Справа № 577/5344/23
Провадження № 1-кп/577/453/23

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 грудня 2023 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 скоїв таємне викрадення чужого майна шляхом проникнення у приміщення в умовах воєнного стану за наступних обставин.
18 серпня 2023 року близько 07 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в гостях на подвір`ї у знайомого ОСОБА_5 , по АДРЕСА_2 , у приміщенні сараю, помітив кутову шліфувальну машинку «Техноформат AG 227» темно-зеленого кольору, яку вирішив викрасти.
Реалізуючи злочинний намір, усвідомлюючи протиправність та караність своїх дій, розуміючи що за Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 (затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ) на території України введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався, зокрема Указом Президента України №451/2023 від 26.07.2023 (затверджено Законом України № 3275-IX від 27.07.2023) строком до 15.11.2023 року, ОСОБА_4 , скориставшись тимчасовою відсутністю власника, який зайшов до будинку, через незачинені двері таємно проник до приміщення сараю, звідки викрав зазначену кутову шліфувальну машинку, вартістю 817 грн., належну ОСОБА_5 , після чого покинув місце злочину.
У подальшому викрадену кутову шліфувальну машинку «Техноформат AG 227» ОСОБА_4 продав своїй знайомій, а отримані гроші витратив на власні потреби.
Таким чином, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена в умовах воєнного стану.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав повністю і підтвердив скоєння крадіжки кутової шліфувальної машинки «Техноформат АG 227» у день, час, за обставин і в спосіб викладених вище. У вчиненому кається і просить суворо не наказувати.
Потерпілий ОСОБА_5 подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, щодо призначення покарання покладається на розсуд суду, будь-яких претензій до підсудного не має.
Врахувавши, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, визнав не доцільним дослідження доказів щодо обставин обвинувачення викладених в обвинувальному акті, роз`яснивши ОСОБА_4 , що у такому разі відсутнє право оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Переконавшись у добровільності повного визнання винуватості та правильному розумінні суті обвинувачення, суд дійшов висновку про необхідності призначення покарання.
Обтяжуючою відповідальність обставиною є вчинення злочину щодо особи похилого віку.
До пом`якшуючих - слід віднести щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд ураховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було «свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»».
У частині 2 статті 61 Конституції України закріплений принцип індивідуалізації покарання.
Конституційний Суд України неодноразово звертався до тлумачення принципу забезпечення індивідуальної юридичної відповідальності в контексті справедливості покарання.
В рішенні від 2 листопада 2004 року у справі про призначення судом більш м`якого покарання, КСУ зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину»
«Закон не може ставити в більш несприятливе становище винних осіб, які вчинили злочини невеликої тяжкості, порівняно з винними особами, які вчинили більш тяжкі злочини».
Наведені пом`якшуючі відповідальність обставини, а також невеликий розмір завданих збитків (817 грн.), які добровільно відшкодовані істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, на що також звернув увагу і прокурор, а дискреційність повноважень суду, яка повинна відповідати принципу верховенства права, надає можливість застосувати до обвинуваченого положення ст. 69 КК України і перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 185 КК України, яке буде необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.
Обираючи вид покарання суд враховує, що обвинувачений офіційно ніде не працює, а відтак штраф для нього буде занадто обтяжуючим заходом примусу, тривалий час перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом «хронічний алкоголізм», негативно характеризується за місцем мешкання, як особа зловживаючи спиртними напоями і схильна до крадіжок, за висновком органу пробації мається середній рівень повторності злочину і небезпеки для суспільства, а виправлення підсудного можливе без позбавлення або обмеження волі.
З огляду на викладене суд вважає, що покарання у виді арешту відповідатиме принципу «законності» та не буде «свавільним» по відношенню до вчиненого.
Понесені процесуальні витрати слід стягнути з підсудного.
Керуючись: ст.ст. 124, 325, 368, 370, 371 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у вигляді арешту строком три місяці.
Початок відбуття строку покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Стягнути з ОСОБА_4 у прибуток держави понесені процесуальні витрати в розмірі 717 грн. 00 коп.
Речовий доказ кутово шліфувальну машинку «Техноформат AG 227» темно-зеленого кольору, належну ОСОБА_5 , повернути останньому скасувавши раніше накладений арешт за ухвалою слідчого судді від 18.09.2023 року.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку. Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1