КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 08 листопада 2023 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченогоу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, строком на 60 діб, тобто до 06 січня 2024 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 08 листопада 2023 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченогоу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, строком на 60 діб, тобто до 06 січня 2024 року.

Рішення суду мотивовано наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, тим, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів, не забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 08 листопада 2023 року про продовження відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Захисник вважає дану ухвалу незаконною та такою, що підлягає до скасування у зв`язку з її незаконністю та необґрунтованістю.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що при обранні запобіжного заходу стороною обвинувачення не наведено доказів про існування ризиків, передбачених ст. 177 КК України.

Апелянт вказує на те, що суд вважав доведеними ризики переховування від слідства та вплив на свідків та потерпілого.

Однак, на думку сторони захисту, такі висновки суду не спираються на докази, що дослідженні в судовому засіданні.

Так, жодний допитаний на досудовому розслідуванні свідок, не підтвердив вплив на нього з боку ОСОБА_6 , тому висновки суду про ймовірність впливу з боку ОСОБА_6 на свідків не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Також, обвинувачений не вчиняв спроб втечі, не переховувався від слідства та суду, не може вчиняти вплив на свідків та потерпілого, ризик знищення або спотворення речових доказів також відсутній.

Окрім того, апелянт звертає увагу суду на те, що оскаржувана ухвала невмотивована, суд першої інстанції лише зазначив, що обвинуваченому інкримінується вчинення злочину, що відноситься до особливо тяжких, що фактично і стало підставою для продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В оскаржуваній ухвалі не наведено будь-яких реальних підстав та ризиків, які б свідчили про необхідність продовження найсуворішого запобіжного заходу.

Зокрема, суд при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути альтернативні заходи забезпечення явки особи до суду (Idalov V, Russia (Ідалов проти Росії).

Також, апелянт вказує на те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, характеризується позитивно за місцем мешкання, має постійне місце проживання, має на утриманні матір пенсійного віку.

Сторона обвинувачення у судовому засіданні не довела недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, а саме, що обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту не зможе запобігти ризикам зазначеним у клопотанні.

Апелянт вважає, що застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, - домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України, яка набрала чинності 14.01.2021, у зв`язку з відсутністю клопотання захисника про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений в ухвалі Ірпінського міського суду Київської області від 08 листопада 2023 року щодо підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону.

Так суд, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , врахував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу згідно з вимогами ст. 178 КПК України.

Наведені в ухвалі ризики щодо можливості обвинуваченого ОСОБА_6 переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення ґрунтуються на досліджених у суді матеріалах кримінального провадження, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується в добровільній участі громадянина України в збройних формуваннях держави-агресора, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, яке є особливо тяжким злочином проти основ національної безпеки України та за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років.

Також, суд зауважив, що в умовах збройної агресії Російської Федерації проти України інкримінований ОСОБА_6 злочин становить підвищену небезпеку для суспільства та держави в цілому.

Що стосується доводів захисника про те, що в оскаржуваній ухвалі не наведено будь-яких реальних підстав та ризиків, які б свідчили про необхідність продовження найсуворішого запобіжного заходу, то ці доводи є безпідставними.

Так, судом враховано, що ризик переховування ОСОБА_6 від суду продовжує існувати та не зменшився, оскільки, навіть з огляду на наявність у нього постійного місяця проживання, жодних доказів наявності у нього міцних соціальних зв`язків у місці проживання або будь-якому іншому місці суду надано не було.

Окрім того, до затримання обвинувачений ніде не працював та не навчався, не одружений, не має малолітніх та неповнолітніх дітей або інших осіб, які б перебували під його наглядом або на його утриманні, отже не має міцних соціальних зв`язків.

Також судом враховано, що ризик незаконного впливу на свідків не зменшився, оскільки у вказаному кримінальному провадженні допитаний лише один свідок сторони обвинувачення ОСОБА_7 , інші свідки, заявлені прокурором, не допитані судом, при цьому обвинуваченому відома їх адреса проживання, він і свідки є мешканцями одного міста та проживають у безпосередній близькості один від одного, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду.

Доводи захисника про те, що ризик знищення або спотворення речових доказів відсутній є неспроможними, оскільки такий ризик під час розгляду клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою не враховувався.

Доводи захисника про те, що обвинуваченому інкримінується вчинення злочину, що відноситься до особливо тяжких, що фактично і стало підставою для продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є безпідставними, оскільки судом враховано і інші обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу згідно з вимогами ст. 178 КПК України, зокрема, те, що ОСОБА_6 не є особою, до якої не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, відсутність міцних соціальних зв`язків та утриманців, відсутність постійного місця роботи та навчання.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, характеризується позитивно за місцем мешкання, має постійне місце проживання, має на утриманні матір пенсійного віку є безпідставними, оскільки вказані обставини самі по собі не нівелюють ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, ризику переховування від суду.

Окрім того, судом враховано те, що захисник заявляючи про те, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки в місці свого проживання, однак на підтвердження вказаних доводів жодного доказу стороною захисту суду надано не було.

Що стосується доводів апелянта про те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути альтернативні заходи забезпечення явки особи до суду, то з оскаржуваного судового рішення убачається, що суд розглядав питання застосування до обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу у виді застави, проте з урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України, не знайшов для цього підстав.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, а тому посилання захисника ОСОБА_5 на порушення п. 3 ст. 5 Конвенції є безпідставним.

Таким чином, колегія суддів, вважаючи законною і обґрунтованою ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 08 листопада 2023 року про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, не убачає підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст. 422-1 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 08 листопада 2023 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченогоу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, строком на 60 діб, тобто до 06 січня 2024 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 369/10730/22

Провадження №11-кп/824/5830/2023

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8

Доповідач ОСОБА_1