Справа № 184/1939/23
Номер провадження 1-кп/184/202/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , розглянувши в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та виклику учасників кримінального провадження кримінальне провадження № 0000133 від 12.07.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, має середню освіту, не одруженого, на утримані неповнолітніх дітей та інших осіб не має, інвалідності не має, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

¦26.02.1990 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ст. 140 ч.2, ст.141 ч.2 КК України, до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна. 08.02.1993 року звільнений з СК-2 Маріупольського МВ МВС в Донецькій області по відбуттю стоку покарання.

¦09.04.1997 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ст. 229-6 ч.І КК України до 2 років позбавлення волі з додатковим покаранням - лікування від наркоманії. 18.09.1998 звільнився із Синельниківської ВК № 94 Дніпропетровської області на підставі ст.З ЗУ «Про амністію» від 24.07.1998.

¦30.07.1999 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ст. 229-6 ч.2 КК України до 2 років 9 місяців позбавлення волі з додатковим покаранням - лікування від наркоманії. 27.02.2002 звільнився із Синельниківської ВК №94Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання;

¦24.09.2003 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309, 321, 323, 324 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки.

¦06.07.2004 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309 КК України, до 4 років та 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.І ст. 70 КК України частково приєднана частина покарання за вироком суду від 24.09.2003. 28.02.2008 на підставі ст.81 КК України умовно - достроково звільнений з Солонянської ВК №21 Дніпропетровської області на підставі постанови Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28.02.2008, не відбута частина покарання 10 місяців 8 днів.

¦26.04.2013 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.

¦16.07.2014 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309, ч.2 ст. 307, ч. 1 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі з додатковою мірою покарання конфіскація особистого майна. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднана частина покарання за вироком суду від 26.04.2013. До відбуття 5 років 2 місяці позбавлення волі. За визначенням Апеляційного суду Дніпропетровської області вирок в частині призначеного покарання відмінено. Вважати засудженим за ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 307, ч. 1 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднана частина покарання за вироком суду від 26.04.2013- 2 місяці. До відбуття 7 років 2 місяці позбавлення волі з конфіскацією майна. 19.08.2016 звільнений з Пятихатківської ВК №122 Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання.

¦27.10.2017 кримінальне провадження № 0000632 від 03.06.2017 за ч. 2 ст. 307 КК України направлено до суду з обвинувальним актом.

¦03.09.2021 звільнено від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0000732 від 12.09.2017 за ч. 1 ст. 309 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

¦07.11.2019 кримінальне провадження №0000722 від 06.10.2019 за ч. 1 ст. 309 КК України направлено до суду з обвинувальним актом.

¦13 липня 2023 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309, 76 КК України до покарання у вигляді 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи злочинний намір, спрямований на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, обіг якого обмежено «метадон» без мети збуту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів та суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст..ст. 2,7,12,25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року №60/95-ВР, при невстановлених обставинах, незаконно придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон», масою не менше 0,0360, котрий став незаконно зберігати при собі у належній йому нагрудній сумці, з метою подальшого особистого вживання, без мети збуту, до моменту вилучення працівниками поліції.

12.07.2023 року о 18 год. 13 хв. біля буд. №26 по вул. М.Вербицького (вул. Курчатова) в м. Покров Дніпропетровської області під час проведення працівниками поліції затримання гр.. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст.. 298-2 КПК України, в ході проведення особистого обшуку останнього виявлено та вилучено 1 сліп-пакет, вмістом якого була кристалічна речовина масою 0,0461 г., котра згідно висновку експерта № СЕ-19/104-23/23809-НЗПРАП від 19.07.2023 містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон. Маса мета дону становить 0,0360г.

Відповідно до списку 1 таблиці 2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 «опій ацетильований» віднесений до наркотичних засобів, обіг яких обмежено.

Обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню надійшов до суду із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку відповідно до положень ч.1 ст.302 КПК України, оскільки ОСОБА_2 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодний з розглядом обвинувального акта за його відсутності, відповідно до правил, передбачених ст.ст. 381-382 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Обвинувачений ОСОБА_2 , який був представлений захисником ОСОБА_3 , надав письмову заяву, в якій зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України беззаперечно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального проступку встановлені в повному обсязі та не оспорює їх.

Також, у вказаній заяві зазначив, що його згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без його участі є добровільною, без будь-якого незаконного примусу чи обіцянки, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, приймаючи до уваги заяву останнього, в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини і згодний на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, суд доходить висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали обвинувального акту та матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_2 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України знайшла своє підтвердження і доведена повністю поза розумним сумнівом, та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, суд визнає рецидив злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_2 покарання суд, згідно з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше судимий, не працює, не одружений, має постійне місце проживання, за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 скарг та заяв відносно ОСОБА_2 не надходило, на обліку у лікарів: психіатра, нарколога, фтизіатра не перебуває.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі № 1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Водночас, суд звертає увагу на те, що мета покарання, зокрема, виправлення засуджених та запобігання вчиненню ними нових кримінальних правопорушень, може бути досягнута лише тоді, коли кримінальне покарання буде для засудженого важким, але у той же час реальним щодо його виконання.

Враховуючи вищевикладене, керуючись принципом гуманізму та індивідуалізації покарання, враховуючи відсутність в обвинуваченої постійного місця роботи та доказів наявності джерел доходу, що унеможливлює призначення останньому покарання у виді штрафу, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання у виді обмеження волі у межах ч.1 ст. 309 КК України, що буде необхідним та достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України.

Суд вважає можливим звільнити обвинуваченого від призначеного покарання на підставі ст.75 КК України, що не буде суперечити загальним засадам призначення покарання.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Підстав для застосування ст.69 КК України суд не вбачає, оскільки для застосування даної норми необхідною умовою є наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_2 під час досудового розслідування та судового розгляду не обирався.

Цивільний позов не заявлений.

Вирішуючи питання про речові докази, суд виходить з положень ст.100 КПК України.

Вирішуючи питання про процесуальні витрати, суд, виходячи з положень ч.2 ст.124 КПК України вважає, що витрати на залучення експертів, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376, 381 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 01 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 01 (один) рік.

Відповідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_2 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати за проведення судової експертизи у даному кримінальному провадженні, а саме: судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/104-23/23809-НЗПРАП від 19.07.2023, які складають 1434,00 гривень.

Речові докази спеціальний пакет Експертної служби №5780289, вмістом якого є наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон. Маса мета дону становить 0,0360 г.; - паперовий конверт на котрому мається пояснювальний напис спеціаліста ВП №2 Нікопольського РУП в якому знаходиться змив на стерильному марлевому тампоні котрий знято із зовнішньої стінки сліп-пакета котрий було вилучено 12.07.2023 року під час особистого обшуку у громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; поперовий конверт на котрому мається пояснювальний напис спеціаліста ВП №2 НРУП в якому знаходиться два фрагменти ватних палочок із букальним епітелієм котрий відібрано у гр.. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - після набрання вироком законної сили знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

У відповідності до ч.1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1