Провадження № 1-в/522/567/23
УХВАЛА

19 грудня 2023 року місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду м. Одеси у судовому засіданні клопотання представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про відшкодування витрат на правову допомогу у кримінальному провадженні №0001202 від 06.10.2020 року відносно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривий Ріг, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 13.11.2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 1700,00 грн. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_3 до обвинуваченого ОСОБА_5 задоволено частково. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_3 1 220 гривень, в якості відшкодування матеріальної шкоди, та 2 000 гривень, в якості відшкодування моральної шкоди, а всього стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого 3 220 гривень. В задоволенні решти позовних вимог цивільного позову ОСОБА_3 відмовлено.

26.11.2023 року від представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 надійшло клопотання про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 витрати на правову (професійну правничу) допомогу у розмірі 48 000 гривень. Клопотання вмотивоване тим, що потерпілий у зв`язку із розглядом кримінального провадження понів витрати на правову допомогу у сумі 48 000 грн., які мають бути відшкодовані ОСОБА_5

14.12.2023 року від представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 надійшло клопотання про долучення доказів.

В судове засідання учасники кримінального провадження не з`явилися, про місце, дату та час розгляду клопотання повідомлялися належним чином, причин не явки не повідомили.

У відповідності до ч. 4 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

01.08.2021 року до суду надійшов цивільний позов потерпілого ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди та витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 10 000 гривень.

Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 13.11.2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 1700,00 грн. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_3 до обвинуваченого ОСОБА_5 задоволено частково. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_3 1 220 гривень, в якості відшкодування матеріальної шкоди, та 2 000 гривень, в якості відшкодування моральної шкоди, а всього стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого 3 220 гривень. В задоволенні решти позовних вимог цивільного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Відповідно до мотивувальної частини вироку від 13.11.2023 року, питання щодо відшкодування витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 10 000 гривень, суд за заявою представника потерпілого, адвоката ОСОБА_6 , не розглядав, надаючи можливість в терміни, передбачені ЦПК України, надати до суду відповідні докази на підтвердження вказаних адвокатом витрат.

Статтею 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються із: витрат на правову допомогу.

Частиною першою статті 124 КПК встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, зокрема витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком.

Великою Палатою Верховного суду сформульовано висновок у постанові від 17 червня 2020 року (справа N 598/1781/17), згідно якого: КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Невирішення питання про розподіл процесуальних витрат не може бути єдиною підставою для скасування прийнятих судами першої та апеляційної інстанцій судових рішень, оскільки не є істотним порушенням вимог КПК та не впливає на вирішення питання кримінально-правової кваліфікації, доведеності винуватості і призначення покарання. Вирішення питання про розподіл процесуальних витрат полягає у висновку суду про стягнення або відмову у стягненні певної грошової суми, яка є процесуальними витратами у розумінні КПК. Залишення клопотання учасника провадження про розподіл процесуальних витрат без розгляду не є вирішенням судом питання про розподіл процесуальних витрат. Це питання може вирішити відповідно до положень ч. 5 ст. 534 КПК суд, який виніс рішення без вирішення питання про розподіл процесуальних витрат.

Відповідно до ч. 5 ст. 534 КПК процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції одноособово, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Оскільки інші питання, пов`язані з виконанням вироку, вирішує суд, який ухвалив такий вирок (п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК), то й питання, які підлягали вирішенню ухвалою суду, повинні бути вирішені судом, який виніс таку ухвалу.

З огляду на те, що клопотання про відшкодування процесуальних витрат було заявлено представником потерпілого, в ході судового розгляду і таке не було вирішене судом під час ухвалення вироку, з підстав відсутності можливості визначення кінцевого обсягу наданих послуг на день ухвалення вироку, зважаючи на правову позицію ВП ВС у справі N 598/1781/17, згідно якої вирішення питання процесуальних витрат не обмежується процесуальною формою вирішення та може бути вирішено у формі ухвали, в порядку ч. 5 ст. 534 КПК, суд приходить до висновку про можливість розгляду клопотання представника потерпілої про відшкодування понесених процесуальних витрат на даній стадії.

Щодо суті поданого клопотання, суд виходить з такого.

На підтвердження понесених витрат про відшкодування витрат на правову допомогу потерпілого надано:

1.копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 06.11.2020 №457/06-11 укладеного між АО «АЛГІЗ», в особі керуючого партнера ОСОБА_7 , який діє на підставі Статуту, з однієї сторони, та ОСОБА_3 (клієнт), з другої сторони;

2.копію додаткової угоди до договору про надання правової (правничої допомоги) від 06.11.2020 №476/06-11 від 09.11.2020 року, укладеної між АО «АЛГІЗ», в особі керуючого партнера ОСОБА_7 , який діє на підставі Статуту, з однієї сторони, та ОСОБА_3 (клієнт), з другої сторони, укладенням цієї угоди до договору про надання правової (правничої допомоги) від 06.11.2020 №476/06-11, узгодили: адвокатське об`єднання надає клієнту правову допомогу у вигляді представництва прав та інтересів потерпілого та цивільного позивача у кримінальному провадженні №0001202 від 06.10.2020 року. Відповідно до п.3 додаткової угоди ставка гонорару за надання правової допомоги: 2000 гривень за 1 годину роботи адвоката адвокатського об`єднання.

3.копію акту наданої правової допомоги до договору про надання правової (правничої допомоги) від 06.11.2020 №476/06-11 від 14.11.2023 року, відповідно до якого адвокатським об`єднанням було надано клієнту 24 години правової допомоги, що становить 48 000 гривень;

4.копію додаткової угоди до договору про надання правової (правничої допомоги) від 06.11.2020 №457/06-11 від 13.12.2023 року;

5.копію квитанції №0.0..1 від 13.12.2023 року, на підтвердження здійснення ОСОБА_3 переказу грошових коштів у розмірі 48 000 гривень, отримувачем якого є АО «АЛГІЗ».

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України, розмір процесуальних витрат належить до обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування даних щодо розміру процесуальних витрат покладається на сторону, що їх подає.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» вказав, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значення справи для сторони (постанови Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 23 червня 2022 року у справі № 607/4341/20, Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21). Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юридичного спору, є: договір про надання правової допомоги; розрахунок наданих послуг з детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16).

Вирішуючи питання щодо обґрунтування розміру понесених витрат на правову допомогу потерпілого відповідно до наданого Акту наданої правової допомоги, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.3 Акту 24.11.2020 року представником потерпілого було проведено опитування свідків, визначено джерела доказової бази, проаналізовано фактичні обставини 1,5 год., вартістю 3 000 гривень, суд відхиляє вказаний вид правової допомоги, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження надання та виконання вказаної послуги, окрім цього «аналіз фактичних обставин справи» не є самостійним видом адвокатської послуги та є необґрунтованим.

Відповідно до п.4 Акту 26.11.2020 року представником потерпілого здійснено пошук та аналіз актуальної судової практики Верховного Суду, ознайомлено з правовими позиціями судів апеляційної інстанції у справах за ст.125 КК України 2 години, вартістю 4 000 гривень; відповідно до п.20 Акту 02.10.2023 року представником потерпілого здійснено пошук актуальної судової практики, вивчено правову позицію Верховного Суду щодо питання звільнення від кримінальної відповідальності за строками давності 1 година, вартістю 2 000 гривень, суд відхиляє вказані види правової допомоги, оскільки вивчення судової практики не є самостійною послугою, а є складовою підготовки до судового засідання, окрім цього, суд вважає, що адвокат має бути сам зацікавлений у підвищенні своїх знань та навичок, а тому вказаний вид послуги не підлягає стягненню з обвинуваченого.

Відповідно до п.18 Акту 07.09.2023 року представником потерпілого було підготовлено та подано до Приморської окружної прокуратури клопотання про зміну обвинувачення в суді з ч.1 ст.125 на ч.2 ст.125 КК України 1,5 годин, вартістю 3 000 гривень, суд відхиляє вказаний вид правової допомоги, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження надання та виконання вказаної послуги, окрім цього ОСОБА_5 за обвинувальним актом обвинувачений у ч.1 ст.125 КК України, тобто відшкодування витрат за вказаною послугою є безпідставним та необґрунтованим.

Відповідно до п.21 Акту 06.10.2023 року представником потерпілого підготовлено та подано до суду клопотання про арешт майна на забезпечення цивільного позову 1,5 години, вартістю 3 000 гривень, приймаючи до уваги загальні принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру вартості вказаної послуги до 0,5 години та вартістю 1 000 гривень.

Відповідно до п.27 Акту 14.11.2023 року представником потерпілого підготовлено клопотання до суду про стягнення з цивільного відповідача судових витрат (витрат на правову допомогу) 1 година, вартістю 2 000 гривень, суд відхиляє стягнення витрат щодо вказаної послуги, оскільки вказане клопотання фактично зводиться до цитування адвокатом норм КПК України та ЦПК України, виходячи із принципу співрозмірності, що очевидно не потребує ані спеціальних знань, ані тривалого часу.

Відповідно ч.1 ст.126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Отже, клопотання адвоката представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про стягнення процесуальних витрат, понесених у зв`язку з наданням правової допомоги потерпілому в розмірі 48 000 гривень підлягає частковому задоволенню, а саме правові підстави наявні для стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 32 000 гривень а тому суд задовольняє клопотання у частині стягнення витрат на правову допомогу потерпілому у розмірі 32 000 гривень, які підлягають стягненню з ОСОБА_5 , в іншій частині вимог відмовляє.

Витрати на правову допомогу потерпілому у розмірі 32 000 гривень є співмірними зі складністю справи, наданим обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

Доказів протилежного судом не здобуто.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 118, 124, 126, 534, 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про відшкодування витрат на правову допомогу у кримінальному провадженні №0001202 від 06.10.2020 року задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , витрати на правову допомогу потерпілого у розмірі 32 000 (тридцять дві тисячі ) гривень 00 копійок.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м.Одеси до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її оголошення.

Копію ухвали негайно після оголошення надіслати учасникам провадження. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1