УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 761/26886/22

провадження № 51-550 ск 24

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши касаційні скарги захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,

встановила:

Як убачається з матеріалів провадження за скаргами, Шевченківський районний суд м. Києва під час розгляду справи щодо ОСОБА_5 постановив 7 листопада 2023 року ухвалу, якою задовольнивши частково клопотання останнього, звільнив його від кримінальної відповідальності за ст. 348 Кримінального кодексу України (далі - КК) і в цій частині закрив кримінальне провадження, а вимоги про звільнення від відповідальності за обвинуваченням за пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 115; ч. 2 ст. 15 і пунктами 1, 12 ч. 2 ст. 115 КК - відхилив.

Не погоджуючись із відхиленням частини заявлених вимог, сторона захисту оскаржила згадану ухвалу в апеляційному порядку. Захисник ОСОБА_4 вважала, що апеляційний суд має постановити нове рішення, яким в повному обсязі задовольнити клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності.

Суддя Київського апеляційного суду, керуючись ч. 4 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) ухвалою від 29 листопада 2023 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за скаргою захисника. Мотивуючи позицію, суддя зазначив, що процесуальним законом не передбачено окремого оскарження ухвали місцевого суду про відмову у закритті кримінального провадження.

Захисник ОСОБА_4 звернулась до Верховного Суду з аналогічними за змістом касаційними скаргами (одна сформована в системі Електронний суд, а друга надійшла електронною поштою), в яких порушує питання про перегляд у касаційному порядку вказаної ухвали апеляційного суду.

На думку захисника, суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності за пунктами 1, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 і пунктами 1, 12 ч. 2 ст. 115 КК; апеляційний суд на допущенні порушення не зважив, їх не усунув, а замість цього неправомірно відмовив у відкритті провадження.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Згідно з ч. 5 ст. 288 КПК в апеляційному порядку може бути оскаржено ухвалу суду про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності. Натомість захисник фактично заперечувала законність ухвали від 7 листопада 2023 року в частині відмови у звільненні ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності.

Статтею 392 КПК установлено перелік судових рішень, які підлягають оскарженню за правилами апеляційної процедури. Однак рішення місцевого суду від 7 листопада 2023 року в оспорюваній стороною захисту частині до цього переліку не входить.

Отже, установивши такий факт і відмовляючи у відкритті провадження за скаргою захисника, суддя апеляційного суду діяв згідно з вимогами ч. 4 ст. 399 КПК.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів

постановила:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_6