Справа №577/4320/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - Гетьман
Номер провадження 11-кп/816/718/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія - Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми кримінальне провадження за клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17 листопада 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Конотопського міськрайонного суду Сумської області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.307, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 311, ч. 1 ст. 313 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з раніше визначеними умовами та розміром застави.

Своє клопотання прокурор обґрунтував тим, що строк дії попередньої ухвали, якою обвинуваченомубуло продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 208000 грн., закінчується 20 листопада 2023 року, а ризики, передбачені п.п.1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час застосування вказаного запобіжного заходу, не зменшились та існують.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області 17 листопада 2023 рокудане клопотання прокурора було задоволено.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 02 місяці, тобто, до 17 січня 2024 року до 24 год.00 хв., з раніше визначеними умовами та розміром застави.

Не погодившись з таким судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 звернувся до апеляційного суду з клопотанням про поновлення строку на його апеляційне оскарження та апеляційною скаргою.

В обґрунтуванняпропущеного строку, захисник вказує на те, що для складання апеляційної скарги йому потрібен був повний текст оскаржуваної ухвали, який він отримав лише 30 листопада 2023 року. Просить дані причини визнати поважними та поновити йому строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17 листопада 2023 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити прокурор у задоволенні клопотання про продовження ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування своїх вимог, захисник посилається на те, ОСОБА_7 не тільки невиправдано було позбавлено права на свободу та особисту недоторканість, шляхом обрання занадто обтяжливого запобіжного заходу, а й не надано можливість реалізувати своє право на апеляційне оскарження судових рішень щодо застосування та продовження відносно нього такого запобіжного заходу у передбачуваному законом порядку, у більшості випадків таке право останнього реалізувалось формально, оскількиапеляційні скарги на ухвали слідчих суддів та суду розглядались, здебільшого, тоді, коли оскаржувані рішення вже втратили свою актуальність.

Також, апелянт вказує, що в оскаржуваній ухвалі зазначено, щожодних підстав для зміни обраного обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, на даний час немає і учасниками процесу докази на підтвердження цих підстав суду надані не були, при цьому, суд дійшов висновку, що ризики, того, що ОСОБА_5 може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню та вчиняти інші кримінальні правопорушення, були встановлені з врахуванням тяжкості інкримінованих останньому кримінальних правопорушень та суворості покарання, відсутності постійного місця роботи, репутації, майнового стану, наркотичної залежності, з приводу якої він тривалий час перебуває на обліку у лікаря нарколога.

Разом з тим, як вказує захисник, у поданому клопотанні існування зазначених ризиків прокурором жодним чином доведено не було.

Так, щодо ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, то стороною обвинувачення не було підтверджено небезпеки переховування обвинуваченого чи взагалі наявності в нього таких можливостей, а твердження про те, що обвинувачений ОСОБА_5 ніде не працював, не має постійного місця проживання, періодично змінював житло, яке винаймає, не підтверджують планів обвинуваченого переховуватись від суду. При цьому, протягом тривалого часу досудового розслідування та суду відносно ОСОБА_5 не було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, спочатку було обрано домашній арешт на певний час доби, згодом, строк дії запобіжного заходу не було продовжено, та відмовлено у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і ОСОБА_5 не переховувався від суду, відвідував судові засідання, захищався від обвинувачення, та мав намір довести, що не вчиняв злочинів у яких обвинувачується, не дивлячись на те, що не перебував під вартою, що є підтвердженням його належної процесуальної поведінки та відсутності наміру переховуватись від суду.

Щодо ризиків незаконного впливу на свідка чи перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, то як вказує апелянт, вони не існують у зв`язку з тим, що досудове розслідування вже завершено, обвинувальний акт складено, затверджено та скеровано до суду,тобто, всі необхідні слідчі дії проведено, свідків опитано, речові докази вилучено, і лише само обвинувачення не є підтвердженням наявності ризику перешкоджати кримінальному провадженню, при цьому, зазначаючи про його існування, суд не вказує, в чому яким чином він може реалізуватись.

Крім того, апелянт зауважує, що ризик незаконного впливу на свідків встановлено не було, з зазначенням того, що прокурором він лише декларується, при цьому, за наявності того, що свідок ОСОБА_8 здійснив завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення та ввів в оману суд, ОСОБА_5 був вимушений звернутись до поліції з заявою про вчинення злочину.

Щодо ризику можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, то як зазначає апелянт, є не зрозумілим, який майновий стан та яку репутацію ОСОБА_5 було враховано при встановленні вказаного ризику, при тому, що останній тривалий час перебуває під вартою, а тому і не може знайти роботу, як, відповідно, і не може вживати наркотичні засоби.

Крім того, апелянт зазначає, що навіть за умови доведення вищезазначених ризиків, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту міг повністю їм запобігти, оскільки не залишаючи житло цілодобово або у певний час доби, ОСОБА_5 не міг би фізично вчинити будь-які дії, спрямовані на реалізацію ризиків, враховуючи, також, що в основу обвинувачення останнього у вчиненні незаконного збуту наркотичних засобів покладено виключно твердження ОСОБА_8 , однак, жодних доказів передачі ОСОБА_5 . ОСОБА_8 амфетаміну, в матеріалах справи немає, моменту передачі коштів від ОСОБА_8 до ОСОБА_5 зафіксовано не було, грошових коштів у обвинуваченого, переданих свідком, не виявлено, і як вбачається з обвинувального акту, 200 грн. ОСОБА_8 пообіцяв сплатити, тобто не передав, а контрольована та оперативна закупка не були здійснені.

Таким чином, на думку апелянта, прокурором не доведено обґрунтованої необхідності тримання під вартою ОСОБА_5 , у зв`язку з чим, вважати ухвалу суду законною та обґрунтованою підстави відсутні, а тому, вказане рішення підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Про призначення даного провадження до розгляду його учасники були повідомлені завчасно у передбачений законом спосіб.

Від захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 надійшла заява, в якій останній просив розглядати вказане провадження без його участі, та без участі його підзахисного.

У поданій до суду заяві прокурор також просив здійснювати апеляційний розгляд даного провадження за його відсутності.

Враховуючи наявність вказаних заяв, а також, що про дату час і місце учасники кримінального провадження повідомлені належним чином, керуючись ч.4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд поданого захисником клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційної скарги за їх відсутності, а тому, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до п.1-1ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана, на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Колегія суддів визнає зазначені захисником ОСОБА_6 причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17 листопада 2023 року поважними та вважає за необхідне поновити останньому строк на апеляційне оскарження вказаного судового рішення.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , то колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Колегії суддів вважає, що вирішуючи питання продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції вищезазначені вимоги Закону дотримався в повному обсязі.

Так, з матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що у провадженні Конотопського міськрайонного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.307, ч.1 ст.309, ч.2 ст.311, ч.1 ст.313 КК України.

Звертаючись до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор посилався на те, що останній обґрунтовано обвинувачується у вчиненні вказаних злочинів та що ризики, передбачені п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які, з часу обрання вказаного запобіжного заходу, не зменшили та є актуальними, і запобігти зазначеним ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, неможливо.

Перевіряючи доводи поданого прокурором клопотання, судом було враховано, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який попередньою ухвалою було продовжено ОСОБА_5 , закінчується 20 листопада 2023 року і до цього часу судове провадження закінчити неможливо, оскільки не допитаний сам обвинувачений і не досліджено усі письмові докази.

Що стосується ризиків, про які зазначав прокурор у клопотання, то суд дійшов висновку про актуальність ризиків, передбачених п.п.1,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з врахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження.

Наявність ризиків можливого переховування від органу досудового розслідування або суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим шляхом та вчинення іншого кримінального правопорушення, судом було встановлено з врахуванням тяжкості інкримінованих ОСОБА_5 злочинів та суворості майбутнього покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватості. Також, судом було враховано і те, що обвинувачений ніде не працює, не має постійного місця проживання, його репутацію, майновий стан, наркотичну залежність та перебування з цього приводу на обліку у лікаря-нарколога.

Саме зазначені обставини, які не зменшились і не перестали існувати, і стали підставою для висновку суду про те, що для зміни застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу на більш м`який на даний час підстави відсутні, у зв`язку з чим клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було задоволено.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів та ставити під сумнів його законність та обґрунтованість підстав не вбачає.

Що стосується доводів апелянта про те, що ОСОБА_5 невиправдано було позбавлено права на свободу та особисту недоторканість, шляхом обрання занадто обтяжливого запобіжного заходу, крім того, останньому не надано можливість реалізувати право на апеляційне оскарження судових рішень щодо застосування та продовження відносно нього такого запобіжного заходу у передбачуваному законом порядку, оскільки майже усі апеляційні скарги, які були подані, розглянуті після спливу строку оскаржуваних ухвал, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, дійсно, ст. 28 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення судового провадження у розумні строки забезпечується судом. Кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою, має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово.

Крім того, ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що на даний час в Сумському апеляційному суді працює лише 4 судді 2 у судовій палаті з розгляду цивільних справ та 2 у судовій палаті з розгляду кримінальних справ, при цьому, кожну справу має розглядати колегія з трьох суддів.

Відкладення апеляційного розгляду кримінальних проваджень відносно ОСОБА_5 було обумовлено як неможливістю сформувати колегію суддів, так і оголошенням повітряних тривог, під час яких не здійснюється судовий розгляд, з метою запобігання загрози життю та здоров`я суддів та учасників судового процесу у період воєнного стану.

При цьому, колегія суддів зауважує, що втрата актуальності чи актуальність судового рішення на час апеляційного розгляду жодним чином не впливає на саме рішення апеляційного суду, який переглядає законність, вмотивованість та обґрунтованість рішень суду першої інстанції, з врахуванням доводів, які зазначають апелянти, а тому, посилання захисника на те, що право останнього реалізувалось формально, є безпідставними.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що ні захисник, ні обвинувачений не були позбавлені можливості, які у даному випадку, звернутись до суду з заявами про розгляд поданих апеляційних скарг у їх відсутність, що б не потребувало проведення судового засідання за участю всіх учасників кримінального провадження.

Що стосується посилань апелянта на те, що прокурором існування зазначених ризиків жодним чином не доведено, то на їх спростування, колегія суддів зазначає, що судом, з врахуванням доводів клопотання було встановлено ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду та можливість перешкоджання кримінальному провадження іншим шляхом, з огляду, в тому числі, і на тяжкість злочинів, у вчиненні яких ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується, що згідно практики ЄСПЛ, має свій раціональний зміст, оскільки свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, колегія суддів зауважує, що для встановлення ризику можливого вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, достатньо даних щодо відсутності роботи та доходу, а також репутації особи, який, як зазначено у клопотанні слідчого, є раніше неодноразово судимим і обвинувачується у вчиненні злочину, маючи непогашену та не зняту судимість, що і було вірно враховано судом при прийнятті оскаржуваного рішення.

Що стосується доводів апелянта про відсутність доказів передачі ОСОБА_5 . ОСОБА_8 амфетаміну та інших доказів, якими б доводилась вина його підзахисного, то вказаним обставинам колегія суддів оцінки не надає, враховуючи, що питання наявності чи відсутності доказів винуватості, їх належність та допустимість є предметом перевірки та розгляду суду, який вирішує дану справу по суті та буде приймати остаточне у ній рішення.

Таким чином, правильність висновків суду щодо задоволення клопотання прокурора та необхідності продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою доводами апеляційної скарги жодним чином не спростовано, а обставин, за яких до останнього можливо було б застосувати більш м`який запобіжний захід - домашній арешт, на що вказує захисник, під час апеляційного розгляду не встановлено.

При цьому, колегія суддів зауважує, що відповідно до ст. 182 КПК України, судом було визначено розмір застави, у разі сплати якої обвинувачений ОСОБА_5 буде звільнений з під варти та перебуватиме на волі.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити захиснику ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17 листопада 2023 року.

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17 листопада 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3