В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.11.2023 м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючої-судді ОСОБА_1 ,

за участю :

секретарів судового засідання ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Подільського районного суду міста Києва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003892 від 22.09.2020 за обвинуваченням

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні малолітню дитину, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 310 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Органом досудового розслідування ОСОБА_12 обвинувачується в тому, що у невстановлений слідством час, у невстановленому слідством місці, у невстановленої слідством особи, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс у великих розмірах з метою збуту.

В подальшому ОСОБА_12 , продовжуючи свої злочинні дії об`єднані злочинним умислом направленим на збут особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу у великих розмірах, з метою отримання прибутку, після незаконного їх придбання перебуваючи за місцем свого проживання в приміщенні кв. АДРЕСА_3 , використовуючи електронні ваги, розфасував частину до поліетиленових пакетів з пазовими застібками та до скляних банок, особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, після чого незаконно зберігав вказані предмети за місцем свого проживання з метою їх подальшого збуту.

Так, 21.09.2020 року, в період часу з 18 години 34 хвилини до 19 години 55 хвилин, за адресою: АДРЕСА_2 , під час проведення обшуку, за місцем проживання ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було виявлено та в подальшому вилучено, поліетиленовий пакет з фрагментами речовини рослинного походження зеленого кольору; дві скляні банки закриті кришкою з подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору; паперовий згорток в середині якого подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору; запаяний прозорий поліетиленовий пакет в середині якого два предмети схожі н6а кондитерські вироби «кекси» коричневого кольору; чотири прозорих поліетиленових пакети з пазовими замками в середині яких речовина рослинного походження зеленого кольору; чотири прозорих поліетиленових пакети з пазовими замками в середині яких подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору; двадцять шість згортків синьої ізоляційної стрічки, в кожному з яких знаходяться прозорі поліетиленові пакети з пазовими замками з речовинами рослинного походження зеленого кольору; електронні ваги чорного та сріблястого кольорів; прозора кришка прямокутної форми з залишками речовини рослинного походження, які останній зберігав з метою подальшого збуту.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/111-20/46254-МРВ від 23.09.2020 року, надані на дослідження подрібнені речовини рослинного походження зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом.

Маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 3,01г та 1,68г.

Загальна маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 4,69 г.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/111-20/46281-МРВ від 08.10.2020 року, надана на дослідження рослинна маса є особливо небезпечним наркотичним засобом - - канабісом, обіг якого заборонено Маса екстракту канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 129, 65 г.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/111-20/46276-МРВ від 27.10.2020 року, надані на дослідження два предмети - кондитерські вироби містять особливо небезпечну психотропну, обіг якої заборонено - тетрагідроканнабінол. Надані на дослідження речовини рослинного походження зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом. Нашарування часток речовин рослинного походження зеленого кольору на робочій поверхні наданих на дослідження електронних ваг та на внутрішній поверхні наданої наданої на дослідження полімерної кришки є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом. Маса тетрагідроканнабінолу становить 0,057 г.,0,057 г. Загальна маса тетрагідроканнабінолу 0,114 г. Маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 60,91 г, 84,62 г., 140,70 г, 9,77 г, 22, 07 г, 4,24 г, 4,09 г, 2,63 г, 2,58 г, 1,89 г, 0,93 г, 0,93 г, 0,93 г, 0,92 г, 0,92 г, 0,92 г, 0,92 г, 0,91 г, 0,91 г, 0,91 г, 0,91 г, 0,90 г, 0,90 г, 0,90 г, 0,90 г, 0,90 г, 0,90 г, 0,89 г, 0,89 г, 0,89 г, 0,89 г, 0,89 г, 0,89 г, 0,88 г, 0,88 г, 0,88 г. Загальна маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 618, 29 г. Маса канабісу в нашаруваннях становить менше 0,0001 г.

Канабіс, згідно Списку №1 «Особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено» Таблиці 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України від 06.05.2000 №770, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено.

Відповідно до постанови пленуму Верховного суду України №4 від 26.04.2002 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» встановлено, що про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх, тощо. При цьому слід мати на увазі, що відповідальність за збут таких засобів і речовин настає незалежно від їх розміру.

Крім того, у невстановлений досудовим слідством період часу, гр.-н ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 , реалізуючи свій намір, спрямований на незаконний посів і вирощування рослин конопель, діючи в порушення Закону України « Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів» від 08.07.1999 року, не маючи спеціальної ліцензії Міністерства аграрної промисловості України на посів і вирощування конопель, що видається на підставі Розпорядження Кабінету Міністрів України №561-Р від 15.06.1999 року, за місцем свого фактичного проживання в квартирі АДРЕСА_3 , приховуючи свою незаконну діяльність обладнав теплиці, обладнавши також у середині вентиляцією, освітленням та використовуючи грунт, створив тим самим належний мікроклімат для вирощування рослин роду конопля.

Надалі, у невстановлений досудовим розслідуванням період часу, ОСОБА_12 , реалізуючи свій намір, направлений на незаконне вирощування рослин роду конопля, в зазначеній квартирі АДРЕСА_4 , у грунті посіяв тридцять чотири (34) штуки насіння вказаної рослини, з яких зійшли тридцять (34) рослини, поливав їх, культивуючи грунт і таким чином незаконно виростив вказані тридцять чотири (34) рослини роду конопля до повного їх дозрівання.

21.09.2020 року в період часу з 21 год. 25 хв. до 21 год. 56 хв. на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 16.09.2020 року за адресою: АДРЕСА_2 проведено санкціонований обшук в ході якого вилучено: тридцять чотири (34) рослини, схожі на рослини роду коноплі.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/111-20/46333-МРВ від 30.09.2020 року, надані на дослідження тридцять чотири (34) рослини зеленого кольору відносяться до рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей та є рослинами роду коноплі.

Рослини роду коноплі (Cannabis), відповідно до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою КМУ №770 від 06.05.2000 року ( зі змінами та доповненнями), ( таблиці 1 список №3 - Рослини, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей), є рослини, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей.

Таким чином, органом досудового розслідування дії ОСОБА_12 кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби у великих розмірах, з метою збуту, та за ч.1 ст. 310 КК України, як незаконний посів та вирощування рослин конопель.

Обвинувачений ОСОБА_12 в судовому засіданні вину не визнав та від надання показань відмовився у порядку ст. 63 Конституції України.

Сторона обвинувачення в обґрунтування винуватості ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 310 КК України посилається на показання свідків, та письмові докази, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні.

Так, в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , який був присутній на обшуку в якості понятого, надав суду показання про те, що з обвинуваченим особисто не знайомий. Вказав, що йшов додому, коли працівники поліції зупинили його на вулиці та запропонували бути понятим. Зауважив, що обвинувачений був у кайданках, на нього накинули куртку, обшук фіксувався на камеру. Пояснив, що квартира складалася з кухні- студії з кімнатою, ванної кімнати та балкону, коридору не було. Обшук розпочали з кухні-студії, двері у сусідню кімнату були закриті. В кімнаті, суміжній із кухнею, нічого не виявили, в кухні в холодильнику знайшли кекси, на що працівники поліції зауважили, що вони з травою, запакували їх у сміттєві пакети, пришили до них паперові наліпки, на яких розписувалися поняті. Вказав, що пам`ятає, що окрім кексів вилучили пристрій для куріння, який був на кухні, на столі на папері була трава, у банках також була речовина зеленого кольору. В іншій банці, обмотаній ізолентою, знаходилися замотані кульки, одну з яких розмотав поліцейський. На цьому обшук закінчився. Вказав, що поліцейські запитали у ОСОБА_12 хто проживає в іншій кімнаті, на що останній пояснив, що там живе дівчина. Зазначив, що поліцейський постукав у двері сусідньої кімнати, ніхто не відчинив, однак від стуку двері відкрилися самі, всередині кімнати знаходилися відра з рослинами коноплі, близько півметра заввишки кожна рослина. Працівники поліції розпочали виривати вказані рослини з відер, на чому обшук було завершено. В подальшому, поїхав до відділу поліції та підписував якісь документи, які саме - не запам`ятав.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні надав суду показання про те, що з обвинуваченим не знайомий, був залучений у якості понятого для проведення обшуку працівниками поліції наприкінці літа 2020 року. Вказав, що піднялися на поверх разом із працівниками поліції, яких було більше 5 чоловік, та обвинуваченим, який був одягнений у чорні шорти, толстовку та кросівки, при собі тримав пакет, у якому в подальшому знайшли коробки з нової пошти, він відчинив квартиру, увімкнули камеру та слідчий зачитав ухвалу про проведення обшуку. Квартира розділялась на дві частини, схожа на квартиру-студію. Спочатку зайшли праворуч, де була розміщена кухня-студія та спальня, працівники поліції запропонували обвинуваченому добровільно видати наркотичні речовини. Одразу помітив пристрій для вживання наркотичних засобів. Вказав, що у холодильнику знаходились кекси, у спальні не було нічого. Зауважив, що працівники поліції знайшли речовини рослинного походження, також були коробки від нової пошти. Після виявлення наркотичних речовин, працівники поліції відразу пакували їх до спеціальних пакетів, на яких він розписався, як понятий. Після закінчення обшуку слідчі склали протокол, він підписав документ. Зауважив, що коли почали обшук в іншій квартирі, обвинувачений вказав, що туди заходити не потрібно, бо там проживає дівчина. Час проведення слідчих дій у протоколах обшуку відповідає дійсності. Вказав, що у проміжок між першим та другим обшуком усі учасники слідчої дії перейшли в іншу кімнату, оскільки працівники поліції не могли розібратися, чи це одна квартира, чи дві різних, тому через певний час обшук в іншому приміщенні продовжився. Двері були відчинені, працівники поліції зайшли до квартири, він побачив ванну кімнату і спальню, де були теплиці, їх почали вилучати, все вимкнули, винесли, перерахували після того як вимкнули відеозйомку. Був сильний запах наркотичних засобів та стояли бокси натягнені тентом (близько 4), витяжка, датчики температури і різного розміру рослини у горщиках, загальна кількість яких налічувала близько 30 штук. Обвинувачений ніяких пояснень не надавав. Вказав, що поки півтори години не велася відеофіксація, поліція та поняті вивчали механізм системи вирощування рослин. Зауважив, що більшість часу було витрачено на з`ясування питання щодо того чи вказане приміщення є однією квартирою, чи двома різними. Коли обшук завершився, він підписував протоколи.

Крім цього, на підтвердження винуватості ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, стороною обвинувачення надано наступні письмові докази, які безпосередньо досліджені у судовому засіданні, а саме:

витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003892 від 22.09.2020 за ч. 2 ст. 307 та ч. 1 ст. 310 КК України, з якого вбачається, що 21.09.2020 зареєстровано кримінальне провадження із кваліфікацією за ч. 2 ст. 307 КК України за фактом того, що 21.09.2020 за адресою: АДРЕСА_5 за місцем проживання ОСОБА_12 виявлено та вилучено суху подрібнену речовину рослинного походження та рослини канабісу, який останній зберігав з метою подальшого збуту, а також, 03.11.2020 зареєстровано кримінальне провадження із кваліфікацією за ч. 1 ст. 310 КК України за фактом того що 21.09.2020 в ході санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_2 викрито ОСОБА_12 який за місцем свого проживання вирощував 34 рослини коноплі;

доручення начальника СВ Святошинського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_15 про проведення досудового розслідування від 22.09.2023 на підставі повідомлення №66867 від 21.09.2020;

повідомлення про початок досудового розслідування кримінального провадження від 22.09.2023 №0003892 за підписом слідчої СВ Святошинського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_16 ;

рапорт слідчого СВ Святошинського УП ГУ НП в м. Києві щодо внесення відомостей до ЄРДР за ч.1 ст. 310 КК України від 03.11.2020, зареєстрованого за №77430;

доручення Начальника СВ Святошинського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_15 про проведення досудового розслідування від 03.11.2020 на підставі повідомлення №77430 від 03.11.2020;

повідомлення про початок досудового розслідування кримінального провадження від 03.11.2020 №0004213 за підписом слідчої СВ Святошинського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_16

постанова про створення групи слідчих у кримінальному провадженні №80003892 від 22.09.2020;

постанова про створення групи прокурорів у кримінальному провадженні №80003892 від 22.09.2020;

постанова від 22.09.2020 про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження з кримінального провадження №0000125 від 09.01.2020

постанова від 03.11.2020 про об`єднання кримінальних проваджень №0003892 від 22.09.2020 та №0004213 від 03.11.2020;

клопотання про проведення обшуку у кримінальному провадженні №0000125 від 09.01.2020;

ухвала слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 16.09.2020, справа №759/1559/20 у кримінальному провадженні №0000125 від 09.01.2020, якою надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 ;

інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно по об`єкту за адресою АДРЕСА_2 від 14.09.2020;

протокол обшуку квартири за адресою АДРЕСА_2 від 21.09.2020, проведеного у період часу з 18 год. 34 хв. до 19 год. 55 хв., у рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000125 від 09.01.2020, на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 16.09.2020, справа №759/1559/20;

протокол обшуку квартири за адресою АДРЕСА_2 від 21.09.2020, проведеного у період часу з 21 год. 25 хв. до 21 год. 56 хв. у рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000125 від 09.01.2020, на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 16.09.2020, справа №759/1559/20;

додаток до протоколу обшуку від 21.09.2020 - диск з відеозаписом;

постанова від 24.09.2020 про визнання СД-Р диску речовим доказом та передачу його на зберігання у кримінальному провадженні №0003892 від 22.09.2020;

протокол затримання у порядку ст. 208 КПК України від 21.09.2020, відповідно до якого о 23 год. 14 хв. 21 вересня 2020 року ОСОБА_12 фактично затримано в порядку ст. 208 КПК України, в ході затримання вилучено мобільний телефон «Мейзу»;

протокол роз`яснення права на захист від 22.09.2023, підписаний ОСОБА_12 особисто;

клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 23.09.2020 у кримінальному провадженні №0003892 від 22.09.2020;

розписка ОСОБА_12 про отримання клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з додатками від 23.09.2020;

ухвала слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 23.09.2020, справа №759/16149/20, якою до ОСОБА_12 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту;

постанова від 22.09.2020 про призначення експертизи матеріалів, речовин та виробів у кримінальному провадженні №0003892 від 22.09.2020, об`єкт дослідження: поліетиленовий пакет прозорого кольору який прошито та скріплено біркою з печаткою «Для пакетів №1 Святошинського УП», всередині якого скляна банка та паперовий згорток всередині якого речовина рослинного походження зеленого кольору;

висновок експерта від 23.09.2020 N? CE-19/111-20/46254-МРВ, відповідно до якого, надані на дослідження подрібнені речовини рослинного походження зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом. Обіг якого заборонено - канабісом. Маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 3,01 г. та 1,68 г. Загальна маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 4,69 г;

постанова від 06.10.2020 про визнання предметів речовими доказами у кримінальному провадженні №0003892 від 22.09.2020, якою, особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс масою 4,69 г, після проведення експертного дослідження запаковано у поліетиленовий пакет «Експертна служба» №5317433 та передано на зберігання до КЗРД Святошинського УП ГУ НП в м. Києві;

квитанція про отримання на зберігання речових доказів №1376;

постанова від 22.09.2020 про призначення експертизи матеріалів, речовин та виробів у кримінальному провадженні №0003892 від 22.09.2020, об`єкт дослідження: картонна коробка, опечатана біркою з печаткою «Для пакетів №1 Святошинського УП», всередині якої тридцять три кущі рослин зеленого кольору;

висновок експерта від 30.09.2020 №CE-19/111-20/46333-MPB, відповідно до якого, надані на дослідження 34 (тридцять чотири) рослини зеленого кольору відносяться до категорії рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обсяг яких допускається для промислових цілей та є рослинами роду коноплі;

постанова від 06.10.2020 про визнання предметів речовими доказами у кримінальному провадженні №0003892 від 22.09.2020, якою, 34 (тридцять чотири) рослини зеленого кольору які вилучено в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , поміщено до картонної коробки, яку скріплено біркою та передано на зберігання до КЗРД Святошинського УП ГУ НП в м. Києві;

квитанція про отримання на зберігання речових доказів №1396;

постанова від 22.09.2020 про призначення експертизи матеріалів, речовин та виробів у кримінальному провадженні №0003892 від 22.09.2020, об`єкт дослідження: поліетиленовий пакет чорного кольору, який прошито і скріплено біркою з печаткою «Для пакетів №1 Святошинського УП», всередині якого фрагменти рослин зеленого кольору;

висновок експерта від 07.10.2020 N? CE-19/111-20/46281-MPB, відповідно до якого, надана на дослідження рослинна маса є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом. Маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 129,65 г.;

постанова від 13.10.2020 про визнання предметів речовими доказами у кримінальному провадженні №0003892 від 22.09.2020, якою, особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс масою 129,65 г, після проведення експертного дослідження запаковано у поліетиленовий пакет «Експертна служба» №5493506 та передано на зберігання до КЗРД Святошинського УП ГУ НП в м. Києві;

квитанція про отримання на зберігання речових доказів №1394;

постанова від 22.09.2020 про призначення експертизи матеріалів, речовин та виробів у кримінальному провадженні №0003892 від 22.09.2020, об`єкт дослідження: поліетиленовий пакет чорного кольору, прошитий та скріплений біркою з печаткою «Для пакетів №1 Святошинського УП», всередині якого скляна банка з речовиною рослинного походження зеленого кольору, 2 прозорих поліетиленових пакети з пазовими замками всередині кожного з яких речовина рослинного походження зеленого кольору, сім прозорих поліетиленових пакетів всередині кожного з яких подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору, прозорий поліетиленовий пакет запаяний, всередині якого дві пресованих речовини невідомого походження та електронні ваги з пластмасовим піддоном на яких залишки речовини рослинного походження зеленого кольору;

висновок експерта від 26.10.2020 N? CE-19/111-20/46276-MPB, відповідно до якого, надані на дослідження два предмети-кондитерські вироби містять особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - тетрагідроканнабінол. Надані на дослідження речовини рослинного походження зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом. Нашарування часток речовин рослинного походження зеленого кольору на робочій поверхні наданих на дослідження електронних ваг та на внутрішній поверхні наданої на дослідження полімерної кришки є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом. Маса тетрагідроканнабінолу становить 0,057г, 0,057г. Загальна маса тетрагідроканнабінолу становить 0,114г. Маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 60,9 1г, 84,62г, 140,70г, 9,77г, 22,07г, 4,24г, 4,09г, 2,63г, 2,58г, 1,89г, 0,93г, 0,93 г, 0,93г, 0,92г, 0,92г, 0,92г, 0,92г, 0,91г, 0,91г, 0,91г, 0,91г, 0,90г, 0,90г, 0,90 г, 0,90 г, 0,0г;, 0,90г, 0,89г, 0,89г, 0,89г, 0,89г, 0,89г, 0,89г, 0,88г, 0,88, 0,88г. - 36 Загальна маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 618,29г. Маса канабісу в нашаруваннях становить менше 0,0001г;

постанова від 30.10.2020 про визнання предметів речовими доказами у кримінальному провадженні №0003892 від 22.09.2020, якою особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, масою 618,29 г, що був вилучений у ОСОБА_12 , який після проведення експертного дослідження був запакований у поліетиленовий пакет «Експертна служба» №4161929, передано на зберігання до КЗРД Святошинського УП ГУ НП в м. Києві;

постанова від 30.10.2020 про визнання предметів речовими доказами у кримінальному провадженні №0003892 від 22.09.2020, якою електронні ваги чорного та сріблястого кольорів з маркуванням 500gx0.01g, що вилучено під час обшуку з приміщення квартири АДРЕСА_3 за місцем проживання громадянина ОСОБА_12 , упаковані до спецпакету №416929, передано на зберігання до КЗРД Святошинського УП ГУ НП в м. Києві;

квитанція про отримання на зберігання речових доказів №1397;

постанова від 06.10.2020 про визнання предметів речовими доказами у кримінальному провадженні №0003892 від 22.09.2020, якою електронагрівачі, електролампи та вентиляційна система, які були вилучені під час обшуку з приміщення квартири АДРЕСА_3 за місцем проживання громадянина ОСОБА_12 , упаковані до поліетиленових пакетів чорного кольору, передано на зберігання до КЗРД Святошинського УП ГУ НП в м. Києві;

квитанція про отримання на зберігання речових доказів №1391;

квитанція про отримання на зберігання речових доказів №1392;

квитанція про отримання на зберігання речових доказів №1393;

постанова від 24.09.2020 про залучення захисника у кримінальному провадженні №0003892 від 22.09.2020.

Суд, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, перевіривши та оцінивши усі доводи учасників судового провадження, дійшов наступного висновку.

Згідно з ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з положеннями ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення /за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого/ або в разі надходження заяви /повідомлення/ про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень відповідно до ст. 9 КПК України.

Згідно вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

За ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до вимог ст. 86 КПК України докази визнаються допустимими, якщо їх отримано у порядку, встановленому цим Кодексом.

Докази мають бути отримані тільки уповноваженими на це особами (органами); способами і засобами, які призначені для одержання певних доказів; у процесі отримання доказів мають бути дотримані вимоги закону, що визначають порядок проведення конкретних дій, їхню послідовність, склад учасників; докази мають бути закріплені належним чином.

Недодержання вказаних вимог має наслідком визнання доказів недопустимими, вони не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень, на них не може послатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України покладається на сторону обвинувачення, належності та допустимості доказів - на сторону, що їх подає.

Отже, вирішуючи питання про допустимість представлених стороною обвинувачення доказів, судом оцінюється відповідність їх отримання нормам процесуального законодавства, яке діяло на момент отримання доказів.

Із наданих прокурором письмових доказів, зокрема, ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 16.09.2020 (справа №759/1559/20) вбачається, що слідчим суддею надано дозвіл на проведення обшуку в межах кримінального провадження №0000125 від 09.01.2020 за адресою: АДРЕСА_2 .

Системне тлумачення процесуальних норм, а саме статей 37, 39, 236 КПК України, дає підстави стверджувати, що ухвала про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи може бути виконана прокурором, призначеним здійснювати процесуальне керівництво в порядку ст. 37 КПК України, або слідчим, визначеним керівником органу досудового розслідування в порядку ст. 39 цього Кодексу.

Разом з цим, стороною обвинувачення не надано суду витяг з реєстру матеріалів досудового розслідування та постанови про групу слідчих з первинного кримінального провадження, в рамках якого надавався дозвіл на обшук, а саме №0000125 від 09.01.2020, що позбавило суд можливості переконатися у наявності повноважень уповноважених осіб на проведення вказаної слідчої дії.

За приписами частини 1 статті 235 КПК України ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи з підстав, зазначених у клопотанні прокурора, слідчого, надає право проникнути до житла чи іншого володіння особи лише один раз.

Стороною обвинувачення надано суду для дослідження два протоколи обшуку, проведених на підставі ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 16.09.2020.

Так, з протоколу обшуку квартири за адресою АДРЕСА_2 від 21.09.2020 вбачається, що слідчу дію розпочато о 18 год. 34 хв. та завершено о 19 год. 55 хв (а.с. 148 - 152, т.1).

В подальшому, проведення обшуку продовжено 21.09.2020 о 21 год. 25 хв. та закінчено о 21 год. 56 хв., що відображено у окремому протоколі обшуку (а.с.153-161, т.1). При цьому, у вказаному протоколі обшуку зазначено, що навпроти центрального входу у квартиру АДРЕСА_3 , є вхід до однієї з частин вказаної квартири.

Наведене також узгоджується із показаннями свідка ОСОБА_14 , який в судовому засіданні пояснив, що після закінчення першого обшуку слідчі склали протокол, який він підписав, та в подальшому, з`ясувавши наявність входу в іншу частину квартири, розпочали знову проведення обшуку, про що було складено інший протокол обшуку.

Таким чином, після з`ясування органом досудового розслідування наявності іншої кімнати у приміщенні, проведення обшуку продовжено, із відкриттям нового протоколу обшуку, де підставою його проведення вказано ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 16.09.2020, із зазначенням у протоколі обшуку часу початку такого продовження, а саме 21.09.2020 з 21 год. 25 хв. до 21 год. 56 хв.

Отже, органом досудового розслідування проведено дві окремих слідчих дії під виглядом однієї, при цьому підставою для проведення першого та другого обшуку слідчим у протоколах обшуку вказано одну й ту ж ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 16.09.2020, яка легалізовувала проникнення до житла особи лише один раз.

Враховуючи викладені обставини, та те, що чинним КПК України не передбачено можливості оголошення перерви, чи зупинення проведення слідчої дії - обшуку, органом досудового розслідування при проведенні слідчої дії, зафіксованої протоколом обшуку від 21.09.2020 у період часу з 21 год. 25 хв. до 21 год. 56 хв. (а.с.153-161). порушено вимоги ч. 1 ст. 235 КПК України

Згідно приписів ст. 87 КПК недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, в тому числі, внаслідок порушення права особи на захист та шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

За таких обставин, оскільки обшук проведено з порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства, дані, що отримані за результатами проведення слідчої дії - обшуку від 21.09.2020, проведеного у період часу з 21 год. 25 хв. до 21 год. 56 хв., суд визнає недопустимими доказами та не приймає їх до уваги на підтвердження винуватості ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Крім того, надаючи оцінку протоколу обшуку квартири за адресою АДРЕСА_2 від 21.09.2020, проведеного у період часу з 18 год. 34 хв. до 19 год. 55 хв. (а.с. 148 - 152), суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч. 3 ст.104 КПК України, вступна частина протоколу повинна містити відомості зокрема про всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії (прізвища, імена, по батькові, дати народження, місця проживання), описова частина протоколу повинна містити відомості про послідовність дій.

Як вбачається із вказаного протоколу обшуку від 21.09.2020, при його проведенні приймали участь кілька оперативних працівників, що підтверджено дослідженим у судовому засіданні відеозаписом із відображенням проведення процесуальної дії, проте передбачені законом відомості про оперативних співробітників у вступній частині протоколу обшуку відсутні, натомість, заключна частина протоколу підписана двома оперативними співробітниками - оперуповноваженими УБН НП в м. Києві ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

Крім того, частина 5 статті 105 КПК України передбачає, що додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також посвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків.

Із показань свідків, які є послідовними, узгоджуються між собою та стороною обвинувачення не спростовані, встановлено, що вилучені предмети під час обшуку пакувалися до спеціальних пакетів із нашивкою на них спеціальних папірців із зазначенням вилученого, які після завершення обшуку підписувалися понятими.

Разом із тим, у вказаному протоколі обшуку взагалі відсутні будь-які відомості щодо упакування вилучених предметів, із реквізитами пакетів, до яких вони були упаковані, що позбавляє можливості ідентифікувати вилучені об`єкти.

Таким чином, дані, що отримані за результатами проведення обшуку та містяться у протоколі обшуку від 21.09.2020, проведеного у період часу з 18 год. 34 хв. до 19 год. 55 хв., (а.с. 148 - 152), відповідно до ст. 86, 87 КПК України є недопустимими доказами, так як були отримані з порушенням вимог ч. 3, ч. 5 ст. 104 КПК України

Вказаний висновок узгоджується із позицією Верховного Суду висловленого колегією Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 02.09.2020, справа №591/4742/16-к, провадження № 51-1733 км 19.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є зокрема особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису обшуку, проведеного 21.09.2020 у період часу з 18 год. 34 хв. до 19 год. 55 хв. вбачається, що обвинувачений ОСОБА_12 перебував у кайданках ще до початку проведення обшуку, та під час його проведення.

Вказана обставина підтверджена свідком ОСОБА_13 у показаннях, наданих суду під час допиту в судовому засіданні, який вказав, що обвинувачений перебував у кайданках ще до початку проведення обшуку, та на нього працівники поліції накинули куртку.

Разом з цим, в протоколі затримання ОСОБА_12 , який був складений 21.09.2020 о 23 год. 14 хв. год. міститься посилання на те, що фактично ОСОБА_12 був затриманий 21.09.2020 о 19:30 год. Доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, яка відповідно до положень кримінального процесуального законодавства вважається затриманою та/або стосовно якої обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою видане о 00 год. 05 хв. 22.09.2020.

Зважаючи на викладені обставини суд вважає, що ОСОБА_12 був фактично затриманим ще на час початку проведення обшуку за місцем його проживання, тобто з 18 год. 34 хв. 21.09.2020, однак маючи можливість користуватися правами підозрюваного, передбаченими ст. 42 КПК України, зокрема правом на першу вимогу мати захисника, на участь захисника у проведенні слідчих дій, користуватися правовою допомогою, був позбавлений можливості їх реалізувати, оскільки органом досудового розслідування ОСОБА_12 не забезпечено право на проведення слідчої дії за участю захисника, в порушення вимог ч.4 ст. 213 КПК України негайно не повідомлено орган (установа), уповноважену законом на надання безоплатної правової допомоги, не роз`яснено прав підозрюваного, оскільки у відповідній графі протоколу обшуку стоїть прочерк.

Таким чином, враховуючи викладене, органом досудового розслідування під час проведення обшуків за місцем проживання ОСОБА_12 порушено право на захист останнього, що в силу вимог п. 3 ч.2 ст. 87 КПК України, є підставою для визнання протоколів обшуків від 21.09.2020 та доказів, отриманих за результатами їх проведення, недопустимими, оскільки останні здобуті внаслідок істотного порушення прав людини та основоположних свобод.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до сформованої практики ЄСПЛ доктрини «плодів отруєного дерева» (fruit of the poisonous tree), якщо джерело доказів є недопустимим, всі інші дані, одержані з його допомогою, будуть такими ж (рішення у справах «Гефген проти Німеччини», пункти 50-52 рішення у справі «Шабельник проти України (№ 2)», пункт 66 рішення у справі «Яременко проти України (№ 2)»). Зазначена доктрина передбачає оцінку не лише кожного засобу доказування автономно, а і всього ланцюга безпосередньо пов`язаних між собою доказів, з яких одні випливають з інших та є похідними від них. Критерієм віднесення доказів до «плодів отруєного дерева» є наявність достатніх підстав вважати, що відповідні відомості не були б отримані за відсутності інформації, одержаної незаконним шляхом.

Враховуючи, що протокол обшуку від 21.09.2020, проведеного у період часу з 18 год. 34 хв. до 19 год. 55 хв. (а.с 148-152) та протокол обшуку від 21.09.2020, проведеного у період часу з 21 год. 25 хв. до 21 год. 56 хв. (а.с.153-161) визнані судом недопустимими доказами, у відповідності до ч.1 та п.1 ч. 2 ст. 87 КПК України, тому інші докази у кримінальному провадженні, а саме: висновок експерта від 23.09.2020 N? CE-19/111-20/46254-МРВ; висновок експерта від 30.09.2020 №CE-19/111-20/46333-MPB; висновок експерта від 07.10.2020 N? CE-19/111-20/46281-MPB; висновок експерта від 26.10.2020 N? CE-19/111-20/46276-MPB; СД-Р диск, який відповідно до постанови від 24.09.2020 визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні №0003892 від 22.09.2020; особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс масою 4,69 г, після проведення експертного дослідження запаковано у поліетиленовий пакет «Експертна служба» №5317433, який відповідно до постанови про визнання речовими доказами від 06.10.2020 визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні №0003892 від 22.09.2020; 34 (тридцять чотири) рослини зеленого кольору які вилучено в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , поміщено до картонної коробки, які відповідно до постанови про визнання речовими доказами від 06.10.2020 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0003892 від 22.09.2020, особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс масою 129,65 г, після проведення експертного дослідження запаковано у поліетиленовий пакет «Експертна служба» №5493506, який відповідно до постанови про визнання речовими доказами від 13.10.2020 визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні №0003892 від 22.09.2020; електронні ваги чорного та сріблястого кольорів з маркуванням 500gx0.01g, що вилучено під час обшуку з приміщення квартири АДРЕСА_3 за місцем проживання громадянина ОСОБА_12 , упаковані до спецпакету №416929, які відповідно до постанови про визнання речовими доказами від 30.10.2020 визнані речовим доказом у кримінальному провадженні №0003892 від 22.09.2020; особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, масою 618,29 г, що був вилучений у ОСОБА_12 , який після проведення експертного дослідження був запакований у поліетиленовий пакет «Експертна служба» №4161929, який відповідно до постанови про визнання речовими доказами від 30.10.2020 визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні №0003892 від 22.09.2020, які є похідними доказами та отримані внаслідок проведення з порушенням вимог кримінального процесуального закону слідчих дій, з огляду на положення статей 86, 87 КПК України, суд також визнає недопустимими доказами.

Крім того, суд вважає за необхідне надати окрему оцінку процесуальним рішенням, прийнятим уповноваженими особами у ході досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0004213 від 03.11.2020 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України.

Так, відповідно до ч.1 ст. 214 КПК слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Частиною 2 ст. 214 КПК України передбачено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч.3 ст.214 КПК України здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. До внесення відомостей до ЄРДР у невідкладних випадках може бути проведений лише огляд місця події. У такому випадку внесення відомостей до ЄРДР повинно здійснюватися негайно після завершення огляду.

За загальним правилом, слідчі (розшукові) дії, негласні слідчі (розшукові) дії можуть проводитися лише в розпочатому кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР, та не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування. Будь-які слідчі (розшукові) дії, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази - недопустимими (ч. 3 ст. 214, ч. 8 ст. 223, ст. 219 КПК).

Предмети, вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження (ст. 236 КПК). Виявлення вказаних предметів може стати підставою для ініціювання початку кримінального провадження та притягнення винних до кримінальної відповідальності.

Суд звертає увагу на те, що стороною обвинувачення не долучено до матеріалів кримінального провадження та не надано суду для дослідження витяг із Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження №0000125 від 09.01.2020 за ч. 2 ст. 307 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обшук за місцем проживання ОСОБА_12 проведено на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 16.09.2020, винесеної в межах кримінального провадження №0000125 від 09.01.2020 за ч. 2 ст. 307 КК України, з метою відшукання і вилучення речей, що мають значення для розслідування даного провадження.

Під час обшуку, проведеного в рамках кримінального провадження №0000125 від 09.01.2020 виявлено та вилучено 34 рослини коноплі, які, за версією органу досудового розслідування, за місцем проживання вирощував ОСОБА_12 , тобто слідчим під час проведення слідчої дії в кримінальному провадженні №0000125 від 09.01.2020 за ч. 2 ст. 307 КК України виявлено обставини, які свідчать про вчинення іншого кримінального правопорушення, передбаченого статтею 310 КК України, що є обов`язковою підставою для внесення відомостей до ЄРДР за вказаним фактом.

Незважаючи на імперативні приписи процесуального закону, слідчим 22.09.2020, в межах досудового розслідування кримінального провадження №0003892 від 22.09.2020, винесено постанову про призначення експертизи щодо вилучених 34 рослин та 30.09.2020 отримано висновок експерта, яким встановлено належність наданих на дослідження рослин до рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини, обіг яких допускається для промислових цілей та є рослинами роду коноплі.

Після отримання висновку експерта, - 03.11.2020 внесено відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 310 КК України, із присвоєнням №0004213 від 03.11.2020.

При цьому, суд звертає увагу на рапорт слідчого ОСОБА_19 на ім`я начальника Святошинського УП ГУ НП в м. Києві, в якому слідча доповідає про те, що на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва №759/15597/20 від 16.09.2020 у межах кримінального провадження №0003892 від 22.09.2020, нею, 21.09.2020 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 за місцем мешкання громадянина ОСОБА_12 , під час якого вилучено 34 рослини зеленого кольору, та просить даний факт зареєструвати в журналі ЄО з подальшим внесенням відомостей в ЄРДР за ч. 1 ст. 310 КК України.

Таким чином, зазначені вище слідчі дії проведено поза межами кримінального провадження за ч. 1 ст. 310 КК України, що фактично підтверджено слідчим в рапорті про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що безумовно свідчить про недійсність вчинених слідчих дій та недопустимість отриманих в їх результаті доказів.

Крім цього, надаючи оцінку постанові прокурора від 03.11.2020 про об`єднання кримінальних проваджень №0003892 від 22.09.2020 та №0004213 від 03.11.2020, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Застосування належної процедури «fair procedure» (у європейській системі), «dut procyes» (у американській системі) є одним із складових елементів принципу верховенства права, передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів. Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті.

Отже, визначення керівником органу прокуратури прокурора (групи прокурорів), який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні є кримінально-процесуальним рішенням, яке утворює, змінює чи припиняє права і обов`язки, тобто має правові наслідки, в конкретному кримінальному провадженні з його початку до завершення та за процесуальною формою має бути передбачено (встановлено) кримінальним процесуальним законом.

У свою чергу, постанова керівника відповідного органу прокуратури про призначення (визначення) прокурора або групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, має відповідати вимогам ст. 110 КПК України, у тому числі, постанова прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

Крім того, слід зазначити, що витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань не може замінити таку постанову, оскільки він не є кримінально-процесуальним рішенням, яке породжує зазначені правові наслідки в конкретному кримінальному провадженні.

Таким чином, кримінальний процесуальний закон передбачає обов`язковість винесення керівником відповідного органу прокуратури постанови про призначення (визначення) прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, та у разі необхідності групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, її відповідність вимогам до процесуального рішення в формі постанови, у тому числі, щодо підписання службовою особою, яка її прийняла, та долучення постанови до матеріалів кримінального провадження для підтвердження факту наявності повноважень.

Відсутність зазначеної постанови в матеріалах кримінального провадження або її не підписання керівником відповідного органу прокуратури обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора (прокурорів), який не мав на те законних повноважень.

Така позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 лютого 2021 року у провадженні №51-4584 кмо18, справа №754/7061/15.

У досліджуваній постанові від 03.11.2020, прокурором прийнято рішення про об`єднання кримінальних проваджень №0003892 від 22.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та №0004213 від 03.11.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України, в одне провадження під №0003892.

Разом із тим, в ході судового розгляду не подано документів, якими визначено прокурора або групу прокурорів, які здійснюють повноваження прокурорів у кримінальному провадженні №0004213 від 03.11.2020, що у свою чергу в окремому порядку ставить під сумнів легітимність процесуальної дії прокурора про об`єднання кримінального провадження, а відтак, і використання у об`єднаному кримінальному провадженні здобутих у ході досудового розслідування доказів.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, що були отримані після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 86 КПК України, недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Підслідність кримінальних проваджень визначається виключно кримінальним процесуальним законом, а саме ст. 216 КПК.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 КПК України, досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 218 КПК України (в редакції чинній на час розслідування кримінального провадження), якщо слідчому із заяви, повідомлення або інших джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він проводить розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність.

Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснювалось слідчими Святошинського УП ГУ НП в м. Києві за процесуального керівництва Святошинської окружної прокуратури м. Києва (Київська місцева прокуратура №8 станом на дату затвердження обвинувального акту).

Разом із тим, згідно обвинувального акту та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, місцем вчинення кримінального правопорушення є кв. АДРЕСА_3 , що територіально відноситься до Подільського району м. Києва.

При дослідженні поданих стороною обвинувачення доказів, судом встановлено, що у порушення вимог КПК України, прокурором не вирішено питання про визначення підслідності за слідчими Святошинського УП ГУ НП в м. Києві, або ж спрямування досудового розслідування до Подільського УП ГУ НП в м. Києві, оскільки вказана постанова у матеріалах кримінального провадження відсутня.

Відтак, усі процесуальні та слідчі дії, що були здійснені слідчими Святошинського УП ГУ НП в м. Києві в межах кримінального провадження №0003892 від 22.09.2020, після 22.09.2020, не можна визнати законними, оскільки досудове розслідування здійснювалося неуповноваженим на те органом з порушенням правил територіальної підслідності, визначеної ст. 218 КПК України, тобто слідчими не того органу досудового розслідування під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Отже, здійснення досудового розслідування не уповноваженими на те особами (органами) визнається істотним порушенням прав людини і основоположних свобод та має наслідком визнання отриманих доказів недопустимими.

Такі висновки суду касаційної інстанції неодноразово висловлювалися в рішеннях Верховного Суду, зокрема в постановах від 30 вересня 2020 року у справі №563/1118/16-к (провадження № 51-1078км20), від 14 квітня 2020 року у справі №761/34909/17 (провадження № 51-10064км18), від 25 серпня 2021 року у справі №668/14933/15-к (провадження № 51-6453км18) та інших.

Більше того, про те, що докази мають бути отримані тільки уповноваженими на це особами (органами); способами і засобами, які призначені для одержання певних доказів; у процесі отримання доказів мають бути дотримані вимоги закону, що визначають порядок проведення конкретних дій, їхню послідовність, склад учасників; докази мають бути закріплені належним чином, зазначала й об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 24 травня 2021 року (провадження № 51-2917кмо20, справа № 640/5023/19). У цій справі колегія суддів дійшла висновку, що наслідком недотримання належної правової процедури як складового елементу принципу верховенства права є визнання доказів, одержаних у ході досудового розслідування, недопустимими на підставі ст.86, п. 2 ч. 3 ст.87КПК як таких, що зібрані (отримані) неуповноваженими особами (органом) у конкретному кримінальному провадженні, з порушенням установленого законом порядку.

Вказані висновки підтверджені, крім інших, позицією Верховного Суду у постанові від 06.10.2021, справа №520/8432/16-к, провадження № 51-1648км21.

З огляду на вказані обставини, порушення правил підслідності щодо розслідування даного кримінального провадження, суд вважає всі докази, зібрані під час досудового розслідування слідчими Святошинського УП ГУ НП, не тільки недопустимими, у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 87 КПК України, а такими, що містять у собі та у порівнянні з іншими матеріалами та доказами, суттєві протиріччя, що впливає на їх достовірність, стороною обвинувачення на спростовування та усунення таких протиріч докази не надані, а тому не можуть бути прийняті судом та враховані при ухваленні вироку.

Крім того, суд наголошує на тому, що надані стороною обвинувачення та досліджені судом процесуальні документи, а саме доручення начальника СВ Святошинського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_15 про проведення досудового розслідування від 22.09.2023 на підставі повідомлення №66867 від 21.09.2020; повідомлення про початок досудового розслідування кримінального провадження від 22.09.2023 №0003892; доручення начальника СВ Святошинського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_15 про проведення досудового розслідування від 03.11.2020 на підставі повідомлення №77430 від 03.11.2020; повідомлення про початок досудового розслідування кримінального провадження від 03.11.2020 №0004213 за підписом слідчої СВ Святошинського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_16 постанова про створення групи слідчих у кримінальному провадженні №80003892 від 22.09.2020; постанова про створення групи прокурорів у кримінальному провадженні №80003892 від 22.09.2020; постанова від 22.09.2020 про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження з кримінального провадження №0000125 від 09.01.2020, а також квитанції про отримання на зберігання речових доказів №1376, №1396, №1394, №1391, №1392, №1393, за своїм змістом взагалі не містять ознак доказів, що мають значення для вирішення кримінального провадження по суті пред`явленого обвинувачення, ні зі сторони обвинувачення, ні зі сторони захисту, а лише засвідчують відповідність окремих проведених слідчих та процесуальних дій вимогам закону та належними процесуальними особами, а тому, суд, у розумінні ст. 84 КПК України, переліченим документам оцінки не надає.

Надаючи окрему оцінку показанням свідків, суд вважає за необхідне зауважити, що показання свідків при доведенні обставин вчинення інкримінованого обвинуваченим ОСОБА_12 кримінальних правопорушень, судом до уваги не беруться, так як такі стосуються виключно механізму проведеної слідчої дії, протоколи складені за результатами проведення якої, судом визнані недопустимими доказами, а отже жодним чином не вказують на вчинення обвинуваченим дій, що ставляться йому у провину.

З огляду на викладене, жодний із наданих стороною обвинувачення доказів як сам по собі, так і в сукупності з іншими, з точки зору допустимості, належності, достатності та взаємозв`язку, не дає достатніх підстав стверджувати поза розумним сумнівом про винуватість ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

За таких обставин слід зазначити, що згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до приписів ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

За вимогами ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до статті 62 Конституції України, пунктів 18 та 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, відповідно до якого неприпустимо покладати на підсудного доведення своєї невинуватості, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях.

Пункт 2 статті 6 Конвенції проголошує право на презумпцію невинуватості. В основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення. Недопустимість порушення таких принципів Європейський суд з прав людини засвідчив у справі «Тельфнер проти Австрії» від 20 березня 2001 року та «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 08 лютого 1996 року.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний скоїв злочин, який ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні і всі сумнів и повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні стороною обвинувачення не доведено вчинення ОСОБА_12 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 310 КК України, тому, відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 373 КПК України, він у пред`явленому обвинуваченні підлягає визнанню невинуватим та щодо нього ухвалюється виправдувальний вирок.

До набрання вироком законної сили суд вважає за можливе запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, у зв`язку із виправданням обвинуваченого ОСОБА_12 , слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7-9, 17, 23, 368, 369, 373, 374 КПК України, ст. 62 Конституції України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 310 КК України та виправдати на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 310 КК України.

Відповідно до вимог ст.100 КПК України речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

СД-Р диск, який відповідно до постанови від 24.09.2020, визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні №0003892 від 22.09.2020, - залишити при матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;

особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс масою 4,69 г, який після проведення експертного дослідження запаковано у поліетиленовий пакет «Експертна служба» №5317433; 34 рослини зеленого кольору, які вилучено в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , поміщено до картонної коробки; особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою 129,65 г, який після проведення експертного дослідження запаковано у поліетиленовий пакет «Експертна служба» №5493506; електронні ваги чорного та сріблястого кольорів з маркуванням 500gx0.01g, що вилучені під час обшуку з приміщення квартири АДРЕСА_3 за місцем проживання ОСОБА_12 , упаковані до спецпакету №416929; особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, масою 618,29 г, що вилучений у ОСОБА_12 , який після проведення експертного дослідження запакований у поліетиленовий пакет «Експертна служба» №4161929, - після набрання вироком законної сили знищити.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на проведення судових експертиз №СЕ-19/111-20/46254-МРВ від 23.09.2020 в сумі 980,70 гривень; № СЕ-19/111-20/46333-МРВ від 30.09.2020 в сумі 980,70 гривень; № СЕ-19/111-20/46281-МРВ від 07.10.2020, в сумі 980,70 гривень; №СЕ-19/111-20/46276-МРВ від 26.09.2020 в сумі 2942,10 гривень, - віднести на рахунок держави.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1