ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 625/586/19 Номер провадження 11-кп/814/242/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000120, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_10 - захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Харківського районного суду Харківської області від 15 червня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Панасівка, Коломацького району, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, визнано винуватим та засуджено:

- за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 встановлено рахувати з дня його затримання в порядку виконання вироку.

Зараховано в строк відбуття покарання ОСОБА_7 час попереднього ув`язнення з 08 вересня 2019 року по 30 вересня 2020 року включно відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Скасовано накладений арешт на майно, вирішено порядок стягнення процесуальних витрат та долю речових доказів.

Згідно з вироком суду, 08 вересня 2019 року приблизно о 06 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшов до домоволодіння своєї співмешканки ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 , з метою примиритись після сварки, яка виникла у них напередодні, зайшов до приміщення літньої кухні, де перебувала ОСОБА_11 , та вибачився перед нею за попередні образи, після чого вони зайшли в будинок. В кімнаті будинку ОСОБА_7 на ліжку побачив свого брата ОСОБА_9 , який спав. В цей момент у ОСОБА_7 , на ґрунті ревнощів, раптово виникло неприязне ставлення до ОСОБА_9 . ОСОБА_7 , діючи умисно, з мотиву неприязного ставлення, бажаючи спричинити тяжке тілесне ушкодження, взяв зі столу в прихожій кімнаті будинку кухонний ніж, повернувся до кімнати, де, тримаючи ніж у правій руці лезом до низу, в момент коли ОСОБА_9 , спав та не міг чинити йому опір, кухонним ножем наніс ОСОБА_9 три удари в область грудної клітки з права парастернально на рівні соска, зліва по середньо ключичній лінії у міжребір`я та по середній акселярній лінії, один удар в область задньої поверхні лівого плеча та один удар в область правого променево зап`ястного суглобу.

Таким чином ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_9 проникаючу торакоабдомінальну колото-різану рану з ушкодженням діафрагми і лівої долі печінки, що супроводжувалось внутрішньочеревною кровотечею 1 ступеню, що за ступенем тяжкості належить до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя (згідно п.п. 2.1.1. «а» 2.1.3 «к», «о» Правил Судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень) та колото-різані рани грудної клітини і верхніх кінцівок, що за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше як 3 тижні (21 день) (згідно п.п. 2.3.1 «а» 2.3.3 Правил Судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).

Після нанесення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень свідок ОСОБА_11 , яка знаходилась в цій же кімнаті, викликала швидку допомогу, а ОСОБА_7 до приїзду швидкої намагався надавати ОСОБА_9 першу медичну допомогу.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_10 - захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду змінити в частині призначення ОСОБА_7 покарання та призначити йому за ч. 1 ст. 121 КК України покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Вказує, що не оспорюючи кваліфікацію та обґрунтованість обвинувачення, вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_7 , місцевим судом не в достатній мірі враховано обставини, які пом`якшують покарання, а саме визнання ОСОБА_7 вини у повному обсязі, щиросердне розкаяння, що потерпілий ОСОБА_9 вимог матеріального та морального характеру до нього не має та просив призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Також вказує, що ОСОБА_7 на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, не судимий, має постійне місце проживання, де проживає разом зі своєю родиною, характеризується позитивно, у зв`язку з чим вважає, що виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції захисник та обвинувачений підтримали апеляційну скаргу, подану в інтересах останнього та просили її задовольнити. Прокурор заперечував проти доводів скарги, вважав вирок суду законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін. Потерпілий висловив думку про можливість задоволення скарги обвинуваченого через примирення з останнім.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог Кримінально-процесуального законодавства.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, - є правильним, оскільки ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні і перевірених у суді належних і допустимих доказах та детально наведених у вироку, як того вимагає ст. 374 КПК України.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо призначення надто суворого покарання, яке не відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення через безпідставне незастосування положень ст.75 КК України, колегія суддів вважає необгрунтованими виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

За змістом ч.1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням (в ред. станом на 08.09.2019).

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що, досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо (далі Постанова Пленуму №7).

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вказані вимоги закону та роз`яснення зазначені у Постанові Пленуму №7, врахував обставини вчиненого та особу обвинуваченого, а саме: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відсутність обставин, які обтяжують покарання та обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття та визнання вини. Також судом враховано думку потерпілого про примирення із обвинуваченим та його небажання суворо карати ОСОБА_7 , а також те, що обвинувачений має психічне захворювання у формі дисоціального розладу особистості, що не впливає на його здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Загальною підставою для звільнення від відбування покарання з випробуванням є результат об`єктивної можливості досягнення мети покарання без його реального виконання. Наявність цієї підстави підтверджується сукупністю обставин кримінального провадження, що передусім характеризують вчинений злочин і особу винного.

Ознаками, які характеризують особу винного та впливають на визначення загальної підстави звільнення від відбування покарання з випробуванням, є: вік; соціальний та професійний статус, робота або навчання; сімейний стан, діти; стан здоров`я, зловживання алкогольними напоями; щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, визнання вини; поведінка у побуті і на роботі чи за місцем навчання; відносини винного із потерпілим. також до вказаних обставин провадження, що зумовлюють рішення суду про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, належить: примирення з потерпілим, відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди, тощо.

Дійсно, обвинувачений є особою раніше не судимою, вину визнав, розкаявся, примирився із потерпілим. Проте звертаючись до обставин вчиненого злочину, колегія суддів враховує те, що знаряддям вчинення злочину обвинувачений обрав ніж, яким наніс декілька ударів по тілу рідного брата. Останній у цей момент спав та був позбавлений можливості захищатися. Слід зазначити, що напередодні, у цей день та безпосередньо перед нанесенням ножових поранень, між ними не було будь-яких конфліктів, потерпілий не провокував та не ображав обвинуваченого, будь-якої агресії до ОСОБА_7 не виявляв. Отже враховуючи наведені обставини, а також те, що обвинувачений під час вчинення злочину перебував в стані алкогольного сп`яніння, хоча дана обставина і не була визнана судом такою, що обтяжує покарання, колегія суддів не знаходить підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком, оскільки вважає що виправлення останнього можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Нових обставин, які б переконали колегію суддів у протилежному висновку ніж той, до якого дійшов суд першої інстанції, в ході апеляційного розгляду колегії суддів наведено не було.

З огляду на викладене вище, підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для зміни чи скасування ухваленого по справі вироку щодо ОСОБА_7 , як про це ставиться питання в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_10 - захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Харківського районного суду Харківської області від 15 червня 2021 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

У зв`язку із набранням вироком законної сили, взяти під варту ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в залі суду негайно.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 14.11.2023.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим у той самий строк з моменту отримання її копії.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3