Справа №522/2565/22
Провадження № 1-кп/522/1569/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд, на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002844 від 07.12.2021 р., та обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000019 від 20.01.2021 р., у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, українця за національністю, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

20.03.2020 р. Приморським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України на строк до 2 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75, ч. 1, п.п. 1, 2 ст. 76 КК України, звільнено від відбування покарання з випробувальним терміном на строк 2 роки;

09.06.2022 р. Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 185 КК України на строк до 3 років 3 місяців позбавлення волі,

12.12.2023 р. Овідіопольським районним судом Одеської області за ч.2 ст.185 КК України на строк 3 роки 3 місяців позбавлення волі,

за обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

06.12.2021 р. близько 08годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись біля магазину «Два шага», який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, помітив біля входу до вищезазначеного магазину залишений без нагляду самокат чорного кольору марки «User Manual Foldable Electric Scooter».

У цей час у ОСОБА_3 , раптово виник умисел, спрямований на повторне заволодіння чужим майном, а предметом свого злочинного посягання він визначив вищезазначений самокат.

Наблизившись до вищевказаного самоката та переконавшись в тому, що його дії непомітні для оточуючих та носять таємний характер, ОСОБА_3 повторно викрав самокат, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальної шкоди в розмірі 7500 гривень.

Далі, ОСОБА_3 покинув місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.

За таких обставин, своїми умисними діями ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

ОСОБА_3 вступив у злочинну змову з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (матеріали стосовно яких виділено в окреме провадження), направлену на незаконне заволодіння транспортним засобом, для чого розподілили ролі між собою задля ефективності реалізації свого злочинного умислу.

20.01.2021 р. близько о 02:40 год., ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_1, та ОСОБА_2, прибули за адресою, АДРЕСА_2 , де в цей час був припаркований транспортний засіб, мопед марки «Honda» моделі «TACT» номер рами « НОМЕР_1 », чорного кольору, який належить потерпілому ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на власне незаконне збагачення, шляхом незаконного заволодіння транспортним засобом, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи противоправний характер своїх дій, передбачаючи наслідки та бажаючи їх настання ОСОБА_3 , ОСОБА_1, та ОСОБА_2, прибули за вказаною адресою, де відповідно до своєї ролі ОСОБА_2, залишився поряд з вхідною хвірткою до двору, слідкуючи за обстановкою навколо, з метою недопущення викриття сторонніми особами їх злочинних дій, а в цей час ОСОБА_3 та ОСОБА_1, відповідно до своїх ролей, пройшли до середини двору, де побачили вищевказаний транспортний засіб, та переконавшись в тому, що їх дії лишаються непоміченими для сторонніх осіб та потерпілого, підійшли до вказаного мопеду, та за допомогою фізичної сили рук, стали викочувати його з двору встановивши таким чином контроль над транспортним засобом, та всупереч волі власника, не маючи ні реального, ані уявного права власності на транспортний засіб мопед марки «Honda» моделі «TACT» номер рами НОМЕР_1 » чорного кольору вартістю 6626 гривень 25 копійок, розпочали рух на ньому, покинувши місце вчинення кримінального правопорушення.

В результаті незаконних повторних злочинних дій ОСОБА_3 , ОСОБА_1, та ОСОБА_2, спричинили потерпілому ОСОБА_6 , матеріальний збиток в розмірі 6626 гривень 25 копійок, розпорядившись вказаним транспортним засобом на власний розсуд згідно спільних домовленостей.

За таких обставин, своїми умисними діями ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 289 КК України, за кваліфікуючими ознаками незаконне заволодіння транспортним засобом вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку із зазначеними обставинами, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому провадженні не досліджувалися, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях визнав, щиро розкаявся, зазначив, що обставини кримінальних правопорушень, що описані в обвинувальних актах, відповідають дійсності. Пояснив, що дійсно ним було викрадено самокат і мопед, зазначив, що пам`ятає всі деталі кримінальних злочинів, вчинив зазначені дії з корисливою метою задля збагачення.

Потерпіла особа ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав заяву пор розгляд провадження без його участі.

Потерпіла особа ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав заяву пор розгляд провадження без його участі.

Приймаючи до уваги вищенаведене, судом встановлено, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч.2 ст. 289 КК України, повністю доведена та підтверджена матеріалами провадження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд кваліфікує за ч. 2 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Судом в порядку вимог ч.3 ст. 349 КПК України докази не досліджувалися, окрім характеризуючих матеріалів, наданих прокурором.

Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень ґрунтується на наданих у судовому засіданні показаннях самого обвинуваченого яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей, а тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органидержавної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Європейський Суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. вищенаведене рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Ретельно дослідивши пояснення й щире каяття ОСОБА_3 , суд прийшов до висновку, що вони є достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно нього.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч.2 ст. 289 КК України, повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч.2 ст. 289 КК України, зі всіма кваліфікуючими ознаками.

Відповідно до статей 3 і 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18)).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (які відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином (ч.2 ст.185 КК України) та тяжким злочином (ч.2 ст.289 КК України)), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 не встановлено.

Пунктом 3 частини 1 статті 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

З урахуванням вищенаведеного, керуючись вимогами виваженості та справедливості, з метою виправлення і запобігання вчиненню нових правопорушень,суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе за умови призначення покарання виключно у вигляді позбавлення. На підставі вищезазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, достатнім і справедливим для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також надасть підстави для його майбутньої соціальної реабілітації.

Крім того, дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Питання про речові докази, процесуальні витрати та цивільних позов, суд вирішує в порядку ст.100, 124, 129 КПК України.

У кримінальному провадженні цивільний позов потерпілої особи заявлено не було.

Судові витрати по кримінальному провадження проведення автотоварознавчої експертизи за експертною спеціальністю 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу» № СЕ-19/116-21/3716-АВ від 29.03.2021 р., становить 1307,60 гривень (одна тисяча триста сім грн. 60 коп.).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 110, 124, 129, 349, 368, 373-374, 376, 392-395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185 та ч.2 ст.289 КК України та призначити покарання:

за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі, строком на 4 (чотири) роки.

за ч. 2 ст. 289 КК України у вигляді позбавлення волі, строком на 5 (п`ять) років з конфіскацією усього особистого майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з конфіскацією усього особистого майна.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень частково приєднати невідбуту частину покарання призначеного за попереднім вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.12.2023 р., призначивши остаточне покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць з конфіскацією усього особистого майна.

Зарахувати ОСОБА_3 відбуте покарання за вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.12.2023 р.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме строк позбавлення волі, рахувати з моменту приведення цього вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Держави Україна судові витрати за проведення автотоварознавчої експертизи за експертною спеціальністю 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу» № СЕ-19/116-21/3716-АВ від 29.03.2021 р., у розмірі 1307,60 гривень (одна тисяча триста сім грн. 60 коп.).

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

оптичний носій (CD-R- диск білого кольору із фірмовими написами срібного та чорного кольорів з написом «Ristar 700 mb-80 min 52Х speed») із записом з зовнішніх камер відео спостереження з «Аланта-Форм» (аренда офісів), що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 42, за період часу з 08:29:44 години до 08:31:53 години 06.12.2021 р., оптичний носій (CD-R- диск білого кольору без фірмових написів) із записом з зовнішніх камер відео спостереження з швейного ательє «Олімп», що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Троїцька, 5, за період часу з 08:25:03 години до 09:32:45 години 06.12.2021 р. залишити в матеріалах кримінального провадження,

жилет синьо-чорного кольору, шапку сірого кольору, штани синього кольору та сонцезахисні окуляри та кепку червоного кольору «ПУМА» вважати повернутими власникам.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1