Справа №591/5962/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/520/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - особисте зобов`язання
УХВАЛА

Іменем України

13 листопада 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 591/5962/23 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 07.08.2023 щодо відмови в задоволенні клопотання про застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту,

установила:

В поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого і застосувати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби з 23:00 до 05:00 з покладенням процесуальних обов`язків у межах строку досудового розслідування, оскільки при розгляді клопотання слідчий суддя допустив однобічність і необґрунтовано визнав не доведеним ризик можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду. Вважає, що слідчим суддею проігноровано те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, не надав допомоги родині загиблого, у тому числі для відшкодування шкоди, внаслідок його злочинних дій, вибачення за скоєне не приніс. Зазначає, що не надано належної оцінки стану здоров`я дружини підозрюваного, який, на переконання сторони обвинувачення, безпідставно визнано як такий, що потребує постійного догляду та лікування.

03.08.2023 до Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням, погодженим із прокурором Сумської обласної прокуратури, звернувся старший слідчий СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 , яке обґрунтував тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000207 від 17.07.2023 за ч. 2 ст. 286 КК за фактом порушення ПДР керуванні ІНФОРМАЦІЯ_1 по вул. Полтавській в м. Ромнах Сумської області автомобілем, що призвело до зіткнення з мотоциклом, в результаті чого водію останнього ОСОБА_10 спричинено смерть.

17.07.2023 до ЄРДР були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК та 31.07.2023 ОСОБА_7 було вручене повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК.

Зважаючи на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, існують ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК, а більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам, то слідчий просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 07.08.2023 у задоволенні клопотання слідчого відмовлено та зобов`язано ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою до слідчого судді, суду, слідчого або прокурора. Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що повідомлена ОСОБА_7 підозра є обґрунтованою, проте слідчим не надано жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_7 вживав заходів щодо переховування від правоохоронних органів, не з`являвся на виклики до слідчого чи іншим чином порушував процесуальну поведінку, як і не надано доказів впливу на свідків чи потерпілого.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду, учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явились, від прокурора ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_12 та підозрюваного ОСОБА_7 надійшли письмові заяви про розгляд апеляційної скарги у їх відсутність, тому колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутність сторін кримінального провадження, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, завданнями кримінального провадження, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК).

Згідно ст. 177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті, тобто: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно ч. 1 ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Здійснивши розгляд вказаного клопотання слідчого та відмовивши у його задоволенні, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку про зобов`язання ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою до слідчого судді, суду, слідчого або прокурора, а не застосування будь-якого іншого, більш суворого запобіжного заходу, передбаченого у ч. 1 ст. 176 КПК, та дотримався вимог ст. 176, 177, 178, 183 і 194 КПК, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу, а саме наявність у органу досудового розслідування обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого правопорушення та дійшов висновку, що існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК ґрунтується виключно на припущеннях слідчого, прокурора та тяжкістю можливого покарання. При цьому обґрунтованість підозри ніким з учасників кримінального провадження не оспорюється і наявні в матеріалах докази для визнання підозри обґрунтованою є достатніми, а доведення факту вчинення кримінального правопорушення є завданням подальшого досудового розслідування.

Так, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК. При цьому необхідно ураховувати, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, однак в кожному випадку суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів; забезпечення таких стандартів вимагає від національного суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Таким чином, слідчий суддя повинен взяти до уваги, крім обставин, передбачених ст. 177 КПК, також особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Висновки про ступінь ризиків та можливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені судом за результатами сукупного аналізу фактичних обставин кримінального правопорушення та особистих даних підозрюваної особи (характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців тощо), її поведінки під час досудового розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилитись від органів влади, способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків тощо).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. Хоч КПК і не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. При цьому «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів» (рішення ЄСПЛ від 26.07.2001 у справі «Ілійков проти Болгарії» (заява № 33977/96), але у той же час питанню суворості покарання не може надаватися надмірне (вирішальне) значення, оскільки потреба ізоляції підозрюваного не підлягає оцінюванню з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість кримінальних правопорушень (рішення ЄСПЛ від 01.06.2006 у справі «Мамедова проти Росії» (Mamedova v. Russia), заява № 7064/05), та повинна враховуватися у сукупності зі всіма іншими обставинами, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує застосування такого запобіжного заходу. Мають бути враховані характер підозрюваного, його моральні якості, наявні кошти (матеріальне становище), зв`язки з державою, у якій його переслідують за законом, і його міжнародні контакти, його заяви щодо прагнення виїхати на постійне місце проживання за кордон, наявність у нього кількох паспортів; наявність даних про те, що підозрюваний раніше ухилявся від розслідування і суду, тощо. Ризик втечі також має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування (§ 58 рішення ЄСПЛ у справі «Бекчиєв проти Молдови»).

Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

В ході судового розгляду слідчий суддя перевірив відповідність змісту клопотання вимогам закону та з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту і правильно встановив, що під час судового розгляду прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленому ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК, який, як вважає слідчий суддя ґрунтується виключно на припущеннях слідчого, прокурора та тяжкістю можливого покарання.

На думку колегії суддів слідчий суддя суду першої інстанції при ухваленні такого рішення, згідно вимог ст. 193, 194 КПК дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст. 178 КПК та особу підозрюваного, який раніше не судимий, пенсіонер, має міцні соціальні зв`язки, є внутрішньо переміщеною особою, з`явився у судове засідання, в якому вирішувалося питання щодо обрання відносно нього запобіжного заходу. Також слідчий суддя врахував складну сімейну ситуацію, що склалася у підозрюваного, а саме: під час перебування в м. Мелітополь його дружина отримала поранення та потребує постійного догляду та лікування, в тому числі поза межами м. Суми. До того ж до клопотання не надано жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_7 вживав заходів щодо переховування від правоохоронних органів, не з`являвся на виклики до слідчого чи іншим чином порушував процесуальну поведінку, як не на надано доказів впливу на свідків чи потерпілого, хоча останні допитувались у кримінальному провадженні та могли повідомити такі відомості.

При цьому будь-яких доказів неналежної процесуальної поведінки підозрюваного за час досудового розслідування стороною обвинувачення колегії суддів не надано.

Крім того, обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК направлений до Роменського міськрайонного суду Сумської області і ухвалою цього суду від 13.11.2023 кримінальне провадження призначене до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. При цьому, клопотань про обрання обвинуваченому запобіжного заходу не надходило.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга прокурора - без задоволення.

Керуючись ст. 395, 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 07.08.2023 відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4