Провадження № 11-кп/4823/874/23
Категорія - ч. 5 ст. 407 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000069 від 09.03.2023 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 вересня 2023 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Берлози, Козелецького району, Чернігівської області, громадянина України, одруженого, раніше не судимого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_7 .

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 вересня 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Зараховано ОСОБА_6 у строк відбування покарання за даним вироком час тримання його під вартою та ухвалено рахувати початок строку відбування покарання ОСОБА_6 за даним вироком з моменту його фактичного затримання з 26.07.2023.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання даним вироком законної сили залишено без змін тримання під вартою.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.02.2022 Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затверджений Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з чим почав діяти воєнний стан на території України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 33 від 24.02.2022 солдата ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу військової частини, на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти вказаної військової частини. В подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 281 від 22.11.2022 солдата ОСОБА_6 призначено на посаду сапера інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу вказаної військової частини.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_6 відповідно до положень Військової присяги та вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен свято і непорушно додержуватися Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

В свою чергу, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації солдат ОСОБА_6 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, 14.12.2022 близько 08 год. 00 хв. в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив місце служби, що було визначене за адресою: АДРЕСА_3 .

26.07.2023 о 16 год. 50 хв. солдата ОСОБА_6 затримано та доставлено до П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві.

Так, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації солдат ОСОБА_6 внаслідок самовільного залишення місця служби, визначеного за адресою: АДРЕСА_3 , обов`язки військової служби з 08 год. 00 хв. 14.12.2022 по 26.07.2023 не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, а займався справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 не оспорюючи висновків суду щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності його вини та правильності кваліфікації дій, просив змінити вирок місцевого суду в частині призначеного покарання та призначити покарання із застосуванням ст. 58 КК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскільки він є військовослужбовцем, то вважає за можливе застосувати до нього покарання у виді службового обмеження.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні судового рішення

Заслухавши доповідача, думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України за обставин, викладених у вироку, колегією суддів не перевіряється, оскільки в апеляційній скарзі не оскаржуються, як і не оскаржується правильність кваліфікації дій обвинуваченого, а тому ці обставини не є предметом апеляційного розгляду.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як убачається із змісту оскаржуваного вироку, суд під час призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , із посиланням на вимоги ст.50,65 КК України, врахував, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, відсутність даних щодо його притягнення до адміністративної відповідальності, його вік, стан здоров`я, згідно наявних даних, що він за медичною допомогою в диспансерне наркологічне відділення ЧОПНЛ не звертався, за медичною допомогою до психіатра в диспансерне психіатричне відділення ЧОПНЛ не звертався, те, що він одружений, має постійне місце реєстрації та проживання, за місцем несення служби характеризується незадовільно.

Обставинами, які пом`якшують покарання судом визнано щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладених обставин судом першої інстанції призначено покарання у мінімальних межах санкції ч.5 ст.407 КК України і такий вид та розмір покарання колегія суддів вважає таким, що відповідає у даному випадку ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, що є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів, розглядаючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо зміни виду та розміру призначеного покарання, зауважує про таке.

Відповідно до ч.1 ст.58 КК України покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк.

Як убачається із змісту зазначеної норми закону, службове обмеження як вид покарання визначений у межах від 6 місяців до двох років. У цих же термінах обмежена і можливість суду у деяких випадках замінити такі види покарань, як обмеження чи позбавлення волі на службове обмеження.

Санкція ч.5 ст.407 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі від п`яти до десяти років і ця обставина унеможливлює заміну такого розміру покарання на службове обмеження, про яку просить у апеляційній скарзі обвинувачений.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому вирок суду є законним та обґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 вересня 2023 року відносно ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4