Справа № 573/2305/23
Номер провадження 1-кп/573/238/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР 21 червня 2023 року за №0000149 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Воронівка Білопільського району Сумської області, з повною вищою освітою, неодруженого, працюючого техніком з обслуговування комп`ютерної техніки ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

-за ч. 1 ст. 436-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України.

Згідно з указаним документом територія України є неподільною та недоторканою.

Статтями 1, 2 Конституції України, яка прийнята Верховною Радою України 28.06.1996, визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканою.

Незалежність України визнано значною кількістю держав світу, у тому числі 05.12.1991 російською федерацією.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Гаазькою конвенцією 1907 року, ІV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної України та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаними нормам президент російської федерації, а також інші невстановлені на цей час представники влади рф, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларації Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1081 №36/103, від 16.12.1970 №2734 (ХХV), від 21.12.1965 №2131 (ХХ), від 14.12.1974 №3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме: віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил рф на територію України.

24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці зс рф шляхом збройної агресії та із застосуванням зброї вторглись на територію України через державні кордони України в автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганськйі, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській та інших областях і здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб та у подальшому продовжено.

Встановлено, що громадянин України ОСОБА_4 , будучи проросійсько-налаштованим, підтримує агресивну політику рф та звинувачує українську владу в розв`язанні та ескалації конфлікту між Україною та рф з 2014 року.

16.06.2023, в точно невстановлений час, перебуваючи в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 , під час особистого спілкування з головним спеціалістом ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , при здійсненні професійно-психологічного відбору кандидата на проходження військової служби за мобілізацією, ОСОБА_4 висловлював свої проросійські думки, зокрема у таких фразах: «Військовослужбовці ЗСУ здійснюють обстріли цивільного населення України та росії, вчиняють мародерства, здали м. Маріуполь, якому наразі краще перебувати у складі рф», «Під час мого перебування в рф мені сподобалося там жити, і взагалі там краще життя, ніж в України», «У даному внутрішньому конфлікті, який відбувається на території України, винуватим є Президент України ОСОБА_7 і через нього та його політику розпочалися бойові дії, а при правлінні колишнього Президента України ОСОБА_8 життя було значно краще, а також, що у разі окупації було б краще не чинити опір та здатися».

Також ОСОБА_4 19.06.2023, близько 10:00 год, перебуваючи в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 , під час спілкування з головним спеціалістом ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 в присутності співробітників ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 і ОСОБА_10 при повторному проведенні співбесіди та проходженні тестування професійно-психологічного відбору кандидата на проходження військової служби за мобілізацією висловлював свої проросійські думки, зокрема у таких фразах: «Президент рф путін все робить правильно і я повністю погоджуюся з його діями, захопленням територій України та вбивством мирного населення України, так як діючим Президентом України є ОСОБА_11 , а ОСОБА_12 є нелегітимним і жити в складі росії краще. Як приклад, Мелітополь, в якому після окупації люди стали жити краще, ніж за часів України».

Крім того, ОСОБА_9 в ході співбесіди ОСОБА_4 було задано питання, що він буде робити, якщо буде призваний на військову службу та буде направлений в зону бойових дій. На що ОСОБА_4 відповів: «Одразу здамся в полон, так як зможу домовитись про свою недоторканість, бо мій рідний дядько є кадровим військовослужбовцем зс рф. А також в разі необхідності видам всю відому мені службову інформацію про розташування сил та засобів своїх військ».

Вказані висловлювання ОСОБА_4 красномовно доводять його проросійську позицію і підтверджують виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії рф проти України і глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію.

Вищезазначеними висловлюваннями ОСОБА_4 виправдовує, визнає правомірною, заперечує збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії рф проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, а також глорифікує осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Зазначені дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 436-2 КК України, оскільки він вчинив виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії рф проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, а також глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Під час досудового розслідування 29 листопада 2023 року між прокурором Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у цьому кримінальному провадженні, підозрюваним ОСОБА_4 та його захисником адвокатом ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

29 листопада 2023 року до Білопільського районного суду надійшов обвинувальний акт із зазначеною угодою про визнання винуватості.

Як вбачається з угоди, ОСОБА_4 зобов`язався беззастережно та в повному обсязі визнати свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в судовому засіданні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений, у виді позбавлення волі строком 1 рік 6 місяців з випробуванням. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, обставини його вчинення, викладені в угоді та обвинувальному акті, підтвердив повністю, просив затвердити угоду.

Прокурор ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 теж просили затвердити зазначену вище угоду.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про затвердження вказаної угоди, враховуючи таке.

Відповідно до вимог статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Пунктом 1 частини 4 статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Частиною 1 статті 475 КПК України передбачено, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком правильно розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 , його захисником адвокатом ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який задовільно характеризується за місцем проживання, та обставин, які пом`якшують його покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність тяжких наслідків, вперше притягується до кримінальної відповідальності та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним проступку, суд дійшов висновку про можливість його виправлення та перевиховання без відбування покарання, а тому його необхідно звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не застосовувався.

Процесуальні витрати та речові докази у провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 373, 374, 468, 469, 473-475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29 листопада 2023 року між прокурором Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , захисником ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 6 місяців з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 (один) рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя