Кримінальне провадження № 1-кп/760/1428/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

та обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, яке внесене до ЄРДР 09.06.2020 за №0003839, по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

згідно з обвинувальним актом у обвинуваченого ОСОБА_7 09.06.2020, приблизно о 02.00 год., який перебував у парку, що знаходиться позаду непрацюючого кінотеатру «Тампере» на вул. Героїв Севастополя, 42 у м. Києві, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник умисел спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілого ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 після виниклого словесного конфлікту з потерпілим ОСОБА_4 , коли останній стояв напроти нього, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді настання смерті потерпілого та бажаючи їх настання, схопив його лівою рукою за шию ззаду, нахилив до себе та тримаючи у правій руці невстановлений досудовим розслідуванням предмет, зовні схожий на ніж, почав завдавати потерпілому удари, яких було не менш п`яти, в ліву частину тіла, а саме в область грудної клітки та живота, тобто в місця, де знаходяться життєво важливі органи людини, після чого залишив ОСОБА_4 та втік з місця вчинення кримінального правопорушення, тим самим здійснив усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, однак ОСОБА_4 в подальшому було своєчасно надано медичну допомогу.

Таким чином, в результаті протиправних дій ОСОБА_7 , згідно з висновком експерта № 042-1114-2020 від 09.09.2020, потерпілому ОСОБА_4 завдано наступні тілесні ушкодження:

-проникаюче колото-різане поранення грудної клітки - рана на передній поверхні грудної клітки зліва на відстані 3 см нижче лівого соска лінійної форми розмірами 2х0.5 см, від якої відходить рановий канал, направлений ззовні-досередини, спереду-назад, по входу якого ушкоджуються м`які тканини грудної стінки, проникає в ліву плевральну порожнину з пораненням лівої легені, явищами гемопневмоторексу (наявність в плевральній порожнині крові та повітря) та підшкірної емфіземи ліворуч, пораненням лівого шлуночку серця (перікард, міокард), з наявністю в прикардинальній сумці до 50 мл крові;

-проникаюче колото-різане поранення черевної порожнини - рана на передній поверхні живота в епігастральній ділянці (на 1 см нижче мечевидного відростку) лінійної форми розмірами 1,5х0,5 см, від якої відходить рановий канал, направлений ззовні-досередини, спереду-назад, по ходу якого ушкодженні м`які тканини черевної стінки з пораненням нижнього полюсу селезінки, з явищами гемоперитонеуму (наявність в черевній порожнині до 200 мл крові), утворенням масивної гематоми лівого заочеревного простору (1500 мл крові зі згортками), пораненням верхнього полюсу лівої нирки по передньому краю;

-непроникаюче колоте-різане поранення грудної клітки - рани лівої аксилярної ділянки лінійної форми розмірами 3х1 см, від якої відходить рановий канал, направлений зовні-досередини, косо-вниз, зліва-направо, по ходу якого ушкоджується м`які тканини грудної стінки довжиною 6 см та сліпо закінчується в м`язах спини;

-непроникаюче колото-різане поранення поперекової ділянки - рана лівої поперекової ділянки лінійної форми розмірами 2,5х1 см;

-колото-різану рану лівої кисті лінійної форми розмірами 1х0,5 см;

колото-різану рану правої щічної ділянки трикутної форми розмірами 2х1 см.

Згідно з критеріями судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, зазначені тілесні ушкодження, які вказані у п.п. 1) та 2) відносяться до тяжкого тілесного ушкодження.

Відповідно до п.п. 3), 4), 5), та 6) дані тілесні ушкодження відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Характер та морфологія тілесних ушкоджень свідчать про те, що вони утворились внаслідок травматичної дії гострим(ми) предметом(ми), яким притаманні колюче-ріжучі властивості (по типу клинка ножа) та за давністю можуть відповідати терміну їх нанесення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у пред`явленому йому обвинуваченні визнав частково, а саме не погодився з кваліфікацією його дій за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Обвинувачений показав суду, що 09.06.2020 він повернувся з роботи додому. На той час він разом проживав зі своєю дівчиною ОСОБА_8 . Разом вони пішли прогулятися парком біля кінотеатру «Тампере» за зазначеною вище адресою. Прогулюючись по парку ОСОБА_9 повідомила йому, що до неї приходять текстові повідомлення від її колишнього хлопця ОСОБА_10 (потерпілого), який просив зустрічі для з`ясування їх стосунків. Прогулюючись парком вони проходили повз компанію в який часто бував ОСОБА_10 (потерпілий) та підійшли до них. У цій компанії були присутні більше п`яти хлопців та дівчина, які відпочивали та вживали спиртні напої.

Цих осіб він знає лише наглядно, оскільки вони проживали у одному мікрорайоні. На той час ОСОБА_10 (потерпілого) у цій компанії не було, бо він, як з`ясувалось, відлучався з іншими хлопцями за спиртними напоями, про що їм повідомили інші присутні. Поки він та ОСОБА_9 ( ОСОБА_9 ) спілкувалися із присутніми, повернувся ОСОБА_4 , з яким вона пішла з`ясовувати стосунки, а він залишився біля столу, де відпочивали інші хлопці, розмовляли, спиртних напоїв він не вживав. Після спілкування з потерпілим ОСОБА_9 ( ОСОБА_9 ) поверталася у сльозах до місця де перебувала вся компанія, а сам ОСОБА_10 (потерпілий) почав її наздоганяти, при цьому висловлювався на її адресу брутальною лайкою. Вона розвернулася, вдарила останнього долонею по обличчю та почала від нього відходити, однак потерпілий ще більше розлютився і почав хапати її за руку. Він заступився за свою дівчину, між ним та потерпілим виникла словесна лайка, в результаті якої останній першим завдав йому удар кулаком в обличчя і розпочалась штовханина та сутичка між ними, в результаті якої вони обидва впали на землю і він, коли ОСОБА_4 був зверху на ньому, завдав йому декілька ударів, можливо ножем, який він, вірогідно, підібрав або зі стола або з землі поруч. Сутичка тривала всього декілька десятків секунд.

Бійка стрімко завершилась, потерпілий ОСОБА_12 встав і пішов у напрямку своїх друзів, які перебували неподалік за столом та спостерігали за ними. Після чого він почув крики про виклик швидкої допомоги та почав тікати злякавшись нетверезих друзів потерпілого, які викрикували погрози в його адресу. Не прийняв участі у допомозі потерпілому будучи переконаним, що це зроблять його друзі.

Матеріальну та моральну шкоду потерпілому відшкодував, вибачився.

Потерпілий ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що 09.06.2020, приблизно о 18.00 год., він закінчив тренування у спортивному клубі та запропонував своїм друзям відпочити у парку біля непрацюючого кінотеатру «Тампере» на вул. Героїв Севастополя, 42 у м. Києві та вжити алкогольні напої. Зібравшись вони з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та інш. розпили пляшку горілки і після цього вирішили з ОСОБА_13 поїхати за додатковими горілчаними виробами. Повернувшись із горілкою до загальної компанії друзів, він побачив там свою колишню дівчину ОСОБА_9 ( ОСОБА_9 ) у супроводі невідомого йому хлопця і попросив її відійти поговорити. Після з`ясування стосунків вони повертались до компанії за столом, і він почав вимагати, щоб ОСОБА_9 ( ОСОБА_9 ) та її хлопець негайно залишили їх компанію. Але обвинувачений ОСОБА_7 відмовлявся та продовжував перебувати біля столу. Після цього ОСОБА_9 ( ОСОБА_9 ) розвернулась та пішла до виходу з парку, але він її намагався затримати на що отримав удар долонею по обличчю. В подальшому обвинувачений ОСОБА_7 різко втрутився та перетнув йому шлях, розпочав нецензурно лаятись та штовхатися. В результаті штовханини та боротьби на землі він отримав декілька ударів у ліву частину тулуба гострим предметом, а згодом відчув різкий біль та свист у легенях. Припинилася бійка також спонтанно як і розпочалась, він піднявся та тримаючись за груди направився в сторону до своїх товаришів, яким повідомив що його підрізали, бо одяг був вже мокрим від кровотечі. В подальшому він декілька разів втрачав свідомість по дорозі до лікарні, куди його доставили його товариші, і де його згодом було прооперовано. Окремо зазначає, що будь-яких неприязних стосунків із обвинуваченим не мав у минулому та не розуміє чому стався цей конфлікт. На даний час він уклав угоду про примирення з обвинуваченим ОСОБА_7 , будь-яких претензій матеріального або морального характеру він до нього не має, оскільки заподіяна шкода йому повністю відшкодована, та зараз сплачується його профілактичне лікування. Просить призначити ОСОБА_7 покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показала, що вона була знайома із ОСОБА_4 майже рік та мала з ним стосунки. 09.06.2020 потерпілий ОСОБА_4 почав надсилати їй на телефон повідомлення з проханням зустрічі з нею. Гуляючи по парку біля кінотеатру «Тампере» зі своїм новим хлопцем ОСОБА_7 вони натрапили на компанію, де відпочивали та розпивали спиртні напої декілька наглядно знайомих їй хлопців та одна дівчина. ОСОБА_4 у той час серед них не було. Після приходу ОСОБА_4 вони з ним відійшли поспілкуватись, в результаті чого вона його вдарила по обличчю, він її почав ображати висловлюючись нецензурною лайкою, вона намагалась піти, але останній схопив її за руку, вів себе агресивно, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння. Вона його відштовхнула та пішла в інший бік. Обвинувачений ОСОБА_7 поводив себе абсолютно спокійно та адекватно. Саму сутичку між обвинуваченим та потерпілим вона не бачила. Вважає, що ініціатором бійки був саме потерпілий ОСОБА_4 .

З показань свідка ОСОБА_13 вбачається, що у червні 2020 року, у ввечері, вони із своїм другом ОСОБА_18 приїхали до парку біля кінотеатру «Тампере» де відпочивали та вживали спиртні напої у компанії ще декількох друзів. Вони відлучалися на деякий час разом із ОСОБА_19 та потерпілим ОСОБА_4 з метою привезти ще алкогольних напоїв. Поки їх не було до компанії приєдналися ОСОБА_17 , яку вони знали як колишню дівчину потерпілого та її нового хлопця ОСОБА_20 . Після того як вони з ОСОБА_21 та ОСОБА_22 підійшли до столу де перебували інші присутні, ОСОБА_23 та ОСОБА_9 ( ОСОБА_9 ) відійшли на деяку відстань поговорити, а обвинувачений залишився зі всіма біля столу. Вони з ОСОБА_7 абсолютно нормально та спокійно спілкувалися на різні теми. Згодом, коли потерпілий та ОСОБА_9 ( ОСОБА_9 ) почали повертатися до них, в них по дорозі виник словесний конфлікт, в результаті якого ОСОБА_9 вдарила потерпілого долонею руки по обличчю. Потім ОСОБА_9 розвернулась та почала йти геть від столу, але потерпілий ОСОБА_4 почав її переслідувати та хапати за руку. При цьому ОСОБА_7 встав на його шляху до ОСОБА_9 та промовив «Ніхто не буде ображати тут мою дівчину!» і у них виникла словесна перепалка. ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_7 кулаком в область обличчя, а згодом почалась штовханина та сутичка. Вони впали на землю та боролися приблизно з хвилину, після чого потерпілий повернувся до них до столу та повідомив що його серйозно поранено. Вони викликали медичну допомогу та самостійно відвезли потерпілого у сусідню лікарню. Де в цей час знаходився ОСОБА_7 він не знає бо був зайнятий наданням допомоги ОСОБА_4 . Зазначає, що конфлікт виник абсолютно випадково, ОСОБА_7 не виявляв до цього моменту жодних ознак агресії до присутніх у цій компанії.

З показань свідка ОСОБА_14 вбачається, що у червні 2020 року, вночі, між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_24 у парку біля кінотеатру «Тампере» стався конфлікт та сутичка, в результаті якої потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження. Повідомив суд, що у той вечір у парку були присутні ОСОБА_25 , його дівчина ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , де вони вживали алкогольні напої. Згодом до них приєдналися ОСОБА_9 ( ОСОБА_9 ) та її хлопець ОСОБА_7 . Заперечує будь-які агресивні дії з боку обвинуваченого ОСОБА_7 під час їх розмови біля столу. Згодом між ОСОБА_9 ( ОСОБА_9 ) та ОСОБА_4 виник конфлікт, в результаті якого остання вдарила долонею потерпілого по обличчю. Як почалась сама бійка між потерпілим та обвинуваченим він не бачив, бачив лише тільки як вони боролися на землі. Свідок має вади зору, а саме важку форму астегматизму. Не може нічого остаточно підтверджувати. Нічого чітко не бачив, лише якісь рухи. Після того як ОСОБА_4 повернувся до їх компанії то повідомив, що його поранено у легені, намагався переслідувати обвинуваченого, але спіткнувся та впав, отримавши травму коліна. Потерпілий працює тренером з тайського боксу, тому відчував себе готовим самостійно затримати ОСОБА_7 і тому побіг за ним. Підтверджує, що потерпілий одразу звернувся до них за допомогою і вони відвезли його у найближчу лікарню.

Свідок ОСОБА_16 суду показала, що влітку 2020 року вона з її хлопцем ОСОБА_15 відпочивали у парку біля кінотеатру «Тампере» у м. Києві в компанії з іншими їх знайомими де, зокрема, був і потерпілий ОСОБА_4 . Також до них приєдналися згодом ОСОБА_9 ( ОСОБА_9 ) та її хлопець на ім`я ОСОБА_30 ( ОСОБА_30 ). ОСОБА_9 ( ОСОБА_9 ), як зазначила свідок, поводила себе дуже зухвало своєю поведінкою серед хлопців. Самого конфлікту між обвинуваченим та потерпілим вона не бачила, тільки приймала участь у виклику швидкої допомоги, яка так і не приїхала і їм довелося самотужки відвести ОСОБА_4 до лікарні.

Із показань свідка ОСОБА_32 встановлено, що ввечері 09.06.2020 йому зателефонувала з особистого номеру телефону ОСОБА_7 . ОСОБА_9 ( ОСОБА_9 ) та попросила щоб він негайно приїхав на вул. Вацлава Гавела, що межує з парком, та дав ОСОБА_7 свій велосипед, оскільки за останнім женуться товариші ОСОБА_4 та намагаються його вбити. Він дійсно, хвилин через 30, на вказаному місці зустрів ОСОБА_7 , віддав йому свій велосипед та більше його не бачив. Також свідок повідомив, що не був присутнім при подіях які відбувались у самому парку, тому не може повідомити суду про обставини цього конфлікту.

Свідок ОСОБА_15 суду показав, що він знайомий із потерпілим ОСОБА_4 з дитинства, разом займалися у секції з боксу. Влітку 2020 року вони відпочивали разом із своєю подругою ОСОБА_33 ( ОСОБА_33 ) та іншими своїми знайомими у парку біля кінотеатру «Тампере» на вул. Героїв Севастополя. Повідомив суду, що на даний час він нічого не може згадати, оскільки не бачив жодних обставин конфлікту між потерпілим та обвинуваченим. Показання під час слідчого експерименту надавав під психологічним тиском з боку спільноти яка мешкає у тому районі. Пам`ятає лише обставини як намагався надати допомогу потерпілому, викликали невідкладну медичну допомогу, але не дочекавшись її він відніс ОСОБА_4 у машину ОСОБА_35 , який доставив потерпілого у лікарню. На додаткове запитання, що йому відомо про взаємовідносини між ОСОБА_12 та ОСОБА_7 до подій того дня, свідок повідомив що, можливо з чуток, він здогадується про конкуренцію між останніми за відносини з однією і тією ж жінкою, але категорично стверджувати нічого не може.

Судом також були досліджені письмові докази у даному кримінальному провадженні, які суд визнає достатніми, належними та допустимими, а саме:

- витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань від 09.06.2020 з відповідною фабулою вчинення кримінального правопорушення за заявою потерпілого ОСОБА_4 з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України ( т.1 а.с.142);

- рапорт о/у на ім`я начальника Солом`янського ГУНП у м. Києві про події, які сталися на вул. Героїв Севастополя, 42 у м. Києві, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження (т.1 а.с.143);

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.06.2020 від потерпілого ОСОБА_4 (т.1 а.с.144);

- протоколи огляду місця події від 09.06.2020 з фототаблицями до них (т.1 а.с.147 - 162);

- довідка з Київської клінічної лікарні № 6 щодо тілесних ушкоджень при огляді потерпілого ОСОБА_4 09.06.2020 (т.1 а.с.164);

- протокол додаткового огляду місця події від 09.06.2020 з відповідним відеозаписом та фототаблицею (т.1 а.с.168-175);

- протокол проведення слідчого експерименту від 10.06.2020 з відеозаписом (т.1 а.с.176-181);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознимками з додатком від 10.06.2020 зі свідком ОСОБА_14 , який на фото №3 впізнав ОСОБА_7 (т.1 а.с.182-186);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознимками з додатком від 10.06.2020 зі свідком ОСОБА_15 , який на фото №2 впізнав ОСОБА_7 (т.1 а.с.187-191);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознимками з додатком від 10.06.2020 зі свідком ОСОБА_16 , яка на фото №4 впізнала ОСОБА_7 (т.1 а.с.192-196);

- протоколи проведення слідчих експериментів з додатками від 10.06.2020 (т.1 а.с.197-201, т.2 а.с.1-19);

- протокол огляду місця події від 11.06.2020 (т.2 а.с.19-23);

- заява про залучення до провадження ОСОБА_4 як потерпілого та відповідна постанова слідчого (т.2 а.с.25 - 26);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознимками з додатком від 12.06.2020 зі свідком ОСОБА_14 , який на фото №2 впізнав ОСОБА_7 (т.2 а.с.28-33);

- повідомлення про підозру ОСОБА_7 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України від 17.06.2020 (т.2 а.с.43-45);

- висновок судово-медичної експертизи №042-1114-2020 від 09.09.2020, згідно з яким потерпілому ОСОБА_4 діями ОСОБА_7 завдано два проникаючи колото-різані поранення в області тулуба та за ступенем тяжкості віднесені до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Що ж стосується інших непроникаючих колото-різаних поранень по пеперековій ділянці, по лівій кісті, правої щічної ділянки, то вони за ступенем тяжкості є легким тілесним ушкодженням, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а тому не могли бути розцінені як нанесені в життєво важливі органи, оскільки не потягли за собою небезпеки для життя в момент заподіяння (т.2 а.с.50-58);

-протокол проведення слідчого експерименту від 07.09.2021 за участю представника потерпілого - ОСОБА_5 з додатком (т.2 а.с.59-63);

- повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 від 09.09.2021 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України (т.2 а.с.65-69);

- протокол проведення слідчого експерименту від 09.09.2021 за участю захисника з додатком (т.2 а.с.70-75);

- висновок судово-психіатричного експерта № 456 від 12.08.2021, згідно з яким ОСОБА_7 у період часу, до якого відноситься правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, будь-яким хронічним психічним розладом не страждав, у стані тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не перебував, за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Під час проведення експертизи обвинувачений за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними і не потребує застосування до нього будь-яких примусових заходів медичного характеру (т.2 а.с.83-84).

Також судом були досліджені письмові матеріали, що характеризують особу ОСОБА_7 .

Заслухавши показання обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_4 , зазначених вище свідків у судовому засіданні, дослідивши письмові докази у даному кримінальному провадженні, суд приходить до наступного.

Так, як зазначено органом досудового розслідування в обвинувальному акті, своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, не доведений до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки останній виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», правових позицій Верховного Суду, які є обов`язковими для застосування судами нижчого рівня, закінчений замах на умисне вбивство може бути вчинено лише з прямим умислом, тобто якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання, а також якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, в даному випадку для умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, до кінця, але це кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежалі від її волі.

Суд вважає, що висновки досудового розслідування про те, що ОСОБА_7 діяв з прямим умислом, направленим на заподіяння смерті ОСОБА_4 і що цей злочин не був доведений до кінця з причин, що не залежали від його волі, не є обґрунтованими та такими, що спростовуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Так, як встановлено в судовому засіданні і що підтвердили свідки, вночі 06.09.2020 в парку на вул. Героїв Севастополя, 42 у м. Києві вони відпочивали разом із потерпілим ОСОБА_4 . Згодом підійшли обвинувачений ОСОБА_7 з його дівчиною ОСОБА_9 ( ОСОБА_9 ), у якої з потерпілим виник конфлікт і в нього втрутився ОСОБА_7 . Як наносились тілесні ушкодження обвинуваченим потерпілому ніхто із присутніх в компанії не бачив. Після нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим потерпілому предметом, схожим на ніж, потерпілий ОСОБА_4 піднявся і пішов у їх бік за допомогою, а обвинувачений ОСОБА_7 втік.

Виходячи із встановлених судом обставин, за яких потерпілому ОСОБА_4 було нанесено, згідно з висновком експертизи, один удар у ліву частину грудної клітки та один удар в область черевної порожнини, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, неможливо зробити висновок про те, що ОСОБА_7 діяв з прямим умислом саме на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому, оскільки якби він мав таку мету, то скоріш за все удари були б нанесені у більшій кількості. Всі інші тілесні ушкодження, згідно з висновком судово-медичної експертизи, віднесені експертом до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а тому не могли бути розцінені як нанесені в життєво важливі органи, оскільки не потягли за собою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Таким чином встановлені обставини дають суду зробити висновок що характер, інтенсивність та локалізація нанесених потерпілому предметом, схожим на ніж, поранень, із яких лише два становило небезпеку для життя в момент заподіяння, не дають достатніх підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 діяв з прямим умислом на умисне вбивство, оскільки предмет, схожий на ніж (який, до речі, не був знайдений при проведенні не однократних оглядів місця події тощо) і не визнавався як речовим доказом у даному кримінальному провадженні), яким обвинувачений спричинив потерпілому колото-різані поранення, міг бути використаний як з метою умисного вбивства, так і з метою умисного спричинення тяжких тілесних ушкоджень.

Крім того, враховуючи наведені обставини, які були встановлені судом на підставі досліджених та наведених вище доказів, при наявності у обвинуваченого прямого умислу на умисне вбивство потерпілого, йому нічого не заважало довести свої дії до кінця, оскільки вони з потерпілим знаходились на деякій відстані від іншої компанії і у нього було достатньо часу і можливостей нанести потерпілому таку кількість ударів предметом, схожим на ніж, у життєво важливі органи, які б у будь-якому випадку потягли за собою настання смерті незалежно від можливості надання ОСОБА_4 медичної допомоги.

Також суд звертає увагу на деяку невідповідність фактичних обставин справи, які зазначені у обвинувальному акті, а саме, що обвинувачений схопив потерпілого лівою рукою за шию ззаду, нахилив до себе та тримаючи у правій руці невстановлений досудовим розслідуванням предмет, ззовні схожий на ніж, почав завдавати потерпілому удари у різні частини тулуба. Разом з тим, як обвинувачений, так і потерпілий суду повідомили, що в процесі сварки вони впали на землю, де й обвинувачений ОСОБА_7 , тоді як потерпілий знаходився на ньому зверху, наносив останньому тілесні ушкодження.

Також суд дає відповідну оцінку і діям потерпілого ОСОБА_4 який, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, своєю поведінкою, перемовинами з ОСОБА_9 ( ОСОБА_9 ) та образливими висловлюваннями в адресу обвинуваченого ОСОБА_7 , спровокував конфліктну ситуацію, яка перейшла у бійку з відповідними наслідками. Крім того суд бере до уваги й показання свідка ОСОБА_16 , яка суду розповіла про зухвалу поведінку ОСОБА_9 ( ОСОБА_9 ) серед хлопців у той вечір, що і потягло за собою в подальшому конфлікт між обвинуваченим та потерпілим.

Крім того, прокурор у судових дебатах надав суду рапорт о/у Сумського РУП про затримання ОСОБА_7 24.07.2021 у м. Суми, оголошеного у розшук ухвалою місцевого суду м. Києва.

Даний рапорт суд не бере до уваги і не вважає його доказом, оскільки він поданий прокурором вже після закінчення судового слідства, тобто після строків, визначених КПК України для надання сторонами кримінального провадження доказів суду, які повинні бути досліджені до оголошення суддею закінчення судового слідства і переходу до судових дебітів. А зміст цього рапорту лише підтверджує, що після вчинення кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_7 втік з місця вчинення кримінального правопорушення і був затриманий в іншому місті і що сторонами кримінального провадження не заперечувалось в ході судового розгляду.

Зважаючи на викладене суд приходить до висновку що досліджені в судовому засіданні докази, які не викликають у суду сумніву, оскільки вони є належними, бо стосуються обставин, що мають значення для кримінального провадження і є допустимими, отримані у законному порядку, а також є достовірними, оскільки узгоджуються між собою і якими підтверджується що ОСОБА_7 , приблизно о 02.00 год. 09.06.2020, перебуваючи у парку за покинутим кінотеатром «Тампере» на вул. Героїв Севастополя, 42 у м Києві, завдав тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , які є небезпечними для життя.

За таких обставин суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 слід перекваліфікувати з ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України із закінченого замаху на умисне вбивство на ч.1 ст.121 КК України, як умисне заподіяння потерпілому ОСОБА_4 тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 вид та міру покарання за ч.1 ст.121 КК України, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винуватого, який раніше не судимий, до затримання працював на СТО, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, має постійне місце реєстрації та проживання, позитивно характеризується.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , відповідно до ст.66 КК України, є його щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку потерпілому ОСОБА_4 .

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Тому суд вважає необхідним призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі і таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Крім того, при призначенні покарання ОСОБА_7 , суд враховує наявність в матеріалах кримінального провадження угоди про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням від 22.07.2022 в сумі 7 000 доларів США між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_4 , яка повністю виконана, про що свідчить відповідна розписка потерпілого. Також у цій розписці ОСОБА_4 просив призначити покарання ОСОБА_7 без позбавлення волі (т.1 а.с.137-141).

Тому враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення, участь кожного у конфлікті, що відбувся у парку на вул. Героїв Севастополя, 42 у м. Києві 09.06.2020, дані про особу ОСОБА_7 , поведінку потерпілого та безпосередню участь у цьому конфлікті свідка ОСОБА_36 , його критичне ставлення до вчиненого і щире каяття, позитивні характеристики, повне відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілому ОСОБА_4 , який просив не позбавляти обвинуваченого волі, суд дійшов висновку про можливість виправлення останнього без відбування покарання, а тому на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_4 не заявлявся, питання з речовими доказами суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України, судові витрати покладає на ОСОБА_7 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 374, 375 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 та.п.2 ч.2 ст.76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Звільнити ОСОБА_7 з-під варти в залі суду негайно.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення судово-медичної експертизи в сумі 1 796 (одна тисяча сімсот дев`яносто шість) грн. 90 коп.

Речові докази у кримінальному провадженні, які були вилучені під час огляду місця події і які повернуті потерпілому ОСОБА_4 - залишити у його розпорядженні; три зіскоби із слідами бурого кольору, два недопалку з-під цигарок та ковпачок з-під пляшки горілки, які були вилучені під час огляду місця події - знищити; диски з відеозаписами зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити учасникам процесу негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1