Справа № 125/1385/23
Провадження №11-кп/801/170/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № № 0000173 від 06.06.2023,

за апеляційною скаргою прокурора Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Барського районного суду Вінницької області від 08 листопада 2023 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, народився в смт. Браїлів, Жмеринського району Вінницької області, місце проживання: АДРЕСА_1 , не працевлаштованого, пенсіонера, є особою з інвалідністю третьої групи, судимості відсутні,

-визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 297 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Барського районного суду Вінницької області від 08 листопада 2023 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 297 Кримінального кодексу України, і призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років обмеження волі.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням і встановлено йому іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до статті 76 Кримінального кодексу України покладено на ОСОБА_7 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк вирішено обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 716 (сімсот шістнадцять) гривень 94 копійки.

Згідно з вироком встановлено, що 06.05.2023, приблизно в обідню пору доби, більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , маючи умисел на вчинення наруги над могилою, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, прибув на сільське кладовище, що знаходиться в с. Степанки, Жмеринського району, Вінницької області, де виявляючи неповагу щодо поховання померлих, умисно, підійшовши до могил, де поховані ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які обнесені металевою огорожею, посягаючи на моральні підвалини суспільства, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, вчинив крадіжку цієї металевої огорожі, яка виготовлена з чорних металів, загальною вагою 300 кілограмів. Відповідно до висновку експерта за результатами судової товарознавчої експертизи № 3647/23-21 від 13.06.2023, ринкова вартість брухту чорних металів у вигляді огорожі, загальною вагою 300 кілограмів складала 1185 (одна тисяча сто вісімдесят п`ять) гривень 00 копійок.

Після цього з викраденим майном ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_9 на загальну суму - 1185 грн. 00 коп.

Таким чином, ОСОБА_7 своїми умисними діями вчинив злочин, передбачений частиною 3 статті 297 КК України, а саме наругу над могилою, а також незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, вчинені з корисливих мотивів.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою винуватість у вчиненні вказаного злочину за викладених в обвинувальному акті обставин.

Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений пояснив, що огорожу він зняв на старому кладовищі, думав, що на могилах, з яких він її зняв, родичів у померлих немає, кладовище виглядає як занедбане. Крім того, на кладовищі падають дерева і ламають огорожі. Зазначив, що огорожі він розібрав та самотужки виніс в ліс, огорожа не суцільна, підкопав ломом і по секціям зміг перенести сам в ліс біля кладовища. Потім приїхав зять і вказані огорожі вони забрали, завезли на металобазу, здали, за що він отримав грошові кошти близько 1200 гривень. Зазначив, що повідомив зятю, що домовлено з приводу зняття огорожі, інакше б зять йому не допомагав. Пояснив, що спілкувався з потерпілим після того, як зняв огорожі, пропонував в рахунок відшкодування шкоди грошові кошти, але від грошових коштів потерпілий відмовився, і вони домовились, що взамін огорожі він поставить надгробки. Після чого обвинувачений установив на могилах, де була огорожа, два надгробки. Обвинувачений проживає разом з малолітнім онуком, яким опікується, оскільки мати ним не цікавиться, на даний час у нього складне матеріальне становище, були потрібні кошти, і тому він вирішив зняти огорожу. Обвинувачений зазначив, що щиро кається у вчиненому, не думав, що комусь нашкодить, думав, що могили покинуті.

Потерпілий ОСОБА_9 , допитаний в судовому засіданні, пояснив, що за тиждень до зелених свят він приїхав в село, щоб прибрати на могилах рідних, і побачив, що огорожа, яка була на могилах його діда і сестри, відсутня. Люди йому сказали, що бачили, як викрадену огорожу перевозив ОСОБА_13 , який проходить свідком у цій справі. Прізвище людей, які повідомили цю інформацію, називати відмовився, щоб їх не переслідували. Коли пройшли зелені свята, він приїхав у село, зв`язався з ОСОБА_13 , щоб вирішити питання з викраденою огорожею, однак ОСОБА_13 відмовився спілкуватись на цю тему, тому потерпілий зателефонував у поліцію. Коли приїхали працівники поліції, то відбирали пояснення у ОСОБА_13 , а також викликали ОСОБА_7 , у якого теж відібрали пояснення. Через деякий час потерпілому зателефонував обвинувачений ОСОБА_7 і запитував, як матеріально відшкодувати завдану шкоду, але потерпілий зазначив, що матеріального відшкодування не потрібно, домовилися, що обвинувачений поставить надгробки на могилах. Обвинувачений установив на могилах надгробки, але робота проведена неякісно, тому потерпілий вважає, що обвинувачений не розкаявся у вчиненому. Уточнив, що до викрадення огорожа стояла 71 рік. Вважає, що завдана шкода повністю не відшкодована. Потерпілий також наполягав на тому, що огорожу з могил викрадав не сам обвинувачений, а його спільником був ОСОБА_13 .

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи кваліфікацію дій та доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 , вважає, що вирок підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну. Просить вирок Барського районного суду Вінницької області від 08 листопада 2023 року стосовно ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 297 КК України в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок. Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, і встановити йому іспитовий строк 2 (два) роки. На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. В решті вирок залишити без змін.

У доводах апеляційної скарги прокурор посилається на те, що обвинувачений ОСОБА_7 на момент ухвалення вироку досяг пенсійного віку, а тому згідно з вимогами ч. 3 ст. 61 КК України йому не може бути призначено покарання у виді обмеження волі.

Позиції учасників судового розгляду

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив її задовольнити, посилаючись на викладені у ній доводи.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 не заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, посилаючись на її обґрунтованість.

Потерпілий ОСОБА_9 заперечив щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, просив оскаржуваний вирок суду першої інстанції залишити без змін, оскільки на його думку, призначення ОСОБА_7 покарання у виді 4-х років позбавлення волі є більш м`яким покаранням щодо нього, аніж покарання в виді 5-ти років обмеження волі, яке призначив Барський районний суд.

Мотиви суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

За правилами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч.3 ст.404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується. Проте, з такими клопотаннями учасники судового провадження до Вінницького апеляційного суду не зверталися.

Вирок Барського районного суду Вінницької області від 08.11.2023 стосовно ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 297 КК України в частині кваліфікації дій ОСОБА_7 та доведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення прокурором в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому в апеляційному порядку в цій частині не перевіряється.

Разом з тим, перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора, колегією суддів апеляційного суду встановлено, що призначаючи покарання ОСОБА_7 за інкриміноване кримінальне правопорушення, суд допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Так, відповідно до ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Зокрема, за загальними правилами, визначеними ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років.

Також, відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають чоловіки - пiсля досягнення 60 рокiв i при стажі роботи не менше 25 років.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час ухвалення вироку виповнилося повних 62 роки, отже він є особою, яка досягла пенсійного віку, що судом першої інстанції не було враховано при призначенні покарання.

Відповідно до ч.3 ст. 61 КК України, покарання у виді обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи..

Проте, суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , всупереч вимогам кримінального закону призначив йому покарання за ч. 3 ст. 297 КК України у виді 5 років обмеження волі, яке відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України до нього не може бути застосоване, внаслідок чого суд допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_7 на момент вчинення кримінального правопорушення та на момент постановлення оскаржуваного вироку досяг пенсійного віку, тому йому не може бути призначене покарання у виді обмеження волі, а тому Барський районний суд допустив порушення вимог ч. 3 ст. 61 КК України, оскільки призначив обвинуваченому покарання у виді обмеження волі, що мало наслідком неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування вироку суду першої інстанції може бути неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Отже, таке неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність Барським районним судом при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. ст. 409, 413 КПК України є підставою для скасування вироку в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст.376, 404, 405, 407, 409, 413, 420, 421, 424, 426, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Барського районного суду Вінницької області від 08 листопада 2023 року стосовно ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 297 КК України в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 297 КК України покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4