Справа № 484/223/24
Провадження № 1-кп/484/152/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2024 р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Первомайськ Миколаївської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 від 06.01.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, не маючого статусу депутата та інвалідності, дітей на утриманні не має, маючого середню-спеціальну освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 від народження і по теперішній час проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» в країні введено військовий стан. Відповідно до переліку, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції окупованих територій України від 25.04.2022 № 75, Первомайська територіальна громада Миколаївської області розташована в районі проведення воєнних (бойових) дій. Особи, які проживали на вказаній території та були змушенні залишити або покинути місце свого проживання з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, мають право на отримання статусу внутрішньо переміщеної особи, відповідно до вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014.

Відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 20.03.2022 № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам» (далі - Постанова), внутрішньо переміщеним особам надається допомога на проживання за програмою «Надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг».

Досудовим розслідуванням встановлено, що у квітні 2022 року (точної дати та часу не встановлено) у ОСОБА_3 , виник протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме допомогою на проживання внутрішньо переміщеним особам, фінансування якої здійснюється за рахунок державного бюджету.

Реалізуючи свій протиправний умисел, 22.04.2022, більш точний час встановити не представилося можливим, діючи з корисливих мотивів, перебуваючи поряд із помешканням, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки у вигляді спричинення матеріальної шкоди державі і бажаючи їх настання, з метою отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, механізм призначення та виплати якої, передбачений Порядком, затвердженим Постановою, шляхом обману, ОСОБА_3 особисто подав заяву про взяття його на облік в електронній формі за допомогою мобільного додатку «Порталу Дія», як внутрішньо переміщену особу, в якій умисно зазначив недостовірні дані щодо свого переміщення з АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 до АДРЕСА_2 , так як фактично ніякого переміщення не відбулось, а зазначені недостовірні відомості були вказані ОСОБА_3 формально для отримання державної допомоги внутрішньо переміщеним особам. При цьому, ОСОБА_3 попереджено про відмову в призначенні або припиненні виплати призначеної державної допомоги та/або повернення надміру нарахованих коштів у разі подання неповних чи недостовірних відомостей.

Внаслідок того, що ОСОБА_3 вніс до заяви про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи недостовірні відомості щодо свого переміщення, останньому безпідставно надано статус внутрішньо переміщеної особи, та як наслідок нараховано та виплачено допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам за період з 01.03.2022 по 30.04.2022 на загальну 4000 грн., по 2000 грн. щомісячно, згідно Порядку, затвердженого Постановою, якими останній незаконно заволодів та розпорядився на власний розсуд, чим державним інтересам в особі Управління соціального захисту населення Первомайської міської ради завдано майнової шкоди на вказану суму.

Таким чином ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Викладене цілком підтверджено в судовому засіданні поясненнями обвинуваченого, який визнав свою вину повністю, підтвердив те, що дійсно вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) за умов та обставин, викладених вище. У скоєному щиро кається, матеріальну шкоду потерпілому відшкодував повністю.

Представник потерпілого ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, надала письмову заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутність, а також заначила, що матеріальна шкода потерпілому - державі в собі УСЗН Первомайської міської ради Миколаївської області відшкодована у повному обсязі.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, інкримінованого йому органами досудового розслідування - дізнання за обставин, викладених в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, та роз`яснив, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, в апеляційному порядку.

На підставі викладеного, суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані органами дізнання за ч. 1 ст. 190 КК України, як: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Відповідно до вимог, викладених в п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Обираючи міру покарання суд враховує, що обвинувачений будучи раніше не судимим вчинив кримінальний проступок, на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває, не одружений, не працює, характеризується посередньо, щире каяття обвинуваченого добровільне відшкодування завданого збитку, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин, позицію прокурора та потерпілого, що дає підстави для призначення ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі в мінімальних межах санкції ч.1 ст. 190 КК України із застосуванням ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1.2 ч.1 ст. 76 КК України, оскільки на думку суду, саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередить вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався. Оскільки клопотань про обрання обвинуваченому запобіжного заходу в ході судового розгляду кримінального провадження не надходило, суд, керуючись засадами змагальності та диспозитивності кримінального провадження, не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу за власною згідно даного вироку суду.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст. 369 - 371 , 373 - 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_3 від призначеного покарання звільнити з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання, роботи, та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1