Справа № 135/1595/23
Провадження № 1-кп/135/145/23
ВИРОК

іменем України

30.11.2023 року м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного судового провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000065 від 02.08.2023 року, відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області, українця, громадянина України, що має середню-спеціальну освіту, неодруженого, не працюючого, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 19.04.2011 Ладижинським міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 311, ч. 1 ст. 317, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 29.07.2016 Ладижинським міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 23.11.2016 Ладижинським міським судом Вінницької області за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 185, ч. 1 та 4 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 02.02.2017 вирок змінено, засуджено за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 185, ч. 1 та ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, 03.07.2021 звільнений з установи виконання покарань по закінченню строку відбуття покарання;

- 19.10.2021 Ладижинським міським судом Вінницької області за ч.1 ст.309 КК України до 5 місяців арешту.10.05.2022 звільнений з установи виконання покарань по закінченню строку відбуття покарання;

- 25.06.2023 Ладижинським міським судом Вінницької області за ч.1 ст.309 КК України до 1 року обмеження волі, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.395 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 , достовірно знаючи про встановлення йому постановою Ладижинського міського суду Вінницької області від 20.04.2023 адміністративного нагляду строком на один рік, будучи ознайомлений зі встановленими обмеженнями, умисно, протиправно, маючи на меті ухилитись від адміністративного нагляду, в період часу з 22.07.2023 по 17.08.2023, не повідомивши поліцейських відділення поліції №3 Гайсинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, які здійснюють адміністративний нагляд, без дозволу здійснив виїзд в особистих справах за межі Гайсинського району Вінницької області, у м. Вінниця, порушуючи правила адміністративного нагляду, самовільно залишив своє постійне місце

проживання, що розташоване в АДРЕСА_1 , та протягом вказаного періоду часу був відсутній за вищезазначеною адресою та його місцезнаходження було невідоме.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.395 КК України, тобто самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Згідно з ч.2 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Прокурор в порядку ст.302 КПК України звернувся до суду з клопотанням про розгляд обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, повністю згоден із встановленими під час дізнання обставинами скоєного ним кримінального проступку, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч.1 ст.394 КПК України, і у присутності захисника адвоката ОСОБА_3 подав письмову заяву про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Суд вважає доведеним те, що ОСОБА_2 , як особа, щодо якого встановлений адміністративний нагляд, самовільно залишив місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, та кваліфікує його дії за ст.395 КК України.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності, а прокурором був надісланий до суду обвинувальний акт з клопотанням обвинуваченого про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає можливим розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження і ухвалити вирок.

Відповідно до ст.65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. а також вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами та має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Виходячи з приписів ст.12 КК України, вчинене ОСОБА_2 кримінальне правопорушення, передбачене ст. 395 КК України, є кримінальним проступком.

Обставиною, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненому кримінальному правопорушенні, є щире каяття.

Обставиною, що відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненому кримінальному правопорушенні, є рецидив кримінальних правопорушень.

При призначені покарання ОСОБА_2 , суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує обставини

вчиненого ним кримінального проступку, форму вини, особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, судомисто не зняті і не погашені; має постійне місце проживання; за місцем проживання характеризується задовільно; на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває; не одружений; не працює, на обліку як безробітний не перебуває; наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, тому вважає, що необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_2 та попередження вчинення ним нових злочинів є покарання у виді арешту в межах санкції інкримінованої йому статті, з урахуванням вимог ст.69-1 КК України, і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим (даним) вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно з ч.4 ст.71 КК остаточне покарання за сукупністю вироків, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 раніше був засуджений вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 25.07.2023 року до покарання у виді 1 року обмеження волі, після постановлення вироку вчинив нове кримінальне правопорушення, суд приходить до висновку, щоостаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_2 необхідно призначити із застосуванням положень ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, виходячи з співвідношення: один день арешту відповідає двом дням обмеження волі (ч.1 ст.72 КК України).

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_2 не застосовувався.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не вживалися.

Цивільний позов у кримінальному проваджені відсутній.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.368,370,374,382 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту строком на 4 (чотири) місяці.

На підставі ч.1 ст.71 КК України ОСОБА_2 за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 25.07.2023 року до покарання у виді 1 року обмеження волі, і остаточно призначити покарання у вигляді 1 (одного) року 4 місяці обмеження волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_2 рахувати з моменту його затримання в порядку виконання вироку.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. У разі, якщо вирок було постановлено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст.382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Ладижинського міського суду

Вінницької області ОСОБА_1