по всьому тілу, а також, що ІНФОРМАЦІЯ_2 о 09:04 год. ОСОБА_10 помер ( т.1 а.с. 71, 114);

- протоколом огляду від 19.01.2022 та фототаблицями до нього, зякого вбачається, що під час огляду житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , основним місцем огляду була кухня, в якій знаходився стіл, на двох дерев`яних ніжках якого із лицевої сторони було виявлено речовини бурого кольору схожі на кров. На стіні між кушеткою та сервантом також було виявлено пляму речовини бурого кольору. За допомогою марлевих тампонів зі змоченою дистильованою водою було зроблено змив з лівої та правої ніжок столу, а також із стіни, після чого запаковано до паперових конвертів та опечатано. Крім того, на підлозі поруч зі столом було виявлено клаптик паперу білого кольору «Т»-подібної форми з отвором у його центрі, на якому було виявлено пляму речовини бурого кольору. Вказаний клаптик також було поміщено до паперового конверту, опечатано та вилучено (т.1 а.с. 73-83);

- протоколами огляду від 19.01.2022 та фототаблицями до них, з яких вбачається, що в приміщенні ВП №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області у ОСОБА_9 було вилучено джинсові штани синього кольору, на яких в районі колін містились плями бурого кольору, зовні схожі на кров; у ОСОБА_7 було вилучено одяг, в який він був одягнений під час побиття ОСОБА_10 ,які він надав добровільно, а саме футболку червоного кольору з написом «e-plus» та спідні штани бежевого кольору, під час візуального огляду яких будь-яких плям речовини схожої на кров не було виявлено; а також у палаті реанімаційного відділення КНП «Радомишльська лікарня» було виявлено та вилучено спортивні штани сірого кольору зі смужками аналогічного кольору, в які був одягнений ОСОБА_10 , на яких було виявлено численні плями речовини бурого кольору зовні схожі на кров (т.1 а.с. 85, 88-89, 91, 92-93);

- постановами старшого слідчого СВ ВП Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області від 19.01.2022 вищевказані речи та 3 марлеві тампони зі змивами речовини бурого кольору, клаптик паперу білого кольору із плямою речовини бурого кольору визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні (т.1 а.с. 84, 87, 90, 94);

- висновком експерта Малинського відділення судово-медичної експертизи №17 від 04.02.2022 з якого вбачається, що у ОСОБА_10 згідно записів медичної карти лікаря рентгенолога були тілесні ушкодження у вигляді переломів 4-5 ребер зліва, які відносяться до середнього ступеню тяжкості, що потягло за собою тривалий розлад здоров`я, які могли виникнути від дії твердих тупих предметів. Водночас, для надання відповіді та встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень експерт звернувся з проханням надати йому оригінали медичної документації після проведення рентгенологічних клінічних, інструментальних методів дослідження та встановлення заключного клінічного діагнозу (т.1 а.с. 98-99);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 20.01.2022 та відеозаписом вказаної слідчої дії, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_9 , в присутності понятих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , на пропозицію слідчого розповіла та показала, як 18 січня 2022 року на кухні у будинку обвинуваченого виник конфлікт між нею та потерпілим ОСОБА_10 , в ході якого останній схопив її за одяг та почав бити. В цей момент до ОСОБА_10 підійшов ОСОБА_7 , якого потерпілий схопив за одяг і між ними розпочалася бійка, під час якої обвинувачений наніс удари потерпілому по обличчю та повалив його на підлогу головою до дверей, продовживши наносити удари ногою по голові потерпілого та його нижньої лівої частини спини і вище (т.1 а.с. 100-113);

- протоколом огляду від 21.01.2022 та фототаблицями до нього, згідно якого зафіксовано огляд палати №4 відділення інтенсивної терапії (реанімації) КНП «Радомишльська лікарня» в м. Радомишль по вул. Присутственна, 9, та трупу ОСОБА_10 , під час огляду якого виявлено тілесні ушкодження у вигляді синця, ссадини, гематоми і подряпини на обличчі, яке набрякло, під правим вухом виявлено почервоніння, ліва частина шиї містить значне почервоніння, на лівій задній поверхні грудної клітини були наявні масивні точкові крововиливи на всій поверхні лівої бокової і задньої поверхонь. На тілі були також численні несвіжі подряпини на кінцівках. Трупне закоченіння було невиражене, трупні плями знаходилися на задній поверхні тіла. Виявлені тілесні ушкодження сфотографовано, а труп ОСОБА_10 було направлено до Малинського відділення судово-медичних експертиз Житомирської обласної ради для встановлення причини смерті (т.1 а.с. 115-120);

-висновком експерта Малинського відділення судово-медичної експертизи №17 від 04.02.2022, з якого вбачається, що причиною смерті ОСОБА_10 стала закрита тупа черепно-мозкова травма з крововиливами під м`які мозкові оболонки головного мозку, яка ускладнилась набряком головного мозку та призвела до зупинки функцій центральної нервової системи, серцевої діяльності та дихання. Смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 09:10 год. При судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді множинних синців голови та обличчя, крововиливи під кон`юнктиву очей, шиї, тулубу та кінцівок, крововиливу під м`які мозкові оболонки, перелому 4, 5 ребра, які мають ознаки тяжкого ступеню тяжкості, що є небезпечними для життя в момент їх спричинення, могли виникнути від дії твердих тупих предметів з достатньою силою прикладання, заподіяні прижиттєво і знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю. В момент отримання тілесних ушкоджень потерпілий міг перебувати, як у вертикальному, так і горизонтальному положеннях (т.1 а.с. 121-123);

- висновками експертів №79, №81, №82, №83 від 31.01.2022 кров у досліджуваних речових доказах, а саме на вирізках трьох марлевих тампонів, клаптику паперу Т-подібної форми та вилучених спортивних штанах, які належали ОСОБА_10 , може походити від крові з трупа ОСОБА_10 , яка відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВО (т.1 а.с. 124-130, 142-144);

- висновком судово-медичної експертизи №31 від 04.02.2022, згідно якої при судово-медичному дослідженні трупа потерпілого ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження, які відповідають тим, що описані у вищевказаному висновку експерта №17 від 04.02.2022. Крім того, переломи ребер справа по середньо-ключичній лінії, зліва по середньо-ключичній лінії по згинаючому типу могли виникнути при наданні реанімаційних дій, а покази свідка ОСОБА_9 , дані нею під час проведення допиту свідка та слідчого експерименту за її участі від 20.01.2022, відповідають механізму спричинення нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . ОСОБА_10 , в частині де вона вказує, що останньому було спричинено травмуючі дії в ділянку голови, тулуба, кінцівок та шиї (т.1 а.с. 145-146);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.02.2022 та відеозапису вказаної слідчої дії за участю ОСОБА_7 , згідно якого в присутності його захисника ОСОБА_8 , понятих ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , на пропозицію слідчого ОСОБА_7 розповів та показав, як 18 січня 2022 року він, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 сиділи за столом в його будинку і як в подальшому, в той момент коли між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виник конфлікт і вони почали битися, він відставив стіл і лавку, підійшов до ОСОБА_10 та почав його бити : кулаком правої руки наніс удар потерпілому в ліву частину обличчя і пояснив, що так він наніс два удари, а потім спрямував кулак в середню частину грудей спереду і пояснив, що так він наніс третій удар. Потім ОСОБА_7 поклав статиста на підлогу ногами до дверей в положенні на спині, пояснивши, що так впав і лежав ОСОБА_10 . Далі обвинувачений показав, як наносив удари потерпілому ногою по голові та лівій боковій поверхні грудей потерпілого. В подальшому обвинувачений надав слідчому ганчірку, яка лежала на підлозі кухні, пояснивши, що нею він витирав кров, а також надав джинси, в яких з його слів він був одягнений в момент спричинення потерпілому тілесних ушкоджень. Вказані предмети були упаковані до пакетів та опечатані згідно правил пакування речових доказів і вилучені до ВП №3 Житомирського РУП. Вказаний протокол був підписаний всіма учасниками, в тому числі і обвинуваченим ОСОБА_7 без будь-яких зауважень (т.1 а.с. 155-165);

- висновком експерта №135 від 21.02.2022 , відповідно до якого кров, що знаходиться на ганчірці для миття підлоги (старій кофті), яка була вилучена під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 від 11.02.2022, може належати померлому ОСОБА_10 (т.1 а.с. 164-168);

- висновком експерта №136 від 21.02.2022 відповідно до якого при дослідженні джинсів синього кольору ОСОБА_7 слідів крові не виявлено (т.1 а.с. 169-170);

- висновком експерта №34 від 11.04.2022 при судово-медичному дослідженні трупа потерпілого виявлено тілесні ушкодження, які відповідають тим, що описані у досліджених вище висновках експертів. При цьому, покази ОСОБА_7 надані ним під час допиту та слідчого експерименту за його участю, відповідають механізму спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 в тій частині, де він вказує, що спричинив останньому травмуючі дії в ділянку голови, обличчя та грудної клітки. Тілесні ушкодження у вигляді синців голови, обличчя, крововиливів під кон`юнктиву очей, м`які мозкові оболонки головного мозку, переломи ребер могли виникнути внаслідок спричинення потерпілому травмуючих дій ОСОБА_7 (т.1 а.с. 171-172);

- висновком судово-психіатричної експертизи №83-2022 від 05.04.2022 згідно якого ОСОБА_7 виявляє та в момент скоєння кримінального правопорушення виявляв клінічні ознаки розладу особистості та поведінки внаслідок зловживання алкогольними напоями, стан компенсації. Однак, вищевказані особливості зі сторони психіки у ОСОБА_7 не досягають та не досягали ступеню психічного захворювання, знаходяться та знаходились в межах розладу особистості, не позбавляють і не позбавляли його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 в момент скоєння правопорушення, в тимчасовому розладі психічної діяльності, який би позбавляв його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними не перебував, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, може усвідомлювати свої дії та керувати ними на даний час, не потребує в застосування до нього примусових заходів медичного характеру (т.1 а.с. 173-175).

Проаналізувавши сукупність зібраних доказів, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, доведена повністю.

З висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що свідки сторони обвинувачення не бачили, як ОСОБА_7 наносив удари потерпілому ОСОБА_10 , колегія суддів вважає безпідставними, оскільки єдиним очевидцем події була свідок ОСОБА_9 , яка, будучи попереджена про кримінальну відповідальність за неправдиві покази, 20.01.2022 року під час слідчого експерименту за її участю та під час судового розгляду в суді першої інстанції надала аналогічні покази про обставини події, механізм та спосіб нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 (т.1 а.п.100-113). Покази свідка ОСОБА_9 є послідовними та узгоджуються з висновками експерта №31 від 04.02.2022 (т.1 а.п.145-146).

Доводи апеляційної скарги (зі змінами) захисника про те, що судом не встановлено механізм та спосіб нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , колегія суддів вважає безпідставними, оскільки висновками експерта №31 від 04.02.2022 та №34 від 11.04.2022 покази свідка ОСОБА_9 , надані нею під час проведення допиту у якості свідка та під час слідчого експерименту за її участю та покази підозрюваного ОСОБА_7 , дані ним під час допиту та слідчого експерименту за його участю, відповідають механізму спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 - ОСОБА_10 (т.1 а.п. 145-146, 171-172).

Колегія суддів також вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника в тій частині, що ОСОБА_9 дала неправдиві покази з огляду на те, що її покази узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження, а саме : вищезазначеними висновками експертів, протоколами проведення слідчих експериментів за участю як вказаного свідка так і самого обвинуваченого.

Посилання захисника на відсутність слідів крові потерпілого ОСОБА_12 на штанах обвинуваченого, як на підтвердження невинуватості останнього, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки зазначене не впливає на доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Посилання захисника на те, що свідок ОСОБА_15 бачила на джинсових штанах та взутті ОСОБА_9 плями крові, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до висновку експерта №78 від 31.01.2022, у досліджуваних вирізках із джинсових штанів, які належать ОСОБА_9 слідів крові не виявлено (т.1 а.с.137-138).

Невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та посилання на те, що він давав визнавальні покази під час досудового розслідування під тиском працівників поліції, апеляційний суд оцінює критично, оскільки вважає, що такі пояснення обвинуваченого є його способом захисту та надані з метою уникнення ним кримінальної відповідальності за скоєне тяжке кримінальне правопорушення.

Так, відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 11.02.2022 та відеозапису вказаної слідчої дії ОСОБА_7 , в присутності захисника ОСОБА_8 , детально розповів та показав, яким чином 18 січня 2022 року він наносив тілесні ушкодження загиблому ОСОБА_10 в присутності ОСОБА_9 , а саме : кулаком правої руки наніс удар потерпілому в ліву частину обличчя і пояснив, що так він наніс два удари, а потім спрямував кулак в середню частину грудей спереду і пояснив, що так він наніс третій удар. Після того, як потерпілий впав на підлогу ногами до дверей в положенні на спині, ОСОБА_7 показав, як наносив удари потерпілому ногою по голові та лівій боковій поверхні грудей потерпілого. Будь яких зауважень щодо проведення вказаної слідчої дії від захисника та обвинуваченого не надходило, що підтверджується відеофіксацією слідчого експеримента (т.1 а.п.155-165).

До того ж у матеріалах провадження відсутні дані, які б свідчили, що під час проведення слідчого експерименту слідчім були вчинені дії, якими б були порушені права чи свободи ОСОБА_7 , або слідчій у будь-якій формі примушував його до надання вигідних для версії досудового розслідування пояснень під час відтворення обставин події.

Крім того, під час досудового розслідування та судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 під вартою не перебував, був забезпечений захисником та як підозрюваний користувався в повному обсязі своїми правами, з дотриманням вимог ст.10, 17, 18, 20, 22, 26 КПК України. Також під час судового розгляду даного кримінального провадження, а саме: в судовому засіданні в присутності захисника ОСОБА_8 , яке відбулося 30.06.2022 року обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю (т.1 а.с.62-63).

Зазначене узгоджується з позицією ККС ВС, висловленою в постанові від 22.09.2022 року у справі №275/587/19 провадження №51-168км22.

Також ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово зауважував, що посилання особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення на те, що на неї чинився тиск з боку працівників поліції, повинно бути обгрунтованим, проте, обвинувачений зазначив про вказані обставини більш ніж через рік після вказаної події, та під час апеляційного розгляду не зміг чітко пояснити хто, коли та яким чином чинив на нього психологічний тиск і чому він раніше про це не повідомляв.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що судом першої інстанції призначено ОСОБА_7 занадто суворе покарання та не враховано, що він не має судимості, має сім`ю, по місцю проживання характеризується позитивно, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказані дані про особу обвинуваченого, а також відсутність обставин, які пом`якшують та наявність обставини, що обтяжує обвинуваченому покарання вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, судом першої інстанції враховані при призначенні покарання.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарання - ст. 65 КК України та врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання судом визнано вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Також судом враховано особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, не судимий, відсутність каяття та критичної оцінки скоєного - позбавлення людини життя, а також думку потерпілих, які при призначенні покарання наполягали на його суворості.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції, передбаченої ч.2 ст.121 КК України та вважав, що таке покарання буде достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого та сприятиме запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Переконливих аргументів, які б ставили під сумнів законність та вмотивованість рішення суду першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання в апеляційних скаргах не наведено.

Також, колегія суддів звертає увагу, що виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Норми кримінального закону України наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави.

З врахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з призначеним судом першої інстанції покаранням обвинуваченому та вважає, що його не можна вважати явно несправедливим та таким, що не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

На переконання апеляційного суду, саме таке покарання буде достатнім для перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційних скарг про те, що не здобуто та не надано безсумнівних доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, на думку колегії суддів, є непереконливими та безпідставними, такими, що спростовуються дослідженими судом доказами, яким надано належну правову оцінку.

Клопотання про дослідження доказів сторона захисту під час апеляційного розгляду не заявляла, а колегія суддів таких підстав не вбачала, враховуючи положення ч.3 ст.404 КПК України. Крім того, стороною захисту клопотання про визнання доказів недопустимими чи неналежними також не заявлялося.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та, з урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, відсутності істотних порушень кримінального процесуального законодавства, які б безумовно тягнули за собою скасування судового рішення, не вбачає підстав для скасування вироку суду, який є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 зі змінами в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 25.04.2023 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді: