ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

18 грудня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 688/2975/16-к

Провадження № 11-кп/4820/457/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Хмельницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_5 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 березня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000025, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 січня 2016 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Миколаїв Миколаївської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Славути Хмельницької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого пунктом 12 частини 2 статті 115 КК України кожного, визнано невинуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого пунктами 6, 11 частини 2 статті 115 КК України кожного; та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянки України, уродженки м. Лабитнанге Тюменської області Російської Федерації, яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимої визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за пунктами 11,12 частини 2 статті 115 КК України, та

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 березня 2023 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого пунктом 12 частини 2 статті 115 КК України та призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі; за пунктами 6, 11 частини 2 статті 115 КК України визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдано на підставі пункту 2 частини 1 статті 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

Вироком ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з 18 лютого 2016 року, зарахувавши йому у строк відбуття покарання термін тримання під вартою відповідно до частини 5 статті 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 18 лютого 2016 року по день постановлення вироку включно.

Запобіжний захід ОСОБА_6 залишено у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Цим же вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого пунктом 12 частини 2 статті 115 КК України та призначено покарання у виді 11 (одинадцяти) років 11 місяців позбавлення волі; за пунктами 6, 11 частини 2 статті 115 КК України визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдано на підставі пункту 2 частини 1 статті 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого пунктами 6, 11 частини 2 статті 115 КК України, в якому він обвинувачується.

ОСОБА_9 визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за пунктами 11,12 частини 2 статті 115 КК України та виправдано на підставі пункту 2 частини 1 статті 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого пунктами 11, 12 частини 2 статті 115 КК України, в якому вона обвинувачується.

Вимоги апеляційної скарги

Не погоджуючись з цим вироком, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 та ОСОБА_8 визнати винними у вчиненні ними кримінального правопорушення (злочину), передбаченого п.п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, та визнати винною ОСОБА_9 у вчиненні нею кримінального правопорушення (злочину), передбаченого п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, та призначити кожному покарання у виді довічного позбавлення волі.

Позиції учасників судового провадження за клопотанням

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, який був застосований до обвинуваченого на заміну тримання під вартою ухвалою суду від 20 вересня 2023 року. Обґрунтовує своє клопотання продовженням апеляційного розгляду, неможливістю завершити його та ухвалити судове рішення в межах дії застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу, продовженням існування ризику втечі обвинуваченого, що підсилюється суворістю покарання, враховуючи, що в апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про погіршення становища обвинувачених.

На підставі частини 1 статті 331 КПК України в судовому засіданні розглядалося клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши думки учасників судового провадження за клопотанням прокурора та перевіривши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку про задоволення клопотання прокурора з наступних підстав.

Мотиви суду

Згідно з частиною 1 статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Прокурор звернувся з клопотанням продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки вважає, що продовжують існувати ризики за статтею 177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з доводами сторони обвинувачення та вважає за можливе задовольнити заявлене клопотання прокурора.

Відповідно до положень статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Зі змісту статті 194 КПК України вбачається, що під час розгляду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У цьому кримінальному провадженні ухвалено вирок, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого пунктом 12 частини 2 статті 115 КК України та призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі, запобіжний захід ОСОБА_6 залишено у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Однак, вирок не набрав законної сили, триває апеляційний розгляд.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року продовжувався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_4 , із забороноюзалишати житло з 22.00 год. до 06.00 год., з покладенням обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 КПК України, застосований ухвалою цього ж суду від 20 вересня 2023 року на заміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Засуджуючи ОСОБА_6 за вчинений особливо тяжкий злочин до покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років, суд першої інстанції визнав вину обвинуваченого у вчиненні злочину доведеною, тобто дійшов висновку про обґрунтованість обвинувачення.

У справі «Ілійков проти Болгарії» зазначається, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Разом з тим тяжкість можливого покарання не є єдиною підставою для висновку про існування у кримінальному провадженні ризику переховування підозрюваного, обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду.

При цьому, ризик втечі підозрюваного, обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку і може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (справа "Бекчиєв проти Молдови").

Оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину проти життя особи, за вчинення якого законом передбачено покарання в тому числі і у виді довічного позбавлення волі, і до того ж у поданій апеляційній скарзі ставиться питання щодо погіршення становища обвинувачених, колегія суддів вважає реальним ризик, передбачений пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, тобто можливість переховуватися від суду.

Колегія суддів також враховує, що ОСОБА_6 знає свідків, тому є виправдані ризики та вагомі підстави вважати, що останній зможе здійснити незаконний вплив на них з метою зміни в подальшому раніше наданих ними показань, оскільки в апеляційній скарзі прокурора заявлялося клопотання про повторний допит цих свідків. На поточному етапі судового розгляду вказане клопотання судом ще не розглянуто.

Враховуючи, що апеляційний розгляд триває та не вбачається можливості його завершити до закінчення терміну дії запобіжного заходу ОСОБА_6 , а саме до 30 грудня 2023 року, оскільки наступне судове засідання призначене на 22 січня 2024 року, колегія суддів вважає слушними відповідні доводи прокурора щодо необхідності продовжити строк дії запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді домашнього арешту. При цьому застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаних ризиків, на переконання колегії суддів, не є можливим.

Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів дійшла висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту за зазначеним ним місцем проживання: АДРЕСА_4 , заборонившизалишати житло з 22.00 год. до 06.00 год. наступного дня строком на два місяці, а саме до 18 лютого 2024 року включно, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1,2, 3, 4 частини 5 статті 194 КПК України.

Керуючись статтями 331, 401, 405 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_6 , за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_4 , заборонившизалишати житло з 22.00 год. до 06.00 год. наступного дня на строк два місяці.

Покласти наобвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками та іншими обвинуваченими у цьому кримінальному провадженні;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Строк дії ухвали визначити два місяці, тобто до 18 лютого 2024 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_6 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2