справа № 208/8310/23
№ провадження 1-кс/208/147/24
УХВАЛА

Іменем України

23 січня 2024 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання ОСОБА_2 ,

встановив:

22.01.2024 року на розгляд слідчому судді передані матеріали клопотання ОСОБА_2 , які подані нею через систему «Електронний суд» від 19.01.2024 року.

Зі змісту клопотання ОСОБА_2 заявлено:

«…Враховуючи бездіяльність та порушення вищезазначених службових осіб, я змушена звернутися до Вас з цим клопотанням в порядку вимог ст. 28, ст. 114, 220, 56 КПК України, ст. 19 Конституції України, й прошу: 1. Встановити процесуальний строк до 12.02.2024 р. для вчинення відповідних процесуальних дій щодо вручення підозри оцінювачу ОСОБА_3 за кримінальним провадженням №0000721 від 13.05.2023 р. за ч.2 ст.384 КК України або прийняття іншого процесуального рішення. 2. Встановити процесуальний строк з додержанням вимог ст. 220,56 КПК України для мого ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0000721 від 13.05.2023 р. за ч.2 ст.384 КК України у належному вигляді, тобто прошиті, пронумеровані у відповідності складеного опису документів, з можливістю здійснення фотокопій…».

Тобто звертаючись із даним клопотанням , ОСОБА_2 діє в межах кримінального провадження № 0000721 від 13 травня 2023 року за ч. 2 ст. 384 КК України, як потерпіла особа, з посиланням на те, що нею до слідчого подано ряд клопотань які не розглянуті.

Так, згідно до п. 1, 7 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1)бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

Таким чином, законодавець передбачив право на оскарження рішень, дій та бездіяльності, слідчого, дізнавача або прокурора, визначив коло осіб які мають таке право, а саме - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Також, згідно до ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Як вбачається зі змісту клопотання та долученої до неї Постанови першого заступника керівника Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_4 від 11.01.2024 року за наслідком розгляду скарги ОСОБА_2 від 07.01.2024 року було відмовлено, та роз`яснено право на оскраження зазначеної постанови до слідчого судді.

Проте зазначену постанову ОСОБА_2 не оскаржує, та звертається з клопотанням посилаючись на інші подані нею клопотання на ім`я Кам`янського РУП від 13.12.2023 року, 29.12.2023 року, 21.12.2023 року.

Ст.ст.28, 113, 114 КПК України дає підстави для висновку, що слідчий суддя може встановити процесуальний строк лише для конкретних процесуальних дій, які підозрюваний, потерпілий або інші особи, права та інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, вважають за необхідне здійснити у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені КПК України.

Реалізуючи повноваження щодо забезпечення розумних строків, суб`єкти, зазначені у ч. 6 ст.28 КПК України, у тому числі і слідчий суддя не можуть втручатися у законну діяльність та компетенцію один одного. Тобто, здійснення слідчим суддею судового контролю за досудовим розслідуванням в кримінальному провадженні щодо дотримання органом досудового розслідування розумних строків для виконання процесуальної дії або для прийняття процесуального рішення може мати місце лише у випадку недотримання строків, передбачених положеннями діючого Кримінального процесуального кодексу України, або під час розгляду клопотання сторони обвинувачення про продовження строку досудового розслідування.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 220 КПК України визначено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Ч. 1 ст. 113 КПК України, визначено, що Процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Статтею 115 КПК України визначено, що:

1. Строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію.

3. При обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку.

5. При обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.

6. Якщо відповідну дію належить вчинити в суді або в органах досудового розслідування, то строк закінчується у встановлений час закінчення робочого дня в цих установах.

7. При обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами - і неробочий час. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.

Таким чином, враховуючи приписи ч. 1 ст. 113, ст. 115, ч. 1 ст. 220 КПК України, на час звернення до слідчого судді ОСОБА_2 пропущено 10-ти денний строк на звернення зі скаргою до слідчого судді на бездіяльність слідчого, в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Крім того, поданий документ ОСОБА_2 оформлений як клопотання, а не скарга.

Потерпілий є стороною кримінального провадження і користується всіма правами сторони обвинувачення лише під час судового розгляду. В усіх інших випадках потерпілий не є стороною кримінального провадження і займає самостійну позицію як учасник кримінального провадження.

Питання пов`язані із розглядом саме клопотань, віднесені до повноважень слідчого та прокурора, що зазначено самою ОСОБА_2 за змістом клопотання.

У разі незгоди з діями та бездіяльністю слідчого чи прокурора, потерпіла особа може реалізувати своє право на здійснення контролю за діями, чи бездіяльністю слідчого чи прокурора на стадії досудового розгляду, але в порядку та у спосіб визначених КПК України, а саме ст.. 303 КПК України, яка регламентує коло осіб, та підстави для здійснення контролю слідчим суддею.

ВС підкреслив, що відповідно до ч. 1 ст. 56 КПК України потерпілий має право, зокрема бути повідомленим про обрання, зміну чи скасування щодо підозрюваного, обвинуваченого заходів забезпечення кримінального провадження; подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду; заявляти відводи та клопотання; а також користуватися іншими правами, передбаченими КПК.

Згідно до п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо: скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Слідчим суддею також враховано, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, повернення клопотання, не є скаргою, проте враховуючи аналогію права, скарги з підстав недотримання при зверненні з нею приписів КПК України, та неможливості її прийняття з підстав передбачених ст. 304 КПК України до розгляду слідчим суддею, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до вимог ч. ч. 1 і 2 ст. 1 КПК України: «Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України».

Відповідно до вимог ч.1ст. 5 КПК України: «Процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення».

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України: «досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження».

Відповідно до вимог п. п. 6, 10, 18 ч. 1 ст. 3 КПК України: «досудове слідство - форма досудового розслідування, в якій здійснюється розслідування злочинів; кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 8 КПК України: «Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави».

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 4-6 ст. 9 КПК України: «Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. У разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу».

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України: «Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом».

Та не обмежує у праві потерпілої, при дотриманні приписів КПК України, скористатися своїм право на звернення зі скаргою в передбаченому порядку.

Керуючись ст.ст.303-306 КПК України, -

постановив:

Клопотання ОСОБА_2 , - повернути.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1