Справа № 175/8809/23
Провадження № 1-кп/175/538/23
Вирок

Іменем України

16 лютого 2024 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретареві - ОСОБА_2

за участю сторін судового провадження:

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5 (дистанційно)

розглянувши у закритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження №0004315 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Києві, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, ВЧ НОМЕР_1 , солдат, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 28.10.2023 року о 10:50, тобто в умовах воєнного стану, в м. Краматорськ Донецької області старшим офіцером відділення морально-психологічного забезпечення управління військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_6 , який є начальником за посадою та військовим званням для водія 2 протитанкового відділення взводу вогневої підтримки НОМЕР_2 аеромобільної роти НОМЕР_3 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 , доведено до останнього бойове розпорядження (наказ) командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_7 від 27.10.2023 року №5202/БР/дск здійснити переміщення з району зосередження - м. Краматорськ Донецької області у район очікування - АДРЕСА_2 за визначеним маршрутом, та приступити до охорони та оборони бойової позиції відділення «СЛИВА» поблизу АДРЕСА_3 із завданням не допустити прориву противника, із терміном готовності - з отриманням бойового розпорядження.

При цьому наказ виданий в установленому Законом порядку, відповідною особою в межах наданих йому повноважень, зміст наказу не суперечить чинному законодавству, та не був пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод солдата ОСОБА_4 , не носив в собі явно злочинного змісту, у зв`язку з чим підлягав беззастережному та неухильному виконанню з боку останнього.

Однак, солдат ОСОБА_4 , у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 28, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 28.10.2023 приблизно о 10:50, тобто в умовах воєнного стану, знаходячись у м. Краматорськ Донецької області, відкрито відмовився виконати зазначений наказ начальника, доведений йому старшим офіцером відділення морально-психологічного забезпечення управління військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_6 .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 винуватим себе визнав у повному обсязі та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Він був мобілізований у 2023 році, дійсно 28 жовтня 2023 року відмовився виконувати бойовий наказ з причини його психологічного стану. Просив суд врахувати його щире каяття і суворо не карати.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників процесу визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, дослідженням матеріалів які характеризують особу обвинуваченого.

При цьому учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції у суду немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що наведеними доказами у своїй сукупності у повному обсязі доведена винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 та його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового розслідування, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, які виразились у відкритій відмові виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану.

Згідно з ч.1 і ч. 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У відповідності до ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого - є визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкритю злочину.

У відповідності до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого суд не вбачає.

Розглядаючи питання про міру покарання відносно ОСОБА_8 суд також враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, що він раніше не судимий, вину свою визнав повністю, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, задовільну характеристику, думку сторони обвинувачення, який просить застосувати ст.69 КК України, а тому суд вважає доцільним призначити покарання із застуванням ст.69 КК України.

Відповідно до ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Враховуючи, що наявні кілька обставин, що пом`якшують обвинуваченому покарання, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутні обтяжуючі обставини, з урахуванням особи обвинуваченого суд приходить до висновку про можливість застосування ст.69 КК України та призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, а саме, призначити покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Суд вважає, що саме таке покарання буде сприяти його виправленню та попередженню скоєння нових злочинів, а також буде необхідним та достатнім.

Цивільний позов не заявлений.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 364, 369, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України та на підставі ст. 69 КК України призначити основне покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 62 КК України замінити основне покарання, що призначене ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців тримання в дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбуття покарання зарахувати строк тримання під вартою ОСОБА_4 з 28 жовтня 2023 року (з моменту затримання).

До набрання вироком законної сили залишити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання рахувати з 16 лютого 2024 року.

Речові докази та судові витрати відсутні.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1