КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001189 стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Михайло-Коцюбинське Чернігівського району Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 21.06.2022 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України на 1 рік обмеження волі, із застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 рік;

- 09.11.2022 року Славутицьким міським судом Київської області за ч. 2 ст. 389, ч. 1 ст. 71 КК України на 1 місяць 20 днів арешту, 20.03.2023 року звільненого по відбуттю покарання у вигляді арешту,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, за апеляційною скаргою заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Славутицького міського суду Київської області від 28 березня 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Славутицького міського суду Київської області від 28 березня 2023 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та йому призначено покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, Мироненку _________________________________________________________________

Справа №11-кп/824/3426/2023 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8

Категорія: ст. 126-1 КК України Доповідач

ОСОБА_1 до покарання, визначеного цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком, і остаточно визначено покарання у вигляді 1 року 2 місяців обмеження волі.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_6 , вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психічного насильства щодо інших осіб, а саме матері та сестри, з якими винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілих осіб, за наступних обставин.

ОСОБА_6 , будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 та 2 ст.173-2 КУпАП, а саме:

07.06.2022 року близько 17 години ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання - в квартирі АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічного страждання, на ґрунті неприязних відносин, вчинив відносно своєї сестри ОСОБА_9 насильство в сім`ї, а саме: умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою, приниженні людської честі та гідності, залякуванні та погроз фізичним насильством у бік потерпілої, внаслідок чого завдав шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_9 , що призвело до її психологічних страждань і погіршило якість життя потерпілої. За вказані дії 13.06.2022 року Славутицьким міським судом Київської області ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.

13.06.2022 року близько 14 години ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання - в квартирі АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічного страждання, на ґрунті неприязних відносин, вчинив відносно своєї матері ОСОБА_10 та сестри ОСОБА_9 насильство в сім`ї, а саме: умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в їх сторону нецензурною лайкою, приниженні людської честі та гідності, залякуванні та погроз фізичним насильством у бік потерпілих, внаслідок чого завдав шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , що призвело до їх психологічних страждань і погіршило якість життя потерпілих. За вказані дії 24.06.2022 року Славутицьким міським судом Київської області ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, ч. 1 ст. 51 КУпАП, та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі одинадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 187 гривень.

13.06.2022 року близько 20 години 15 хвилини ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання - в квартирі АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічного страждання, на ґрунті неприязних відносин, вчинив відносно своєї матері ОСОБА_10 та сестри ОСОБА_9 насильство в сім`ї, а саме: умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в їх сторону нецензурною лайкою, приниженні людської честі та гідності, залякуванні та погроз фізичним насильством у бік потерпілих, внаслідок чого завдав шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , що призвело до їх психологічних страждань і погіршило якість життя потерпілих. За вказані дії 23.06.2022 року Славутицьким міським судом Київської області ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.

13.06.2022 року в період часу з 24 години по 06 годину 14.06.2022 року ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання - в квартирі АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічного страждання, на ґрунті неприязних відносин, вчинив відносно своєї матері ОСОБА_10 насильство в сім`ї, а саме: умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою, приниженні людської честі та гідності, залякуванні та погроз фізичним насильством у бік потерпілої, внаслідок чого завдав шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_10 , що призвело до її психологічних страждань і погіршило якість життя потерпілої. За вказані дії 27.06.2022 Славутицьким міським судом Київської області ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.

20.06.2022 року о 08 години 30 хвилини ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання - в квартирі АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічного страждання, на ґрунті неприязних відносин, вчинив відносно своєї сестри ОСОБА_9 насильство в сім`ї, а саме: умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою, приниженні людської честі та гідності, залякуванні та погроз фізичним насильством у бік потерпілої, внаслідок чого завдав шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_9 , що призвело до її психологічних страждань і погіршило якість життя потерпілої. За вказані дії 11.08.2022 року Славутицьким міським судом Київської області ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді арешту на п`ять діб.

Незважаючи на вказане ОСОБА_6 , будучи неодноразово притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, належних позитивних висновків для себе не зробив, а систематично і цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, 27.10.2022 року, у вечірній час, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи за місцем свого проживання - в квартирі АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічного страждання, на ґрунті неприязних відносин, вчинив відносно своєї сестри ОСОБА_9 насильство в сім`ї, а саме: умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою, приниженні людської честі та гідності, залякуванні та погроз фізичним насильством у бік останньої.

Також 05.11.2022 року о 06 годині ОСОБА_6 перебуваючи за місцем свого проживання - в квартирі АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічного страждання, на ґрунті неприязних відносин, вчинив відносно своєї матері ОСОБА_10 насильство в сім`ї, а саме: умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою, приниженні людської честі та гідності, залякуванні та погроз фізичним насильством у бік останньої.

Цього ж дня, о 17 годині 15 хвилин, ОСОБА_6 перебуваючи за місцем свого проживання - в квартирі АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічного страждання, на ґрунті неприязних відносин, знову вчинив відносно своєї матері ОСОБА_10 насильство в сім`ї, а саме: умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою, приниженні людської честі та гідності, залякуванні та погроз фізичним насильством у бік останньої.

Тобто ОСОБА_6 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно систематично вчиняє психологічне та фізичне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_10 та сестри ОСОБА_9 , з якими він проживає в одному помешканні, що призвело до моральних страждань останніх та негативно впливає на їх психологічне здоров`я, погіршило їх якість життя, і наповнило його стресогенними факторами у життєво-значущих сферах життєдіяльності та душевними переживаннями у вигляді тривоги, страхів, емоційного напруження.

В апеляційній скарзі заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_11 , не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та вважаючи вирок суду незаконним у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, просить його змінити, виключити з мотивувальної частини вироку обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 - рецидив злочинів та вчинення злочину щодо осіб, з якими винний перебуває у сімейних відносинах.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що, згідно з ч. 4 ст. 67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує, а як вбачається з диспозиції ст. 126-1 КК України, однією з обов`язкових ознак об`єктивної сторони даного злочину, є вчинення кримінальних протиправних дій відносно особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних відносинах, яка, в свою чергу, була правильно інкримінована стороною обвинувачення в обвинувальному акті, та визнана доведеною під час судового розгляду. Тому суд першої інстанції не мав права визначити обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , вчинення злочину щодо осіб, з якими винний перебуває у сімейних відносинах.

Окрім цього, зазначає, що передбачена в п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України обтяжуюча покарання обставина (рецидив) поширюється лише на кримінальні правопорушення, вчинені у формі злочинів, а як встановлено, ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309 та ч. 2 ст. 389 КК України, які, відповідно до ст. 12 КК України, є проступками, тому суд першої інстанції не мав права визначити обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , - рецидив злочинів.

Тобто суд застосував закон, який не підлягає застосуванню, а отже, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 394 КПК України, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, колегія суддів не перевіряє, оскільки фактичні обставини кримінального провадження учасниками судового провадження в суді першої інстанції не оспорювалися і докази щодо них, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувались, як не заперечуються вони прокурором і в апеляційній скарзі.

Правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , які, за встановлених судом фактичних обставин, кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психічного насильства щодо матері та сестри, що призвели до психічних страждань та погіршення якості життя потерпілих осіб, прокурором також не оспорюється.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, але й при призначенні покарання в разі ухвалення обвинувального вироку.

Положеннями ст. 71 ККУкраїни визначені підстави, порядок та межі призначення покарання за сукупністю вироків.

Згідно ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

При складанні покарань за сукупністю вироків загальний строк покарання не може перевищувати максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. При складанні покарань у виді позбавлення волі загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, не повинен перевищувати п`ятнадцяти років, а у випадку, якщо хоча б один із злочинів є особливо тяжким, загальний строк позбавлення волі може бути більшим п`ятнадцяти років, але не повинен перевищувати двадцяти п`яти років. При складанні покарань у виді довічного позбавлення волі та будь-яких менш суворих покарань загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, визначається шляхом поглинення менш суворих покарань довічним позбавленням волі.

Призначене хоча б за одним із вироків додаткове покарання або невідбута його частина за попереднім вироком підлягає приєднанню до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків.

Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Аналіз вищенаведеної норми закону дає підстави вважати, що при призначенні покарання за сукупністю вироків, суд має вказати покарання за яким саме вироком підлягає складанню за правилами ст. 71 КК України, оскільки це дає можливість перевірити дотримання судом загальних вимог призначення покарання, тобто правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, не дотримався.

Так, вироком Славутицького міського суду Київської області від 28 березня 2023 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, ОСОБА_6 до покарання, визначеного цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком, і остаточно визначено покарання у вигляді 1 року 2 місяців обмеження волі.

При цьому, суд першої інстанції не конкретизував частину покарання за яким саме вироком, було приєднано ОСОБА_6 до покарання, призначеного вироком Славутицького міського суду Київської області від 28 березня 2023 року, що перешкоджає колегії суддів перевірити правильність застосування судом положень ст. 71 КК України, тобто закону України про кримінальність відповідальність, зважаючи і на те, що ОСОБА_6 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Вказані обставини, відповідно до ст. 412 КПК України, є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і дають підстави для його скасування з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи, що питання призначення покарання буде переглядатися у суді першої інстанції під час нового розгляду, доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставного визнання обвинуваченому обставин, які обтяжують покарання - рецидив злочинів та вчинення злочину щодо осіб, з якими винний перебуває у сімейних відносинах, є передчасними.

За наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що вирок Славутицького міського суду Київської області від 28 березня 2023 року стосовно ОСОБА_6 підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Таким чином, апеляційна скарга заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Славутицького міського суду Київської області від 28 березня 2023 року стосовно ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ____________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3