У Х В А Л А

18 листопада 2023 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженню № 00000177 від 16 листопада 2023 року,

клопотання слідчого ВРЗЗС СВ Білоцерківського РУП ГУНП України в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тетіїв Київської області, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) вироком Тетіївського районного суду Київської області від 18 березня 2013 року за ч.2 ст.121 КК України до 7 років позбавлення волі звільнений з мість позбавлення волі по відбуттю міри покарання,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч.2 ст.125, ч.1 ст.289 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 ,

захисник - адвокат ОСОБА_6 ,

підозрюваний ОСОБА_4 ,

У С Т А Н О В И В:

згідно з клопотанням, слідчий ОСОБА_3 просила: застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів.

Подане клопотання мотивував тим, що ОСОБА_4 вручено підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 289 КК України.

Вона обґрунтовується зібраними на досудовому розслідуванні доказами.

На її думку, якщо не застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід, існує ризик того, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

На її думку, про можливість переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органів досудового розслідування або суду свідчить тяжкість покарання, яке йому загрожує, а також те, що він неодружений, не працює, не має міцних соціальних зв`язків, за місцем реєстрації характеризується негативно, перебуваючи під адміністративним наглядом порушував його правила.

На її думку, про можливість вчинення інших кримінальних правопорушень свідчить той факт, що він вчинив злочини, через невеликий проміжок після відбуття покарання в місцях позбавлення волі, відсутність в підозрюваного ОСОБА_4 джерела доходів, аморальний спосіб життя останнього, порушення ним правил адміністративного нагляду.

На її думку, підозрюваний ОСОБА_4 має бути взятий під варту, оскільки вважала, що інші запобіжні заходи не зможуть попередити заявлені ризики, а також забезпечити виконання процесуальних обов`язків.

Мотивувала це тим, що особисте зобов`язання не може бути застосоване з огляду на високий ступінь ризику продовження вчинення нових кримінальних правопорушень, а сам запобіжний захід є занадто м`яким, враховуючи особу підозрюваного, який не працює, не одружений, не має стійких соціальних зв`язків, схильний до вчинення кримінальних правопорушень. У свою чергу, особиста порука не підлягає застосуванню, оскільки у слідства відсутні будь-які дані про осіб, які можуть надати письмове зобов`язання, про те, що вони поручаються за виконання ОСОБА_4 обов`язків. Тоді як, застава не може бути застосована, оскільки у ОСОБА_4 немає жодного джерела доходу. У свою чергу, домашній арешт не підлягає застосуванню, оскільки ОСОБА_4 неодноразово порушував правила адміністративного нагляду, за що притягався до адміністративної відповідальності.

У ході розгляду, прокурор ОСОБА_5 підтримала подане клопотання, за обставин та підстав викладених у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував проти взяття його під варту.

Захисник ОСОБА_6 вважав, що подане клопотання не підлягає до задоволення, оскільки не має доказів, що ОСОБА_4 вчинятиме дії про які зазначив слідчий та прокурор. Зазначав, що погоджуються на будь-який запобіжний захід, окрім тримання під вартою, адже в ОСОБА_4 є міцні соціальні зв`язки, а саме батьки, сестра, він працює, є особою з інвалідністю ІІІ групою.

Слідчий суддя, заслухавши прокурора, підозрюваного та захисника, дослідивши додані до клопотання матеріали, дійшла до таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України передбачає, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, за заявою № 42310/04, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Слідчою суддею встановлено, що ОСОБА_4 вручене повідомлення про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, тобто у незаконному проникненні до житла, а також кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, тобто в умисному легкому тілесному ушкодженні з короткочасним розладом здоров`я, а також кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, тобто в незаконному заволодінні транспортним засобом, за таких фактичних обставин.

«15 листопада 2023 року, близько 20 години, ОСОБА_4 , порушивши вимоги ст. 30 Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується недоторканість житла чи іншого володіння, а саме: не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду, переслідуючи умисел на незаконне проникнення до житла, а саме до житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи їх вчинити, усвідомлюючи факт належності житлового будинку іншій особі, всупереч волі законного володільця ОСОБА_7 незаконно, за відсутності визначених законом підстав, без згоди потерпілого, через не замкненні вхідні двері проник до житлового будинку, чим порушив недоторканість житла.

До того ж, 15 листопада 2023 року, близько 20 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в будинку, що знаходячись АДРЕСА_1 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, умисно наніс один удар розбитою скляною пляшкою в область обличчя та два удари руками в область голови потерпілої.

Вказаними протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: синця лоба зліва, садна потилиці справа, ушитої рани правої біля вушної області, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Далі продовжуючи свою злочинну діяльність 17 листопада 2022 року, близько 11:00 хв., в м. Тетіїв Білоцерківського району Київської області ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився по вул. Соборна, поруч із магазином «Вацак», де побачив автомобіль марки BMW моделі 518 1 синього кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1993 року випуску, який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить потерпілій ОСОБА_9 , всупереч волі власника автомобіля, користуючись тим, що автомобіль не замкнений та ключ запалення знаходиться у замку, умисно, протиправно, незаконно заволодів зазначеним автомобілем, державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , яким в подальшому розпочав рух у напрямку с. Черепин Білоцерківського району Київської області, чим спричинив потерплій ОСОБА_9 матеріального збитку.

Слідча суддя вважає доведеним, що підозра, яка пред`явлена обґрунтована.

Вказаний висновок ґрунтується на таких матеріалах: витяг з ЄРДР; рапорт старшого інспектора ОСОБА_10 від 17 листопада 2023 року; заява ОСОБА_11 від 17 листопада 2023 року; протокол огляду місця події від 17 листопада 2023 року; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 17 листопада 2023 року; протокол допиту підозрюваного від 17 листопада 2023 року; протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 17 листопада 2023 року; протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 17 листопада 2023 року; заява ОСОБА_7 від 16 листопада 2023 року; протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 від 17 листопада 2023 року; свідоцтво про право на спадщину за заповітом; протокол догляду місця події від 15 листопада 2023 року; протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 17 листопада 2023 року; протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 17 листопада 2023 року; протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 17 листопада 2023 року; протокол допиту потерпілої ОСОБА_8 від 17 листопада 2023 року; висновок експерта № 186 від 16 листопада 2023 року.

На думку слідчого судді, вказані в перелічених матеріалах факти та інформація свідчить, що дійсно ОСОБА_4 міг вчинити кримінальне правопорушення, за обставин викладених в підозрі, адже це стверджується, як його показами, так і показами свідків, потерпілих.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявність в діях ОСОБА_4 вини у вчиненні злочину. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Обставини здійснення підозрюваним ОСОБА_4 конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Отже, органом досудового розслідування доведено обставину, передбачену п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України.

У зв`язку з цим, слідчий суддя здійснює перевірку на предмет наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя зазначає, що сторона обвинувачення вказувала на наявність двох з вищезазначених ризиків, а саме, передбаченого п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Подвезько проти України», заява № 74297/11, від 12 лютого 2015 року). У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (п. 33 рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року). Сама по собі відсутність постійного місця проживання не свідчить про ризик втечі (п. 128 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Макаров проти Росії», заява № 15217/07 від 12 березня 2009 року).

Суд зазначає, що ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. До того ж, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду.

Слідчим суддею установлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 289 КК України. Згідно зі ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 125 КК України є кримінальними проступками, тоді як ч. 1 ст. 289 КК України є нетяжким злочином. Санкція за найтяжче з передбачає покарання у виді обмеження волі на строк від трьох до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Слідчий суддя вважає доведеним, що тяжкість можливого покарання ОСОБА_4 , дані, які характеризують його особу, а саме: відсутність у нього місця роботи, джерел доходу; дані, які його характеризують, зокрема за місцем проживання він характеризується негативно, відсутність стійких соціальних зв`язків, усвідомлення ним можливості настання вкрай несприятливих наслідків, які настануть у разі доведеності його вини, а також факти порушення умов адміністративного нагляду, свідчать про наявність ризику його переховування від органу досудового розслідування або суду.

Слідчий суддя вважає, що з огляду на репутацію ОСОБА_4 , а саме факти порушення умов адміністративного нагляду, наявність у нього судимостей, названі стороною захисту соціальні зв`язку не будуть здатними, щоб попередити можливість його втечі.

Слідчий суддя вважає доведеним, що відсутність джерела доходів у ОСОБА_4 наявність у нього незнятої та непогашеної судимості, а також той факт, що він вчинив новий корисливий злочин, через незначний час, після відбуття покарання, порушував умови адміністративного нагляду, свідчать про наявність ризику вчинення нових кримінальних правопорушень.

Отже, слідчий суддя переконана, що існують ризики, які передбачені у п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отож, органом досудового розслідування доведено обставину, передбачену п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно з ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Слідчому судді доведено, що з огляду на ступінь імовірності доведеного ризику, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я, міцність його соціальних зв`язків, відсутність у нього постійного місця роботи, проживання, зважаючи на відсутність поручителів, іншими запобіжними заходам, аніж тримання під вартою, буде неможливо досягти мети визначеної у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Отже, слідчий суддя вважає за необхідне встановити строк тримання під вартою ОСОБА_4 тривалістю 60 (шістдесят) днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, у випадку ОСОБА_4 йому має бути визначений розмір застави, як альтернативний запобіжний захід і перелік обов`язків, які передбачені ст. 194 КПК України та які будуть застосовані до нього в разі внесення застави.

Слідчий суддя зазначає, що оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави йому має бути визначений у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір застави визначається виходячи з обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного інших даних про його особу та установлених ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. До того ж, він має достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Слідчий суддя враховує усі вище наведені обставини та зважаючи на них, вважає, що ОСОБА_4 має бути визначена застава, передбачена п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, у розмірі 60 (шістдесят) прожиткових мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03 листопада 2022 року № 2710-IX, прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня становить 2 684 гривні.

Отже, розмір застави становить 161 040 грн.

Надалі, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя має визначити перелік обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які необхідно покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави.

Згідно з ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

Отже, слідча суддя вважає, що з огляду на дані про особу ОСОБА_4 ступінь установленого ризику, слідчим та прокурором доведена необхідність покладення на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених п. 1, 2, 3, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

За таких обставин, слідчий суддя задовольняє клопотання слідчого ОСОБА_3 .

Керуючись ст. 175, 177, 178, 183, 194, 205, 309-310 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

клопотання слідчого ВРЗЗС СВ Білоцерківського РУП ГУНП України в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 00000177 від 16 листопада 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати запобіжний захід - тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч.2 ст.125, ч.1 ст.289 КК України в межах строку досудового розслідування на шістдесят днів - по 15 січня 2024 року включно.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання - з 11 години 20 хвилин 17 листопада 2023 року.

Визначити ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 161 040 грн.

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі звільнити ОСОБА_4 з-під варти.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена підозрюваним, так і іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем).

Підозрюваний або заставодавець мають право внести заставу в будь-який момент протягом строку дії ухвали.

В разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) з`являтись до суду за першою вимогою;

2) не відлучатись із міста проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) уникати спілкування із потерпілими, свідками у даному кримінальному провадженні, а також з іншими особами, які брали участь у якості понятих під час проведення слідчих, процесуальних дій.

У разі внесення застави, встановити двохмісячний строк дії покладених судом обов`язків, починаючи з дня внесення застави.

В частині продовження строку дії тримання під вартою ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, прокурором, підозрюваним, захисником, безпосередньо до Київського апеляційного суду, протягом п`яти днів, з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення передбачене ч. 1ст. 392 КПК України.

Копію ухвали вручити підозрюваному та направити сторонам.

Повний текст ухвали проголошений 12.45 год. 22 листопада 2023 року.

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ірина ДУБАНОВСЬКА