ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/156/24 Справа № 202/8429/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника третьої особи, щодо майна

якої вирішується питання про арешт, -адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою представника третьої особи, щодо майна якого вирішується питання про арешт, - ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2023 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000181,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2023 року клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на майно, яке 05.12.2023 було виявлено та вилучено під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді в промисловій базі за адресою: м. Нікополь, вул. Малиновського, 1Д, а саме: жорсткий диск Baracuda ATA IV model ST 360021A s/n: 3HR22MV8, жорсткий диск SAMSUNG s/n: S00JJ20Y871943, 2 ЮСБ носії інформації: Transcend 8 GB, без маркування 4 GB, 4 конверти стартового пакету Vodafone, 1 стартовий пакет «Київстрар», папка чорного кольору з рецептами алкогольних напоїв на 72 аркушах, картонна коробка з наліпками штрих кодів та назв напоїв, 2 аркуші паперу з чорновими записами та блокнот, грошові кошти номіналом 1000 гривень 1 шт, грошові кошти номіналом 500 гривень 15 шт, грошові кошти номіналом 20 гривень 3 шт, ноутбук марки ASUS із зарядним пристроєм моделі X52NB2NOA, 4 пластикові діжки по 200 літрів кожна із рідиною, яка має характерний запах спирту, 17 металевих кег із рідиною, 14 пластикових каністр із рідиною, яка має характерний запах спирту по 10 літрів кожна, 17 пластикових бутилів по 6 літрів кожна із рідиною, яка має характерний запах спирту, 12 круглих пляшок із рідиною концентратом різних смаків, 16 плоских пляшечок із рідиною концентратом різних смаків, грошові кошти номіналом 1000 гривень у кількості 298 шт, грошові кошти номіналом 100 доларів США 50 шт, грошові кошти номіналом 20 доларів США 1 шт., грошові кошти номіналом 1 долар США 2 шт.

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя послався на те, що стороною обвинувачення доведена необхідність накладання арешту на вилучені речі, з метою збереження речових доказів та забезпечення спеціальної конфіскації майна, врахував характер інкримінованих підозрюваним діянь, визначення конфіскації майна як безальтернативного виду покарання у санкції інкримінованої статті, на підставі п. 1, п. 2 та п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, розумність та співрозмірність обмеження права власності.

Не погоджуючись з цим рішенням слідчого судді, представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту, вилучене майно повернути власнику.

Посилається на те, що ані орган досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, ані прокурори, які здійснюють у ньому процесуальне керівництво, не з?ясували, що вказане майно містить ознаки незаконно виготовлених (фальсифікованих) товарів.

Крім того, у протоколі обшуку міститься опис вилученого майна, при цьому вказане майно не ідентифіковане, без зазначення акцизних марок та штрих-кодів, що унеможливлює в подальшому ідентифікацію вилучених товарів.

Зазначає, що слідчий суддя не дослідив додані до клопотання документи та дійшов помилкового висновку про накладення арешту, так як вилучене майно не має ознак речових доказів, передбачених ст. 98 КПК України.

Водночас накладення арешту на вказане майно буде перешкоджати ефективній господарській діяльності, що в свою чергу зменшить податкові надходження до відповідних бюджетів.

Окрім цього, грошові кошти, вилучені під час обшуку, не входили до переліку майна, дозвіл на відшукання яких надано було слідчим суддею.

Заслухавши суддю-доповідача, представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги , дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Так, з наданих до клопотання слідчого матеріалів вбачається, що СВ ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснює досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000181 від 09.06.2022 року за ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 204 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 13 листопада 2023 року надано дозвіл на обшук на промисловій базі за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_9 , з метою відшукання речей та документів.

Слідчий звернувся із клопотанням про накладення арешту на вилучені під час обшуку грошові кошти та речі, з метою забезпечення збереження речових доказів, а також з метою забезпечення спеціальної конфіскації, конфіскації.

Відповідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою слідчого від 05 грудня 2023 року вилучені грошові кошти та речі визнано речовими доказами ( а.п. 38-41).

З урахуванням наведеного, щодо майна, на яке рішенням слідчого судді було накладено арешт, є підстави обґрунтовано вважати, що воно відповідає вимогам ст. 98 КПК України щодо речового доказу, так як під час обшуку на вказаній промисловій базі були виявлені та вилучені, зокрема, пластикові діжки, бутилі та каністри, кеги із рідиною, яка має характерний запах спирту, пляшки із рідиною концентратом різних смаків, щодо яких за повідомленням прокурора призначено експертизи, наліпки, тому вказані речі можуть бути об`єктами вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, а вилучені кошти можуть бути набуті кримінально протиправним шляхом внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим арешт на це майно був накладений з дотриманням вимог закону.

Вилучені папка ( тека) чорного кольору із рецептами алкогольних напоїв, жорсткі диски, стартові пакети, чорнові записи, блокнот можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

ОСОБА_8 та ОСОБА_10 у цьому кримінальному провадженні було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 204 КК України.

Санкція за ч. 3 ст. 204 КК України передбачає позбавлення волі на строк від восьми до десяти років з конфіскацією майна, з вилученням та знищенням незаконно виробленої або придбаної продукції, обладнання для її виготовлення.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов обґрунтовано висновку про арешт майна з метою конфіскації у відповідності до ст. 59 КК України.

Згідно із ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Вилучені грошові кошти можуть бути також предметом спеціальної конфіскації за викладених вище обставин на підставі п. 1 ч. 1 ст. 96-2 КК України.

Під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено значну кількість пластикових діжок, бутилів, каністр, кег із рідиною, яка має характерний запах спирту, а також пляшки із рідиною концентратом різних смаків, тому наявні підстави для накладання арешту на майно з метою застосування спеціальної конфіскації майна , що було предметом кримінального правопорушення.

Отже, арешт на зазначене майно був накладений з дотриманням вимог закону, а тому доводи апеляційної скарги з цих підстав є необґрунтованими.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що майно, на яке накладено арешт не містить ознак незаконно виготовлених товарів є необґрунтованим, оскільки зазначені обставини мають бути встановлені органом досудового розслідування шляхом проведення відповідних експертиз.

В рамках цього кримінального провадження були проведені експертизи (висновок експерта № 207-23 від 10.03.2023 року, висновок експерта № 206-23 від 10.03.2023 року, висновок експерта №1090/к від 20.06.2023 року) щодо інших вилучених тютюнових та алкогольних виробів, з результаті яких встановлено, що сигарети та маркування пачок сигарет не відповідають вимогам ДСТУ 3935-2004, зразки рідини є спиртовмісними сумішами ( розчинами) міцністю 34,0-35,0 % об., які за вмістом етилового спирту відносяться до міцних напоїв, та не відповідають вимогам ДСТУ 4256:2003, ДСТУ 4257:2003; вживання наданих зразків рідин є небезпечним для життя та здоров`я людини.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що вилучене майно не ідентифіковане, без зазначення акцизних марок та штрих-кодів, що унеможливлює в подальшому ідентифікацію вилучених товарів спростовується протоколом обшуку ( а.п. 33-36) відповідно до якого виявлене в ході обшуку майно було опечатано паперовими бірками та поміщено до спец-пакетів.

В подальшому орган досудового розслідування не позбавлений можливості оглянути вилучені речі відповідно до КПК України та провести відповідні експертні дослідження вилучених речей.

Зазначення ОСОБА_10 в протоколі обшуку про те, вилучені грошові кошти належать його батькам, - не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Разом з цим, будь-яких підтверджень того, що вказані гроші належать батькам ОСОБА_10 надано не було.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що на вилучення грошових коштів не було надано дозволу, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки є достатні підстави вважати, що вони одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а тому є тимчасово вилученим майном ( п. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України).

Доводи апелянта про недостатню обґрунтованість ухвали слідчого судді про арешт майна, є його особистою суб`єктивною оцінкою та не обґрунтовують необхідності скасування правильного по суті судового рішення.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що прокурором доведено необхідність арешту зазначеного в клопотанні майна, тому на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

З огляду на вищенаведене, підстав для задоволення апеляційної скарги на цьому етапі досудового розслідування не вбачається. У випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 310, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якого вирішується питання про арешт, - ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2023 року залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2023 року про арешт майна у кримінальному провадженні №000018 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4