Провадження № 1-кс/161/5675/23
У Х В А Л А

П Р О А Р Е Ш Т М А Й Н А

м. Луцьк 27 жовтня 2023 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , розглянувши в режимі відеоконференції клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0000029 від 21.01.2023 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.240 КК України,

В С Т А Н О В И В

Старший слідчий СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 за погодженням із прокурором відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням про арешт майна, яке було вилучене 24.10.2023, в ході проведення огляду за адресою із координатами 50.3672696 24.2436763 на асфальтованому проміжку дороги поблизу вул.Радехівська та поблизу річки Буг, територіально розміщені близько міста Червоноград, Львівська область.

У поданому клопотанні слідчий вважає, що вилучене майно зберегло на собі сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою збереження речових доказів необхідно вжити заходів до його збереження, шляхом накладення на нього арешту.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали повністю, навели доводи аналогічно тим, що вказані у клопотанні, просили задовольнити.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання, оскільки вважає його безпідставним та не обгрунтованим.

Заслухавши думки учасників судового розгляду, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В судовому засіданні встановлено, що СУ ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000029 від 21.01.2023 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.240 КК України.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.10.2023 клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0000029 від 21.01.2023 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.240 КК України, повернуто прокурору та встановлено строк сімдесят дві години для усунення недоліків.

Після усунення недоліків клопотання подано до суду 27.10.2023, тобто у визначений ухвалою слідчого судді строк.

Слідчим суддею встановлено, що 24.10.2023 проведено огляд за адресою із координатами 50.3672696 24.2436763 на асфальтованому проміжку дороги поблизу вул.Радехівська та поблизу річки Буг, територіально розміщені близько міста Червоноград, Львівська область, в ході якого виявлено та вилучено речі та предмети, які постановою старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 від 25.10.2023 визнані речовими доказами.

Разом з тим, слідчий суддя встановив, що наданими до клопотання доказами підтверджується наявність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених ст.131 КПК України.

Відсутні підстави вважати, що майно вилучено з порушенням процесуальних норм.

Таким чином, слідчим доведено наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно, яке було вилучене в ході проведення огляду, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчим у клопотанні доведено, що існують достатні підстави вважати, що майно дійсно відповідає критеріям, зазначеним у ст.ст. 98, 167 КПК України, обмеження права власності на це майно є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження.

У ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи» (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

Слідчим суддею встановлено, що транспортний засіб Volvo FH480, д.н.з. НОМЕР_1 та із причіпом Wielton, д.н.з. НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , останній використовує його в своїй діяльності, даних про те, що останній обізнаний про можливу протиправну діяльність в матеріалах клопотання немає, а тому, на думку слідчого судді, недоцільно забороняти розпорядження та користування вказаним майном.

Тому, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого необхідно задовольнити, однак частково.

Відповідно до ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором, на яких і покладено обов`язок визначення місця зберігання майна.

Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до ст.174 КПК України за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 130, 132, 167, 170, 174, 175, 372 КПК України,

П О С Т А Н О В И В

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено в ході проведення огляду за адресою із координатами 50.3672696 24.2436763 на асфальтованому проміжку дороги поблизу вул. Радехівська та поблизу річки Буг, територіально розміщені близько міста Червоноград, Львівська область, а саме на:

-товарно-транспортну накладну №33 від 24.10.2023 на 1 аркуші (пошкоджена, розірвана на 2 частини), заборонивши відчуження, розпорядження та користування майном, на яке накладено арешт;

-транспортний засіб Volvo FH480, д.н.з. НОМЕР_1 та із причіпом Wielton, д.н.з. НОМЕР_2 , заборонивши відчуження майна, на яке накладено арешт.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя