Справа №591/4501/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/525/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строків тримання під вартою
УХВАЛА

Іменем України

05 жовтня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 591/4501/23 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 07.08.2023 про продовження підозрюваній ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

установила:

В поданій апеляційній скарзі захисник підозрюваної ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить змінити ухвалу слідчого судді та визначити підозрюваній заставу відповідно ст. 182 КПК, оскільки докази про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення є сумнівними і за своїм характером є припущеннями, безпідставними є твердження, що проживання на території громади, яка розташована в районі проведення воєнних дій та у безпосередній близькості від державного кордону з рф може слугувати обґрунтуванням можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Перетнути кордон ОСОБА_7 не має можливості через відсутність закордонного паспорта, жоден з ризиків, зазначених в клопотанні органом досудового розслідування не підтверджується, оскільки підозрювана має постійне місце роботи, де працює тривалий час та позитивно характеризується у трудовому колективі, постійно проживає за однією адресою, забезпечує себе матеріальними засобами до існування, на її утриманні перебуває матір похилого віку, вона є вимушеною переселенкою, судимостей не має, до відповідальності не притягувалась, інших кримінальних провадженнях не має.

04.08.2023 до Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням, погодженим з прокурором Сумської обласної прокуратури, звернувся слідчий УСБУ в Сумській області, в якому просив продовжити ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування без права внесення застави, яке обґрунтував тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК, досудове розслідування триває, існують ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 07.08.2023 підозрюваній ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою. Своє рішення слідчий суддя суду першої інстанції умотивував тим, що досудове розслідування триває, ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, зазначені слідчим в клопотанні існують та не зменшились, тому підстави для застосування до підозрюваної менш суворого запобіжного заходу відсутні.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду, учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явились, від прокурора ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_10 надійшли письмові заяви про розгляд апеляційної скарги у їх відсутність, а підозрювана ОСОБА_7 не виявила бажання приймати участь у розгляді апеляційної скарги, тому колегія суддів вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд кримінального провадження у відсутності сторін, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши клопотання, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а не застосування будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого у ч. 1 ст. 176 КПК, та дотримався вимог ст. 176, 177, 178, 183 і 194 КПК, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість як застосування запобіжного заходу у виді тримання особи під вартою, так і підстав для його продовження, а саме наявність у органу досудового розслідування щодо ОСОБА_7 обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК, існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, на які вказував слідчий у своєму клопотанні, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам.

Зокрема, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, існують реальні ризики того, що остання може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути відповідальності за скоєне; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому вона підозрюється, і застосування до неї більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання визначеним в ухвалі слідчого судді ризикам.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення доказів (п. 1 ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК), а будь-які докази, які б викликали сумніви в обґрунтованості підозри на цій стадії процесу у кримінальному провадженні відсутні. При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри колегія суддів також враховує і усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який у своїх численних рішеннях (зокрема від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) і від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення». «Факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу» («Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), рішення від 28.10.1994, заява № 14310/88).

Питання про те, що «тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою» (п. 3 рішення від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v. Italy), заява № 9627/81).

Таким чином, наявні на момент розгляду клопотання про продовження тримання під вартою ОСОБА_7 докази для визнання підозри обґрунтованою є достатніми, а доведення факту вчинення нею кримінального правопорушення є завданням подальшого досудового розслідування. При цьому, незважаючи на те, що на стадії застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний дослідити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК, а також встановити, чи доводять надані стороною обвинувачення докази наявність обставин, зазначених в ч. 1 ст. 194 КПК, але в той же час цей же слідчий суддя позбавлений процесуальної можливості встановлювати будь-які обставини вчинення кримінального правопорушення та давати безпосередньо оцінку доказам його вчинення.

Має місце і заявлений у клопотанні слідчого ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до восьми років, тому може намагатися уникнути досудового розслідування, оскільки врахування тяжкості кримінального правопорушення у даному випадку має свій раціональний зміст, так як свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що підозрювана може іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, так як небезпека ризику переховування від органів досудового розслідування і суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та інше.

Є обґрунтованим і ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК, оскільки органом досудового розслідування не встановлено повне коло свідків та не проведено їх допити, не встановлені особи, які можуть бути причетні до надання ОСОБА_7 інформації щодо перебування військовослужбовців ЗСУ на території Сумської області.

Також існує і ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК зважаючи на те, що на даний час не встановлені можливі спільники вчиненого кримінального правопорушення, яким підозрювана може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі їй в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб, внаслідок чого підозрювана може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ризик вчинення ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення чи продовження вчиняти кримінальне правопорушення, у якому вона підозрюється (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК) також є цілком виправданим враховуючи особистість підозрюваної, її проросійську позицію, зневагу і особисте негативне ставлення до військових ЗСУ та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, враховуючи тісні родинні зв`язки з громадянами рф, які мешкають у безпосередній близькості від державного кордону та які можуть забезпечити її переховування на території рф.

Колегія суддів, вирішуючи питання про продовження ув`язнення підозрюваної, враховує і наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи. При цьому згідно ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також судової практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою; суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника щодо не доведеності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які вказують на наявність цих ризиків, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Що стосується доводів апеляційної скарги сторони захисту про те, що ОСОБА_7 має постійне місце роботи, тривалий час постійно проживає за однією адресою, забезпечує себе матеріальними засобами до існування, на її утриманні перебуває матір похилого віку, є вимушеною переселенкою, не має судимостей та інших кримінальних провадженнях, хоча і мають місце, але не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку можливо лише триманням підозрюваної під вартою.

Твердження сторони захисту про необхідність застосування до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді застави не заслуговують на увагу, оскільки відповідно ч. 6 ст. 176 КПК під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених, у тому числі ст. 114-2 КК, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується безальтернативний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Колегією суддів не встановлено істотних порушень положень КПК при розгляді слідчим суддею суду першої інстанції питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , які б були безумовною підставою для скасування оскарженої ухвали (п. 3 ч. 1 ст. 409, ч. 2 ст. 412 КПК).

На підставі викладеного, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 07.08.2023 відносно ОСОБА_11 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4