Житомирський апеляційний суд
Справа №286/1925/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.4 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року Житомирський апеляційний суд

в складі : головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю : секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (дистанційно),

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження №0000130 за апеляційною скаргою прокурора Овруцького відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 27 грудня 2022 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Снитище Народицького району Житомирської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, раніше судимого: 19.06.2012 Народицьким районним судом Житомирської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.304, ст.ст. 70, 75 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік; 21.05.2013 Народицьким районним судом Житомирської області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.357, ст.ст. 70, 71 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі; 01.09.2015 Народицьким районним судом Житомирської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.187, ст. 70 КК України на 7 років 3 місяці позбавлення волі з конфіскацією майна: 29.03.2016 Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст. 70. ст. 71 КК України на 7 років 3 місяці позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

встановив:

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком 5 років. В іншій частині вирок суду залишити без змін. Вважає, вирок суду у вказаній частині незаконним та необгрунтованим. Зазначає, що судом першої інстанції безпідставно було застосовано положення ст.75 КК України та звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, оскільк не враховано, що останній неодноразово судимий за умисні, корисні злочини, та через невеликий проміжок часу після звільнення з місця позбавлення воли знову вчинив умисний тяжкий злочин проти власності, тобто покарання за попереднім вироком не досягло мети щодо вправлення ОСОБА_7 , а тому вважає, призначене судом покарання занадто м`яким.

За обставин встановлених судом та зазначених у вироку, ОСОБА_7 10 червня 2022 року близько 09 години, перебуваючи в житловому будинку за місцем свого проживання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , виявив між покривалом і матрацом ліжка, на якому спав ОСОБА_10 , який тимчасово проживав у зазначеному домоволодінні, належні останньому грошові кошти, які вирішив викрасти.

В подальшому ОСОБА_7 , якому було відомо про введений на території України воєнний стан, реалізуючи свій злочинний намір, з метою таємного викрадення чужого майна (крадіжки), з корисливих спонукань, повторно, скориставшись тимчасовою відсутністю власника та сторонніх осіб, дістав з поверхні матрацу ліжка та таємно викрав виявлені ним грошові кошти в сумі 15 000 грн., чим заподіяв ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму. Після цього, ОСОБА_7 , тримаючи при собі грошові кошти покинув приміщення житлового будинку, а в подальшому розпорядився вказаними грошовими коштами на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 15 000 грн.

Своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні, чужого майна, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги, думку обвинуваченого та його захисника в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ч.1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

П.4 ч.2 ст. 412 КПК України передбачено, що судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою.

Так, забезпечення обвинуваченому права на захист згідно з п.5 ч.1 ст. 129 Конституції України є основною засадою судочинства, а відповідно до п.13 ч.1 ст. 7 КПК України, віднесено до загальних засад кримінального провадження, яким повинні відповідати зміст та форма кримінального провадження.

У ст. 20 КПК України закріплено право підозрюваного, обвинуваченого, виправданого, засудженого на захист, яке полягає у можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватись правовою допомогою захисника, реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

За правилами п.1 ч.1 ст. 49 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні, якщо відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника.

Положеннями п.3 ч. 2 ст. 52 КПК України передбачена обов`язкова участь захисника у кримінальному провадженні, зокрема, щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, сліпі, глухі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цих вад.

Дотримання конституційних засад права на правову допомогу є гарантією справедливого судового розгляду, а їх нехтування означає, що судове рішення постановлено без дотримання приписів статті 370 КПК України щодо законності та обґрунтованості судового рішення, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і підставою для його скасування.

Проте, судом першої інстанції зазначені вимоги кримінального процесуального закону дотримані не були.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що згідно довідки №37 від 13.07.2022 Народицької діагностично-консультативної поліклініки, підписаної лікарем ОСОБА_11 , обвинувачений ОСОБА_7 перебуває на обліку в психатричному кабінеті з діагнозом F. 70.1 (а.п.33).

Відповідно до МКХ-10 під кодом F. 70.1 є діагноз - значні відхилення у поведінці пацієнта, які потребують особливої уваги і лікування.

У відповідності до роз`яснень, викладених у п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №8 «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві», під особами, які через свої фізичні або психічні вади не можуть самі реалізувати право на захист, необхідно розуміти, зокрема, осіб з істотними дефектами мови, зору, слуху тощо, а також осіб, які хоча і визнані осудними, але мають психічні вади, що перешкоджають самостійно захищатися від обвинувачення.

Наведене, на думку колегії суддів, дає підстави вважати, що ОСОБА_7 , будучи осудним, але маючи психічні вади, не міг у повній мірі реалізовувати свої права і належним чином самостійно здійснювати захист у кримінальному провадженні, так як судове провадження відносно останнього

проведено в спрощеному порядку за відсутності захисника, участь якого є обов`язковою, що у відповідності до вимог п.4 ч.2 ст. 412 КПК України є безумовною підставою для скасування вироку суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового розгляду, суду першої інстанції слід врахувати наведене та ухвалити законне та обгрунтоване рішення. Якщо суд дійде висновку про доведеність вини ОСОБА_7 в об`ємі, зазначеному в обвинувальному акті, та дані про особу обвинуваченого не зміняться з урахуванням його хворбливого стану, то покарання, призначене за даним вироком із застосуванням ст.75 КК України слід вважати занадто м`яким.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд ,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Овруцького відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 27 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :