Провадження №: 1-кс/336/82/2024
УХВАЛА

іменем України

17 січня 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_2 , на постанову старшого дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_3 від 29 грудня 2023 року про закриття кримінального провадження № 0000419 від 01 вересня 2023 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, -

встановив:

16 січня 2023 року ОСОБА_2 , звернулася до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя зі скаргою на постанову старшого дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_3 від 29 грудня 2023 року про закриття кримінального провадження № 0000419 від 01 вересня 2023 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Скарга викладена на російській мові.

В даній скарзі оскаржується постанова старшого дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_3 від 29 грудня 2023 року про закриття кримінального провадження № 0000419 від 01 вересня 2023 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Скарга подана ОСОБА_2 до слідчого судді 16 січня 2023 року.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали скарги, дійшов висновку про необхідність її повернення, виходячи з наступного.

Згідно із статтею 24 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, зокрема, рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до положень частини 1 статті 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Отже, початок обчислення строку на оскарження залежить від предмета скарги: строк подання скарги на постанову слідчого, прокурора починається з дня отримання особою її копії, а строк оскарження інших рішень, дій або бездіяльності починає спливати з моменту прийняття рішення, вчинення дії або допущення бездіяльності.

Так, заявник оскаржує постанову дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000419 від 29 грудня 2023 року.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Заявниця оскаржує постанову дізнавача від 29 грудня 2023 року, проте не зазначає відомостей коли вона її отримала. Десятиденний строк на подання до суду скарги на постанову дізнавача від 29 грудня 2023 року про закриття кримінального провадження починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 284 КПК України копія постанови дізнавача про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому та прокурору.Матеріали скарги не містять належних доказів щодо дати отримання оскаржуваної постанови, зокрема, супровідного листа з відміткою про отримання тощо, не зазначає джерело отриманих відомостей.

За змістом п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України, питання про поновлення пропущеного строку передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК України слідчий суддя вирішує питання лише за клопотанням чи заявою особи, яка звернулася зі скаргою.

З моменти винесення оскаржуваної постанови пройшло 18 днів.

В поданій до слідчого судді скарзі заявником не порушується питання про поновлення пропущеного строку.

Крім того, скарга на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження викладена на російській мові, хоча скарга має бути викладена державною (українською) мовою.

Відповідно до частини першої статті 29 КПК України кримінальне провадження здійснюється державною мовою.

Частиною першою статті 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.

У рішенні Конституційного Суду України від 14.12.1999 року (справа № 10-рп/99) зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).

Відповідно до частини третьої статті 29 КПК України, слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

З огляду на зазначене, скарга повинна бути викладена державною (українською) мовою.

Зазначений правовий висновок викладений в ухвалі Верховного Суду від 21.01.2019 року (справа № 61-49091ск18) та є обов`язковим для інших судів.

Такі висновки викладено в ухвалах Касаційного кримінального суду Верховного Суду, якими було залишено без руху касаційні скарги, складені іноземною мовою, та надано строк на усунення цього та інших недоліків касаційних скарг (справа № 729/286/18, провадження № 51-2671ск21; справа № 266/3109/17, провадження № 51-5523ск18; справа № 758/15663/15-к, провадження № 51-215 ск 17; справа № 202/2141/15-к, провадження № 51-7089ск18; справа № 166/357/18, провадження № 51-316ск19; справа № 404/1392/20, провадження № 51-2952ск21; справа № 645/1287/16-к, провадження № 51-373ск18; справа № 321/294/21, провадження № 51-5736ск 21).

Аналогічні рішення ухвалені Великою Палатою Верховного Суду (справа № 9901/12/20, провадження № 11-56заі20; справа № 826/7329/17 (9901/346/20), провадження № 11-28заі21), Касаційним цивільним судом Верховного Суду (справа № 214/1000/22, провадження № 61-5685ск22; справа № 761/42431/17, провадження № 61-49091ск18), Касаційним адміністративним судом Верховного Суду (справа № 826/15498/18, провадження № К/9901/11255/21; справа № 826/503/18, провадження № К9901/24872/20), Касаційним господарським судом Верховного Суду (справа № 904/2502/20, справа № 923/121/20).

Слідчий суддя застосовує правову позицію викладену Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 19 вересня 2022 року у справі № 521/12324/18 (провадження № 51-5817кмо21) щодо мови якою складаються скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

У Рішеннях Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року № 10-рп/99 та від 14 липня 2021 року№ 1-р/2021 зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом.

Також ч. 5 ст. 10, п. 4 ч. 1 ст. 92 Основного Закону України регламентовано, що застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається виключно законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25 квітня 2019 року № 2704-VIII єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова, а у ч. 6 ст. 13 цього Закону вказано, що органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом. Частинами 1, 2 ст. 14 передбачено, що у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

При цьому за змістом ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою.

У ч. 1 ст. 29 КПК теж регламентовано, що кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.

Тобто згідно з Конституцією України, КПК і зазначеними законами України органи досудового розслідування, прокуратура та суд як державні органи, а також їх посадові особи при здійсненні своїх повноважень і в інших публічних сферах суспільного життя, зобов`язані використовувати лише державну мову. Це також стосується і прийняття до розгляду документів, складених лише українською мовою.

Викладене узгоджується, зокрема, з Рішенням Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 8-рп/2008, відповідно до якого види судочинства (конституційне, адміністративне, господарське, кримінальне та цивільне) є процесуальними формами правосуддя та охоплюють порядок звернення до суду, процедуру розгляду судом справи та ухвалення судового рішення.

Однак, передбачена чинним законодавством України вимога щодо подання документів (у тому числі скарг) українською мовою не є перешкодою у доступі до правосуддя та не звужує права учасників провадження за мовною ознакою, оскільки процесуальним законодавством гарантовано право учасників провадження щодо користування ними в судовому процесі рідною мовою або мовою, якою вони володіють.

Право користуватися рідною мовою або іншою мовою, якою особа володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача, зокрема і безоплатно, передбачено і для потерпілого; цивільного позивача; представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; свідка; особи, стосовно якої розглядається питання про видачу (екстрадицію); особи, до якої застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт; особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою до прийняття рішення про її видачу (екстрадицію); особи, якої стосується прохання Міжнародного кримінального суду чи надійшло прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу (п. 9 ч. 1 ст. 56, ч. 3 ст. 61; п. 11 ч. 3 ст. 641, п. 4 ч. 1 ст. 66, ч. 2 ст. 581, ч. 8 ст. 583, частини 5, 14 ст. 584, ч. 4 ст. 585, п. 2 ч. 2 ст. 627, пункти 1, 9 ч. 4 ст. 627 КПК).

Очевидно, що особа, яка неповною мірою розуміє мову судочинства і, відповідно, те, що саме відбувається у кримінальному процесі, неспроможна захистити свої права та інтереси законним шляхом.

Тому право осіб на користування в судовому процесі рідною мовою або мовою, якою вони володіють, є беззаперечним і воно кореспондує обов`язку слідчого судді та суду забезпечити реалізацію такого права, у тому числі за необхідності скористатися послугами перекладача в порядку, передбаченому КПК України, що визначено у ч. 3 ст. 29 КПК України.

Така реалізація відбувається шляхом залучення перекладача на стадії досудового слідства за рішенням слідчого, прокурора чи слідчого судді, а на стадії судового провадження - суду першої, апеляційної чи касаційної інстанцій.

Залучений у провадженні перекладач має виконувати всі свої обов`язки, визначені ч. 2 ст. 68 КПК, зокрема і здійснювати повний і правильний переклад пояснень, показань або документів, які надаються підозрюваним, обвинуваченим, засудженим чи іншими учасниками провадження.

Відповідно, реалізуючи своє право на користування в судовому процесі рідною мовою або мовою, якою володіють, а також право на судовий контроль на стадії досудового слідства, чи на оскарження судових рішень в апеляційній (касаційній) інстанції особи, які в установленому законом порядку були забезпечені послугами перекладача, вправі звертатися до нього по допомогу для перекладу документів, які готуються на розгляд слідчого судді або суду за результатами якого може бути розпочато розгляд скарги.

Переклад таких документів надає можливість слідчому судді чи суду з`ясувати наявність в особи, яка звертається, прав на таке звернення, а також перевірити дотримання нею передбачених КПК України вимог щодо змісту документа і його додатків, адже право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення (п. 37 рішення Європейського Суду з прав людини від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» (заява № 8863/06)).

При цьому процесуальним законодавством не передбачено залучення перекладача для перекладу саме слідчому судді, суду процесуальних документів, переданих на їх розгляд, складених недержавною мовою.

До того ж до прийняття скарги до розгляду, слідчий суддя, суд позбавлені можливості постановляти процесуальні рішення, у тому числі щодо залучення перекладача.

За таких обставин, виходячи із системного аналізу положень Конституції України (ч. 5 ст. 10, п. 4 ч. 1 ст. 92), КПК, законів України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII (ст. 12), «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25 квітня 2019 року № 2704-VIII (ст. 1, ч. 6 ст. 13, частин 1, 2 ст. 14), документи, за результатами перевірки та/або розгляду яких розпочинається судовий контроль на стадії досудового розслідування, розгляд апеляційної скарги в порядку статей 422, 422-1 КПК, або вирішується питання про відкриття апеляційного (касаційного) провадження мають бути викладені українською мовою (в перекладі на українську мову).

Слід зазначити, що учасники провадження, які потребують послуг перекладача, якщо він не був залучений, можуть порушити питання про таке залучення відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» від 02 червня 2011 року № 3460- VI.

Разом з тим, якщо учаснику судового провадження, який не володіє мовою судочинства, у встановленому законом порядку вже було призначено захисника та перекладача, то він користується їхніми послугами до закінчення такого провадження чи до вирішення питання про їх заміну.

Тобто якщо особи не володіють мовою судочинства, вони можуть скористатися послугами перекладача для перекладу своїх скарг, клопотань, інших процесуальних документів, зокрема й з метою забезпечення можливості проведення з`ясування судом наявності в особи, яка звертається з апеляційною чи касаційною скаргою, прав і підстав для цього.

Слід зазначити, що ОСОБА_2 надає правову допомогу адвокат ОСОБА_5 який діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги № 1035 від 21 вересня 2023 року, його повноваження не припинені.

Враховуючи викладене, слідчий суддя позбавлений можливості прийняти скаргу до провадження та призначити до розгляду, а також залишити скаргу без руху для усунення недоліків, оскільки це не передбачено положеннями ст. 304 КПК України.

Скарги осіб, які мають право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 КПК України повинні бути викладені державною мовою.

Скарга складена іноземною мовою підлягає поверненню, оскільки нормами КПК України не визначено можливості залишення без руху такої скарги.

Тому скаргу ОСОБА_2 на постанову про закриття кримінального провадження слід повернути заявнику.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Скаргу ОСОБА_2 , на постанову старшого дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_3 від 29 грудня 2023 року про закриття кримінального провадження № 0000419 від 01 вересня 2023 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, - повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвалу слідчого судді, яка була постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, може бути оскаржено в п`ятиденний строк з дня отримання нею копії судового рішення.

Копія ухвали про повернення скарги невідкладно надсилається особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слідчий суддя: