Житомирський апеляційний суд
Справа № 296/797/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (дистанційно),

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 27 січня 2024 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 25 березня 2024 року без визначення розміру застави,-

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певну пору доби, а саме: з 22.00 годин до 06.00 годин, або скасувати ухвалу та визначити розмір застави у виді 5000 (п`яти тисяч розмірів неоподатковуваного мінімуму, що становить 85 000 грн. 00 коп. Зазначає, що слідчій суддя не врахував, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, проживає разом з матір`ю, сприяє розкриттю злочину, а тому більш м`який запобіжний захід буде достатнім для виконання останнім своїх процесуальних обов`язків. Вказує, що в порушення вимог кримінального закону слідчій суддя не визначив розмір застави. Посилається на те, що ризики, на які послався слідчій у клопотанні, недоведені прокурором в судовому засіданні під час розгляду клопотання.

В ухвалі слідчого судді зазначено, слідчий звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання слідчій послався на те, що в провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000050 від 25.01.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, та у подальшому строк дії воєнного стану продовжено.

Так, у невстановлений точно досудовим розслідуванням день, час та місці, проте не пізніше 25.01.2024 у мешканців м. Києва та Київської області: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , з корисливих мотивів виник злочинний умисел направлений на вчинення нападу з метою заволодіння майном ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаного із проникненням у житло, у період воєнного стану.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , діючи за попередньою змовою групою осіб, підготувалися до вчинення даного кримінального правопорушення, заздалегідь розподіливши між собою ролі, а також підготувавши знаряддя та засоби, а саме: транспортний засіб, зброю, бойові припаси, пристрій для розбиття скла, радіостанції, газовий балончик для самооборони, рюкзак, тактичні рукавиці, ніж.

Так, 25 січня 2024 року близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на вчинення даного кримінального правопорушення, використовуючи транспортний засіб марки «Форд Ренджер», зеленого кольору, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 прибули до ділянки місцевості неподалік домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_3 , де почали проводити заходи по спостереженню за ним.

Продовжуючи свої дії, об`єднані єдиним злочинним умислом, діючи умисно, відповідно до заздалегідь розробленого та узгодженого плану, ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 шляхом візуального спостереження переконалися у присутності господаря всередині будинку, після чого близько 00 год. 05 хв. зайшли до території даного домоволодіння, а ОСОБА_13 з метою конспірації та недопущення викриття їх злочинної діяльності залишився очікувати в даному автомобілі поблизу домоволодіння, де продовжив проводити заходи по спостереженню. У цей час ОСОБА_8 віднайшов на території подвір`я даного домоволодіння сокиру, після чого діючи спільно з ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_12 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, незважаючи на можливе вчинення опору господарем будинку, використовуючи дану сокиру, шляхом віджиму відчинив вхідні двері будинку та останні проникли всередину.

Перебуваючи у приміщенні веранди будинку та утримуючи в руках сокиру й інші знаряддя і засоби вчинення кримінального правопорушення, демонструючи їх потерпілому, вчинили погрозу у застосуванні насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_14 , і таким чином вчинили розбійний напад на останнього, після чого ОСОБА_10 , ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 було затримано працівниками правоохоронного органу на місці вчинення злочину.

Крім цього, у точно невстановлений слідством час та місці, однак не пізніше 25.01.2024 без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_8 у невстановленої особи придбав оборонну осколкову ручну гранату «Ф-1», що складається з корпусу оборонної осколочної ручної гранати Ф-1, та підривача - уніфікованого запалу ручних гранат дистанційної дії УЗГРМ, що є бойовим припасом, яку ОСОБА_8 , всупереч вимогам, які передбачені Постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 24.01.1995, Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС №662 від 21.08.1998 та Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992, незаконно без передбаченого законом дозволу зберігав у своєму одязі, після чого перевіз до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 .

У подальшому, о 00 год. 08 хв. 26.01.2024, за вказаною адресою, у ході проведення особистого обшуку затриманого у порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_8 , в одязі останнього працівниками поліції виявлено та вилучено оборонну осколкову ручну гранату «Ф-1», що складається з корпусу оборонної осколочної ручної гранати Ф-1, та підривача уніфікованого запалу ручних гранат дистанційної дії УЗГРМ, що є бойовим припасом, яку ОСОБА_8 , усвідомлюючи та маючи можливість її використання за призначенням, незаконно зберігав.

26.01.2024 о 00 год. 08 хв. ОСОБА_8 в порядку ст.208 КПК України затримано та цього ж дня ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України підтверджується довідками про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 26.01.2024, актами перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 26.01.2024, протоколом допиту потерпілого від 26.01.2024, протоколом огляду місця події від 26.01.2024 року, протоколом обшуку від 26.01.2024 та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Отже, слідчий вважав, що наявні ризики, передбачені п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 під тяжкістю можливого покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, може переховуватися від органу досудового розслідування, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних у цьому ж провадженні з метою уникнення відповідальності; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Тому слідчий вважав, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам.

Враховуючи обгрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, доведеність прокурором ризиків, передбачених п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України та неможливість запобігання вказаним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, слідчій суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого та застосував до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 слідчим суддею в повній мірі враховані вимоги ст.ст. 177, 178, 183, 194, 197 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, в провадженні слідчого управління ГУНП в Житомирській області знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000050 від 25.01.2024 року за фактом вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України.

26.01.2024 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кр, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187, ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України.

26.01.2024 ОСОБА_8 в межах даного кримінального провадження було затримано в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України.

Слідчим суддею встановлено, що існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч.1 ст.263 КК України, які відносяться до категорії особливо тяжкого та тяжкого злочину та передбачають покарання у виді позбавлення волі.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України підтверджується доказами, які містяться в матеріалах клопотання слідчого. Більш того, обгрунтованість підозри в апеляційній скарзі сторони захисту не оспорюється, оскільки в ній йдеться лише про застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Слідчим суддею також враховано доведеність прокурором наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме : можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик можливого переховування ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та суду обгрунтовується тяжкістю можливого покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих останньому кримінального правопорушення.

Ризик знищення, переховування, спотворення речових доказів обґрунтовується тим, що вчинення кримінальних правопорушень, зокрема розбійного нападу, супроводжувалось залученням певних осіб та використанням певних засобів при конспірації факту на етапі готування та самого вчинення нападу (розбою). Повне коло осіб, причетних до вчинення кримінальних правопорушень ще встановлюється та, як наслідок, усі речові докази, органом досудового розслідування наразі не виявлено та не вилучено.

Ризик незаконного впливу на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні обґрунтовано тим, що підозрюваний ОСОБА_8 може вчиняти спроби впливу на учасників кримінального провадження з метою уникнення відповідальності.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином обґрунтований тим, що підозрюваний може орієнтувати інших співучасників про необхідність переховуватися з метою уникнення кримінальної відповідальності та ускладнити процес доказування вчинення кримінального правопорушення з кваліфікуючою ознакою за попередньою змовою групою осіб, а також нез`явлення до органу досудового розслідування чи суду у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж триманням під вартою.

Ризик вчинення інших кримінальних правопорушень обґрунтований тим, що характер та послідовність кримінальних правопорушень у вчиненні яких обгрунтовано підозрюється ОСОБА_8 може свідчити про ге, що це є способом отримання джерел доходів.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що з огляду на тяжкість покарання, передбаченого за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , даних про особу останнього та доведеності ризиків, передбачених п.1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є достатні підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначенням розміру застави відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити його належної процесуальної поведінки.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується та вважає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, оскільки слідчим суддею проведено аналіз всіх ризиків та наведено переконливі мотиви доведеності прокурором наявності вказаних ризиків.

Доводи апелянта про те, що до підозрюваного може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, апеляційний суд також вважає безпідставними, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Не наведено обґрунтованих доводів, які б вказували на належну процесуальну поведінку підозрюваного в разі застосування до нього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою і в апеляційній скарзі сторони захисту.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо неврахування слідчім суддею особи обвинуваченого, наявність міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначене слідчім суддею враховано.

Посилання апелянта на те, що підозрюваний сприяє розкриттю кримінального правопорушення не знайшло свого підтвердження під час судового та апеляційного розгляду.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо визначення застави в розмірі 5000 неоподаткованого мінімуму, що складає 85 000 грн., колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки такі вимоги захисника щодо розміру застави не передбачені положеннями ч.5 ст.182 КПК України. Крім того, в даному випадку відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України визначення розміру застави є правом, а не обов`язком слідчого судді, суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не можуть бути визнані колегією суддів достатніми для скасування оскаржуваного судового рішення, яке є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 27 січня 2024 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 25 березня 2024 року включно без визначення розміру застави - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: