Номер справи137/769/23

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області
в складі:головуючого- судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сахни Летичівського району Хмельницької області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, працюючого водієм в «ПП ОСОБА_7 », проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України,
Згідно з інформацією Архівного відділу Вінницької районної військової адміністрації Вінницької області за № 03.1-15/17 від 30.03.2023, рішення № 336 Бірківської сільської ради Літинського району Вінницької області 34 сесії 7 скликання від 16 жовтня 2020 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та безоплатної передачі її у власність», відповідно до якого ОСОБА_4 передано безоплатно у власність вищевказану земельну ділянку, не приймалося.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, - використання завідомо підробленого документа.
Згідно з інформацією Архівного відділу Вінницької районної військової адміністрації Вінницької області за № 03.1-15/17 від 30.03.2023, рішення № 336 Бірківської сільської ради Літинського району Вінницької області 34 сесії 7 скликання від 16 жовтня 2020 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та безоплатної передачі її у власність», відповідно до якого ОСОБА_4 передано безоплатно у власність не приймалося.
У подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 12.07.2021, ОСОБА_4 , маючи умисел на використання завідомо підробленого документу, достовірно знаючи і усвідомлюючи, що рішення
Внаслідок вищеописаних дій ОСОБА_4 з володіння Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області вибула вищевказана земельна ділянка, що розташована на території Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області, чим заподіяно Літинській селищній територіальній громаді в особі Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області матеріальної шкоди на суму 134 636 (сто тридцять чотири тисячі шістсот тридцять шість) гривень, що станом на момент вчинення злочину у 118 разів перевищувало неоподаткований мінімум доходів громадян та відповідно п. 2 примітки до ст. 185 КК України становить значну шкоду.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, яке завдало значної шкоди потерпілому.
У результаті вищеописаних дій ОСОБА_4 в результаті вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, достовірно знаючи, що таке майно прямо та повністю одержано злочинним шляхом, розпорядився ним, вчинивши правочин з таким майном.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України, тобто розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі вчинення правочину з таким майном, якщо ці діяння вчинені особою, яка знала, що таке майно прямо та повністю одержано злочинним шляхом.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини скоєних ним кримінальних правопорушень, розкаявся у вчиненому. Дав покази про те, що познайомився в бані з особами, почали говорити за землю. Йому запропонували допомогу в оформленні паю. Він погодився на пропозицію надавши копію паспорту та коду. Через деякий час зустрілись, йому дали документи і він поїхав у м. Брацлав де і все зареєстрував. Згодом захотів земельну ділянку подарувати внуку, аби приховати, від контролюючих органів та щось залишити внуку після себе. Кається в тому що зробив. Більше такого робити не буде, не повториться. Шкодує про вчинене.
Захисник овбинуваченого адвокат ОСОБА_5 просив врахувати вік його підзахисного, а також ту обставину, що він добровільно давав покази та активно сприяв досудовому розслідуванню. Також ОСОБА_4 не мав корисного мотиву, оскільки подарував земельну ділянку внуку. Вважає, що суспільна небезпека не настала. Не заперечив проти призначення міри покарання у виді 3 років позбавлення волі. Враховуючи те, що ОСОБА_4 працює далекобійником просив призначити іспитовий термін на 1 рік.
Представник потерпілого ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримала позицію прокурора та просила не скасовувати арешт на земельну ділянку, аби надалі в порядку цивільного судочинства повернути земельну ділянку у комунальну власність територіальної громади.
Прокурор ОСОБА_3 просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 70 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в установах, підприємствах, організаціях, пов`язаних з обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням товарно-матеріальними цінностями строком 2 роки. Вважаючи, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, зі звільненням від покарання з випробовуванням із встановленням іспитового строку на 2 (два) роки. Просив також вирішити долю речових доказів та витрат на проведення експертизи. Також просив скасувати арешт на земельні ділянки належні ОСОБА_4 та не скасовувати арешт на земельну ділянку яка є предметом вчинення вказаного кримінального правопорушення.
Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним досліджувати фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу. З`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, на підставі допиту обвинуваченого суд приходить до висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень.
Суд вважає, доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 за:
-ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа;
-ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, яке завдало значної шкоди потерпілому;
-ч. 1 ст. 209 КК України, тобто розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі вчинення правочину з таким майном, якщо ці діяння вчинені особою, яка знала, що таке майно прямо та повністю одержано злочинним шляхом.
Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Судом враховано, що ОСОБА_4 , раніше не судимий (а.с.73) на обліку в лікаря - психіатра та лікаря - нарколога не перебуває (а.с.74), за місцем проживання компроментуючі матеріали не надходили (а.с. 75).
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.
Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого - судом не встановлені.
Згідно досудової доповіді, складеної відповідно до ст. 314-1 КПК України, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (а.с. 54-55).
Крім того, суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні права та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, особи винного та враховуючи досудову доповідь відносно останнього, беручи до уваги зазначені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім для виправлення і запобігання вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання строком на 1 рік 6 місяців на підставі ст. 75 КК України та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Питання про речові докази та судові витрати суд вирішує відповідно до ст. 100 та ст. 124 КПК України.
Керуючись ст.ст. 50,63, 65-67, 75, 76, 190, 209, 358 КК України, ст.ст. 100, 124, 337, 349, 368, 373-374 КПК України, суд
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:
- ч. 4 ст. 358 КК України, і призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі,
- ч. 2 ст. 190 КК України і призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі,
- ч. 1 ст. 209 КК України і призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в установах, підприємствах, організаціях, пов`язані з обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням товарно-матеріальними цінностями строком 2 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в установах, підприємствах, організаціях, пов`язані з обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням товарно-матеріальними цінностями строком 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробовуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Початок іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку суду.
Скасувати арешт накладений 15.06.2023 слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької області на майно, яке перебуває у власності ОСОБА_4 , а саме:
Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 паспорт серії НОМЕР_1 виданий 06.12.2014 Літинським РВ УМВС України у Вінницькій області, РНОКПП НОМЕР_2 ) 9 559,20 грн. (дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят дев`ять гривень двадцять копійок) на користь держави Україна у відшкодування витрат за проведення в кримінальному провадженні експертизи № 2679/23-21 від 26.05.2023.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Літинський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_13