н/п 1-кс/490/719/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/9438/23
У Х В А Л А

про продовження строків запобіжного заходу

15 лютого 2024 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаїв, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , водія автомобільного взводу роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , військове звання старший матрос, раніше не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000290 від 05.09.2022.

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. Зокрема, 04.09.2022 у вечірній час, ОСОБА_6 перебував на території будинку АДРЕСА_3 разом з дружиною ОСОБА_7 та своїм знайомим ОСОБА_8 , де вони вечеряли, вживаючи при цьому алкогольні напої. В ході сумісного вживання алкогольних напоїв ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_8 про наміри поквитатися із своїм сусідом ОСОБА_9 та його дружиною ОСОБА_10 через особисті мотиви, які виникли в ході сформованих тривалих неприязних відносин. Виказавши вказані наміри, ОСОБА_6 одягнув рукавички та баф, взявши із собою кухонний ніж та пістолет, у свою чергу ОСОБА_8 відібрав у ОСОБА_6 кухонний ніж та пістолет та не дозволив ОСОБА_6 зазначені речі брати із собою.

05.09.2022 близько 02:00 год., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_6 покинув територію свого домоволодіння. ОСОБА_8 , в свою чергу, одразу ж рушив за ОСОБА_6 , усвідомлюючи що останній не в адекватному стані та може нашкодити собі чи стороннім особам. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, близько 02:20, більш точного часу не встановлено, в присутності ОСОБА_8 покликав ОСОБА_11 , який в цей час перебував на території власного домоволодіння. Після того як ОСОБА_11 вийшов до ОСОБА_6 , останній розпочав з ОСОБА_11 словесний конфлікт. ОСОБА_8 розуміючи неадекватний стан ОСОБА_6 , що був викликаний знаходженням останнього в стані алкогольного сп`яніння, намагався запобігти будь-якому подальшому конфлікту, робив усні зауваження ОСОБА_6 з метою заспокоїти останнього, відвів подалі від ОСОБА_6 . ОСОБА_11 та запропонував йому повернутися додому або розбудити когось із сусідів. В подальшому, ОСОБА_8 , розуміючи що не може заспокоїти агресію ОСОБА_6 , повертається до будинку за місцем проживання ОСОБА_6 з метою покликати його дружину ОСОБА_7 для допомоги у припиненні конфлікту. В цей же момент у ОСОБА_6 , на ґрунті тривалих особистих неприязних відносин, в ході словесного конфлікту, виник раптовий злочинний умисел направлений на умисне убивство, тобто на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на вбивство ОСОБА_11 , ОСОБА_6 скориставшись відсутністю свідків, спровокував бійку із ОСОБА_11 . В ході бійки, з метою подолання фізичного опору, ОСОБА_6 наніс ОСОБА_11 по голові та тулубу невстановлену кількість ударів тупим предметом, з обмежуючою контактуючою поверхнею, яким можуть бути руки та ноги, та в подальшому, бажаючи настанням наслідків у вигляді смерті, схопив обома руками за шию останнього та з силою почав її стискати до моменту поки ОСОБА_11 не перестав подавати ознаки життя, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді механічної асфіксії, яка стала причиною смерті та від якої ОСОБА_11 помер на місці. Далі, ОСОБА_6 усвідомлюючи, що довів свій злочинний умисел до кінця, з метою уникнення кримінальної відповідальності, шляхом волочіння по землі, перемістив тіло ОСОБА_11 подалі від воріт свого домоволодіння у напрямку будинку АДРЕСА_4 , після чого залишив місце вчинення злочину.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав. Додатково пояснив, що на сьогоднішній день існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке належить до категорії особливо тяжких злочинів та за яке передбачено покарання від 7 до 15 років позбавлення волі. Обґрунтованість підозри, на думку прокурора, стверджується зібраними по справі доказами та повністю відповідає вимогам чинного законодавства та вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості» та «розумності».

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000290 від 05.09.2022 ухвалами слідчих суддів неодноразово продовжувався, востаннє 20.12.2023. Цією ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва продовжено строк досудового розслідування до 5 місяців, а саме до 27.02.2024 включно.

Ухвалами слідчих суддів підозрюваному ОСОБА_6 неодноразово продовжувався строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, востаннє 20.12.2023. Цією ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжено до 17.02.2024 включно.

12.02.2024 процесуальним керівником у кримінальному провадженні №0000290 від 05.09.2022 було надано слідчому доручення на відкриття сторонам матеріалів досудового розслідування.

12.02.2024 підозрюваному ОСОБА_6 та його адвокату в порядку ст. 290 КПК України, повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до наявних матеріалів досудового розслідування, відповідно до ч. 3 ст. 219 КПК України строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до дня її скасування слідчим суддею або винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки досудового розслідування.

Строк тримання під вартою закінчується 17.02.2024, однак досудове розслідування у кримінальному провадженні не закінчено та потребує значного часу.

Крім того, вважає, що в діях підозрюваного і надалі наявні ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України для продовження строку вказаного виду запобіжного заходу.

На думку прокурора, жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Крім того, уточнив клопотання та просив продовжити строк тримання під вартою до 60 діб.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти заявленого клопотання про продовження підозрюваному строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до матеріалів клопотання до Єдиного реєстру досудового розслідування внесено кримінальне провадження №0000290 від 05.09.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115КК України.

27.09.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

20.12.2023 ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000290 від 05.09.2022 до 5 місяців, а саме до 27.02.2024 включно.

20.12.2023 ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва підозрюваному ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17.02.2024 включно.

12.02.2024 процесуальним керівником у кримінальному провадженні №0000290 від 05.09.2022 було надано слідчому доручення на відкриття сторонам матеріалів досудового розслідування.

12.02.2024 підозрюваному ОСОБА_6 та його захиснику в порядку ст. 290 КПК України, повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до наявних матеріалів досудового розслідування, відповідно до ч. 3 ст. 219 КПК України строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до дня її скасування слідчим суддею або винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки досудового розслідування.

На даний час у кримінальному провадженні не виконані всі необхідні дії, які вчиняються під час досудового розслідування, а також відкрито матеріали досудового розслідування стороні обвинувачення, що перешкоджає винесенню законного процесуального рішення у вказаному кримінальному провадженні, яке відповідно до положень ч.1 ст. 94 КПК України має ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання та враховуючи вимоги ч.2 ст.177 КПК України щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявності ризиків, суд виходить з наступного.

На виконання вимог положень ч.1 ст.194 КПК України судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним вказаного кримінального правопорушення.

Зокрема обґрунтованість підозри стверджується зібраними доказами у матеріалах кримінального провадження, а саме: фактичними даними, що містяться у протоколі огляду місця події від 05.09.2023, згідно якого в ході огляду біля території дачної ділянки АДРЕСА_4 , виявлено труп ОСОБА_11 , що мав ознаки насильницької смерті та зафіксовано обстановку та сліди вчиненого кримінального правопорушення; фактичними даними, що містяться у протоколі допиту потерпілої ОСОБА_12 , яка зазначає про обставини, які передували до дня вбивства ОСОБА_11 та як останній стало відомо про вбивство її чоловіка; фактичними даними, що містяться у протоколі допиту свідка ОСОБА_13 , яка вказує про обставини виявлення нею трупа ОСОБА_11 неподалік території її дачної ділянки, безпосередньо на АДРЕСА_3 ; фактичними даними, що містяться у протоколі допиту свідка ОСОБА_8 , який повідомив про обставини які передували вбивству ОСОБА_11 і вказав на ОСОБА_6 як на особу, яка безпосередньо вчинила вказане кримінальне правопорушення та розповів про відомі йому обставини вчинення ОСОБА_6 зазначеного злочину; висновком експерта № СЕ-19/115-22/7545-БД від 21.09.2022 , згідно якого генетичні ознаки клітин з ядрами, що домінують серед змішаних генетичних ознак на кепці, що була виявлена та вилучена в ході огляду місця події, збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_8 ; висновком експерта №3345 від 17.10.22, згідно якого встановлено, що смерть ОСОБА_11 настала від механічної асфіксії в результаті сдавлення органів шиї руками; слідчим експериментом зі свідком ОСОБА_8 , під час якого останній відтворив на місці вчинення злочину, відомі йому обставини вчинення ОСОБА_6 вбивства ОСОБА_11 та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Крім того, обґрунтовано доведеним є наявність в діях підозрюваного ОСОБА_6 ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки він вчинив особливо тяжкий злочин за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі від 7 до 15 років та у випадку доведення вини у вчиненні кримінального правопорушення, підозрюваному загрожує реальне позбавлення волі. Крім того, може незаконно впливати на свідків, оскільки перебуваючи на свободі, не маючи запобіжного заходу, знаючи їх місце проживання, зможе впливати на них з метою зміни показів на такі, що не відповідають дійсності та виправдовують його як підозрюваного, тим самим він матиме можливість уникнути кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення. Крім того, свідок ОСОБА_8 як під час слідчого експерименту, так і при його допиті повідомляв, що ОСОБА_14 наголошував, що у разі його викриття та повідомлення про вчинення ним злочину, він вб`є вказаних осіб. Може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки враховуючи що на даний час ОСОБА_6 проходить військову службу у ЗСУ за контрактом та є суб`єктом військових кримінальних правопорушень, може залишити військову частину або місце служби, а тим самим вчинити кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 407, 408 КК України.

Вказані ризики не зникли та не зменшилися з часом та доведені прокурором в суді.

При цьому слідчий суддя звертає увагу на те, що з наданих у судовому засіданні пояснень та долучених до матеріалів клопотання письмових документів вбачається, що 12.02.2024 досудове розслідування у кримінальному провадженні було завершено та надано стороні захисту для ознайомлення у порядку ст.290 КПК.

Так, відповідно до ч.4 ст.196 КПК слідчий суддя зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. За приписами ч.3 ст.197 КПК строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Зі змісту ч.4 ст.196, ч.3 ст.197 КПК вбачається, що вказані норми наділяють слідчого суддю правом у період, коли досудове розслідування у рамках певного кримінального провадженні ще триває (до його закінчення), вирішувати питання щодо продовження особі запобіжного заходу, але вони не обмежують тривалість застосування такого заходу строками досудового розслідування. Адже, вказане питання регулюється ч.1 ст.197 КПК, у відповідності до якої строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Крім того, за приписами ст.203 КПК, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Кримінальне провадження закривається у разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу. Слідчий, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру. (п.10 ч.1 ст.284 КПК).

При цьому, не включення строку ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст.290 КПК, у зазначені в ст.219 КПК строки, не свідчить про обмеження строку застосування запобіжного заходу строками досудового розслідування.

З наведеного вбачається, що строк на який до підозрюваного може бути застосовано запобіжний захід, КПК не обмежує строками досудового розслідування, у рамках якого особі обирається відповідний захід, а тому ухвала про застосування (продовження) до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може лишатися чинною і після закінчення досудового розслідування в кримінальному провадженні до настання однієї з обставин, наведених у ст.203 КПК.

Згідно з ч.4 ст.176 КПК запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Тобто, за змістом наведених в ч.4 ст.176 КПК положень, вибір запобіжних заходів, що обираються у кримінальному провадженні, довірено двом різним судовим інстанціям: слідчому судді під час досудового розслідування та судді, який розглядає справу, під час судового розгляду. Розподіл компетенцій між вищезазначеними особами чітко позначений моментом, коли розслідування закінчено, обвинувальний акт затверджено і кримінальну справу передано на розгляд суду, про що зазначено і в п.28 рішення ЄСПЛ у справі «Чанєв проти України» (Chanyev v. Ukraine) від 09.10.2014, заява №46193/133. Також на користь вказаного висновку свідчить зміст п.5 ч.1 ст.3 КПК, у відповідності до якого, досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Водночас, Третя судова палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у постанові від 17.02.2021 р. (справа № 344/6630/17) наголосила, що досудове розслідування, яке має наслідком звернення до суду з обвинувальним актом, має три ключові віхи: початок - визначається внесенням відомостей до ЄРДР; завершення - пов`язується з фактом відкриття матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику відповідно до положень ст. 290 КПК України; закінчення - фіксується направленням до суду обвинувального акта. Тобто, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, як це передбачено у ст. 219 КПК України, яке не має точок дотику із завершенням досудового розслідування.

При цьому, згідно з ч.5 ст.219 КПК України строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, не включається у строки, передбачені цією статтею. Таким чином, законодавством передбачено, що саме з моменту відкриття матеріалів досудового розслідування в порядку, визначеному ст. 290 КПК України, строки ознайомлення з матеріалами досудового розслідування не включаються у загальний строк досудового розслідування.

Таким чином, факт завершення досудового розслідування не свідчить про його закінчення і у період між завершенням досудового розслідування та його закінченням судовий контроль за дотриманням прав підозрюваних осіб у кримінальному провадженні продовжує здійснювати слідчий суддя, який в тому числі може приймати рішення щодо застосування і продовження строку застосування до осіб запобіжних заходів.

Продовжуючи підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд виходить з того, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке належить до категорії особливо тяжких та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 15 років, а також яке за своєю правовою природою та об`єктом спрямування спрямоване проти життя та здоров`я особи, що є найвищою соціальною цінністю та охороняється на найвищому конституційному рівні в державі (стаття 3 Конституції України), у вчиненні якого підозрюється, вчинено встані алкогольного сп`яніння, а також в умовах воєнного стану, запровадженого у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти Української Держави та Українського Народу, що тим самим підвищує ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, у вчиненні якого його підозрюють. Крім того, суд вважає, що в діях підозрюваного наявні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, та вони доведені прокурором, підозрюваний є працездатною особою, доказів про тяжкість захворювань не надано, а відтак відсутні підстави, які б перешкоджали продовженню підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Жоден інший більш м`який запобіжний захід на даному етапі досудового розслідування, на думку суду, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Тому з урахуванням обставин клопотання та долучених до матеріалів клопотання письмових документів, а також враховуючи стадію кримінального провадження, суд вважає виправданим та обґрунтованим клопотання прокурора про продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри та з метою уникнення ризиків.

Щодо можливості застосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно вимог ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно п.3 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину встановлюється у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Поряд з цим положеннями п.1, 2 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства та який спричинив загибель людини.

З урахуванням обставин справи та враховуючи те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства, що спричинило загибель людини (вбивство), суд вважає за можливе не визначати підозрюваному розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 182, 183, 186, 194, 196, 197, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», за адресою: вул. Лагерне поле 5, м. Миколаїв.

Строк дії ухвали становить шістдесят днів починаючи з 15 лютого 2024 року до 14 квітня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1