Номер провадження: 11-сс/813/124/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22.12.2023 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави в кримінальному провадженні №0000984 від 15.02.2016 року, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, освіта середня, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України,

встановив:

В провадженні СУ ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування внесені до ЄРДР за №0000984 від 15.02.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.ч. 2, 3, 4 ст. 190, ч.ч. 3,4 ст.358, ч. 2 ст. 361, 376-1 ч.1 КК України. В даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, який неодноразово був продовжений.

Відповідно до повідомлення про підозру, ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, усвідомлюючи та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, розробив злочинний план направлений на незаконне заволодіння об`єктами нерухомого майна на території міста Одеси, з використанням завідомо підроблених документів, зокрема рішень Суворовського районного суду міста Одеси про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна та їх подальшого відчуження добросовісним набувачам.

У подальшому, ОСОБА_8 , усвідомлюючи складність у реалізації злочинного плану та необхідність застосування конспіраційних заходів, прийняв рішення щодо залучення до розробленого ним плану власної дружини - ОСОБА_9 , якій довів розроблений ним злочинний план з заволодіння нерухомим майном, при цьому поклавши на останню функції з підшукання та залучення до злочинної діяльності осіб для безпосереднього заволодіння об`єктами нерухомого майна, проведення розвідувальних заходів, з метою отримання інформації щодо нерухомого майна, отримання копій правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Натомість ОСОБА_8 , володіючи здібностями виконувати різні ролі, справляти враження доброчесної, безкорисливої людини, переслідуючи свої інтереси та корисливі мотиви, при втіленні злочинного плану в життя взяв на себе організаційні функції контролю та координації осіб залучених до реалізації злочинного плану.

ОСОБА_9 маючи на меті особисте збагачення та збагачення членів своєї сім`ї, за погодженням з ОСОБА_10 , довела злочинний план з заволодіння нерухомим майном своїй матері - ОСОБА_11 , яка у свою чергу розуміючи протиправність власних дій, маючи на меті всіляке сприяння у реалізації такого плану, за вказівкою доньки залучила до заволодіння нерухомим майном односельчан - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Так, ОСОБА_8 , спільно з ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , за попередньою змовою з ОСОБА_12 , реалізуючи свій злочинний намір, з метою незаконного збагачення, шляхом надання 25.05.2020 державному реєстратору виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області ОСОБА_15 підроблених документів: договору купівлі-продажу квартири від 11.07.2006, який нібито укладений у простій письмовій формі між ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_12 ; рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 25.05.2007 по справі № 2-3667; листа Суворовського районного суду міста Одеси від 16.03.2020 за вих. № 5/834, за допомогою обману, придбали право на чуже майно - на квартиру АДРЕСА_3 , спричинивши збитки на суму 504 700 грн.

У подальшому, ОСОБА_8 , спільно з ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , за попередньою змовою з ОСОБА_12 , реалізуючи свій злочинний намір, з метою незаконного збагачення, шляхом надання 25.05.2020 державному реєстратору виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області ОСОБА_15 підроблених документів: договору купівлі-продажу квартири від 12.11.2008, який нібито укладений у простій письмовій формі між ОСОБА_19 та ОСОБА_12 ; рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 28.01.2010 по справі №2- 2642 2010 рік; рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 29.11.2010 по справі №2-7276 2010 рік; листа Суворовського районного суду міста Одеси від 16.02.2020 за вих. №4222, за допомогою обману, придбали право на чуже майно - на квартиру АДРЕСА_4 , спричинивши збитки на суму 310 030 грн.

У подальшому, ОСОБА_8 , спільно з ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , за попередньою змовою з ОСОБА_13 , реалізуючи свій злочинний намір, з метою незаконного збагачення, шляхом надання 27.05.2020 державному реєстратору виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області ОСОБА_15 підроблених документів: договору купівлі-продажу квартири від 09.02.2009, який нібито укладений у простій письмовій формі між ОСОБА_20 та ОСОБА_13 ; рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 14.09.2009 по справі № 2- 5614; листа Суворовського районного суду міста Одеси від 24.04.2020 вих. № 5/1259, за допомогою обману, придбали право на чуже майно - на квартиру АДРЕСА_5 спричинивши збитки на суму 497 736 грн.

Продовжуючи здійснення протиправної діяльності з заволодіння нерухомим майном на території міста Одеси, ОСОБА_8 , спільно з ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , за попередньою змовою з ОСОБА_14 , реалізуючи свій злочинний намір, з метою незаконного збагачення, шляхом надання 27.07.2020 державному реєстратору Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області ОСОБА_21 підроблених документів: рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 23.06.2009 по справі №2-3305 (про визнання права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_6 за ОСОБА_14 ); листа Суворовського районного суду міста Одеси від 13.07.2020 вих. № 5/2155, за допомогою обману, придбали право на чуже майно - на квартиру АДРЕСА_7 , спричинивши збитки на суму 400 000 грн.

У подальшому, ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_22 , реалізуючи свій злочинний намір, з метою незаконного збагачення, шляхом надання 18.02.2021 державному реєстратору Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області ОСОБА_23 підроблених документів: рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 08.04.2010 по справі №2-6395, за допомогою обману, придбали право на чуже майно - на квартиру АДРЕСА_8 , спричинивши збитки на суму 564 408 грн.

Крім того, не зупинившись на досягнутому, ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_24 , реалізуючи свій злочинний намір, з метою незаконного збагачення, шляхом надання 22.03.2021 державному реєстратору Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області ОСОБА_23 підроблених документів: рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 09.12.2009 по справі № 2-6765; листа Суворовського районного суду міста Одеси без номера, за допомогою обману, придбали право на чуже майно - на квартиру АДРЕСА_9 , спричинивши збитки на загальну суму 531 468 грн.

11 травня 2023 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, у порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_8 та 12.05.2023 року останньому повідомлено про підозру у вчиненні вказаного злочину.

12.05.2023 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, строком до 08.07.2023 року, який в подальшому неодноразового був продовжений ухвалами слідчих суддів Київського районного суду м. Одеси, в останнє до 23.12.2023 року.

Крім того, 24.10.2023 року слідчим суддею продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000984 до дев`яти місяців, саме до 11.02.2024 року.

19.12.2023 року ст. слідчий СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_25 звернувся з погодженим прокурором Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 клопотанням про продовження ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою (в межах продовженого строку досудового розслідування) з раніше визначеним розміром застави.

Оскарженою ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22.12.2023 року задоволено клопотання ст. слідчого та підозрюваному ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 11.02.2024 року з визначення розміру застави у розмірі 1118 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 3000712 (три мільйони сімсот дванадцять) гривень.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосувати щодо нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Захисник вказує на необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри, та відсутність ризиків, що виправдовують позбавлення свободи. Вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інші запобіжні заходи не здатні забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного. Клопотання слідчого не містять будь-яких посилань на те, що ризики продовжують існувати, або не відпали, доводами клопотання слідчого є ті ж самі твердження, що й при застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу та неодноразовому його продовженні. Показання інших підозрюваний не можуть бути взяті до уваги, оскільки останні, відповідно до матеріалів кримінального провадження самі вводили в оману потерпілих, а тому є підстави вважати, що вони обмовляють ОСОБА_8 . Застосований запобіжний захід позбавляє можливості перебувати поряд зі своєю сім`єю та вагітною дружиною. Крім того, захисник вказує на те, що розмір застави є непомірним для ОСОБА_8 . В матеріалах кримінального провадження відсутня інформація про потерпілих, що свідчить про відсутність збитків.

Іншими учасниками кримінального провадження ухвала слідчого судді не оскаржена.

Судовий розгляд проведено за відсутності підозрюваного ОСОБА_8 , який не подавав до суду клопотань про його особисту участь, а захисник не наполягав на участі свого підзахисного ні в апеляційній скарзі, ні у судовому засіданні апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.197 КПК, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК, та сукупний строк тримання під вартою підозрюваному, під час досудового розслідування у кримінальному проваджені щодо тяжких або особливо тяжких злочинів, не повинен перевищувати дванадцяти місяців.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя виконав вимоги ст.199 КПК, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання підозрюваного під вартою.

З матеріалів судового провадження вбачається, що на стадії розгляду слідчим суддею питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , останній обґрунтовано підозрюється в скоєні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Питання обґрунтованості підозри детально досліджувалось при обранні слідчим суддею запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного та апеляційному розгляді, в ході якого було встановлено, що докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому злочину.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати остаточну оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

При цьому, апеляційний суд констатує, що відповідно до положень ч.2 ст.94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів щодо усунення суперечностей у караності кримінальних правопорушень» від 13 липня 2023 року № 3233-IX внесені зміни до ст.190 КК України, яка набрала чинності 11.08.2023 року.

Обставини вчинення злочину, який інкримінується ОСОБА_8 були вчинені у період 2020 та 2021 року.

Відповідно до повідомленої ОСОБА_8 підозри від 12.05.2023 року, йому інкриміновано вчинення шахрайства, а саме придбання права на чуже майно, шляхом обману, за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах та придбання права на чуже майно, шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах за ч.3 ст.190 КК України (в редакції на момент вчинення та повідомлення про підозру), яка є тяжким злочином та передбачає покарання у виді позбавлення волі від трьох до восьми років.

Тому, посилання захисника на те, що злочин, який інкримінується ОСОБА_8 є нетяжким, та розмір застави для ОСОБА_8 не може перевищувати більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є безпідставними.

Апеляційний суд вважає, що тяжкість та обґрунтованість пред`явленої на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 підозри, яка була пред`явлена у відповідності до вимог Глави 22 Кримінального процесуального закону України, необхідність завершення досудового розслідування, а також існування ризиків, а саме те, що: підозрюваний, перебуваючи на свободі, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у разі доведеності його вини у вчиненні тяжкого злочину, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; здійснити незаконний вплив на свідків в кримінальному провадженні, виправдовує необхідність продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_8 та дає апеляційному суду можливість дійти висновку про обґрунтованість оскарженої ухвали слідчого судді.

Доводи сторони захисту в частині відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК, які зазначені в оскарженій ухвалі, апеляційний суд визнає необґрунтованими, з огляду на таке.

Підставою застосування та продовження застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст.177 КПК.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується та продовжується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати її до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Питання щодо існування ризику переховування підозрюваного ОСОБА_8 детально досліджувалось при обранні відносно останнього запобіжного заходу, а тому з урахуванням обставин інкримінованого злочину, тяжкості можливого покарання та особи підозрюваного, станом на даний час ризик переховування підозрюваного, на думку апеляційного суду, не знизився та продовжує існувати.

Таким чином, обставини даного кримінального провадження, дані про особу підозрюваного, на думку апеляційного суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_8 , який на теперішній час підозрюється у скоєні тяжкого злочину, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, а також свою роль у вчиненні вказаного злочину, останній зможе здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним та він продовжує існувати.

При встановленні наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК, - впливу на свідків в даному кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК.

Апеляційний суд визнає неспроможними доводи сторони захисту щодо відсутності ризику незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_8 на свідків, оскільки їх покази, які станом на даний час ще не допитані в судовому засіданні, або можливо виникне необхідність в їх додатковому допиті, мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, а перебуваючи на свободі, підозрюваний може здійснювати незаконний вплив на свідків, в тому числі й на інших підозрюваних, схиляючи до зміни показів в рамках даного кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, слідчим до клопотання долучено протокол за результатами проведення НСРД, відповідно до яких ОСОБА_8 , під час перебування під вартою в ДУ «ОСІ» після його затримання, спілкувався зі своєю дружиною ОСОБА_9 (якій також повідомлено про підозру у вказаному кримінальному провадженні за ч.3 ст.190 КК України) та через неї, шляхом надання інструкцій, вказував на необхідність впливу в тому числі на свідків.

Мотивуючи неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано врахував те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні на час його розгляду клопотання не завершено, що неможливо буде здійснити у разі ухилення підозрюваного від досудового розслідування при обранні відносно нього іншого запобіжного заходу, який з огляду на доведені ризики, не здатний буде забезпечити належне виконання ним покладених на нього обов`язків.

Доводи сторони захисту про можливість зміни підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки такий запобіжний захід, з великою вірогідністю може виявитися незданим гарантувати запобігання встановленим ризикам.

Матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою, в тому числі за станом здоров`я. Стороною захисту апеляційному суду не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування підозрюваного під вартою.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про продовження строку запобіжного заходу докази, в своїй сукупності, на стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої ОСОБА_8 підозри у вчиненні інкримінованого йому злочину та кількості епізодів злочинної діяльності та продовження існування раніше встановлених ризиків, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги захисника про незаконність ухвали слідчого судді про продовження строку тримання його під вартою, суд визнає безпідставними.

Водночас, надаючи оцінку посиланням захисника на неналежну обґрунтованість оскаржуваного рішення в частині виключності випадку, який би послугував підставою для визначення підозрюваному ОСОБА_8 застави в розмірі 1118 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, апеляційний суд зауважує на наступному.

Частина 4 ст. 182 КПК України передбачає, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з приписами п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину встановлюється у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом із тим, абз. 2 зазначеної ч. 5 ст. 182 КПК України визначає, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

На підставі системного аналізу вищевикладених положень кримінального процесуального закону можна дійти висновку про те, що саме слідчий суддя вправі визначити, чи здатна застава у розмірі від 20 до 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб (розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину) забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної особи, а також зауважити на виключності такого випадку.

В даному випадку слідчий суддя зазначених вище вимог закону дотримався та при визначенні застави, яка перевищує зазначену вище п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України межу, врахував те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного із шахрайським заволодінням майна, ймовірний розмір збитків, який, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, становить більше 4 млн. грн.

Окрім того, позиція ЄСПЛ стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру цілковито прослідковується в рішенні у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010, в якому Суд зазначає, що розмір застави має оцінюватись в першу чергу «з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі».

Водночас, за певних обставин небезпідставним також буде взяття до уваги суми збитку, що ставиться йому в провину (Mangouras v. Spain (Мангурас проти Іспанії) [ВП], §§ 81 та 92).

В цьому контексті суд апеляційної інстанції приймає до уваги та вважає слушними твердження сторони захисту про те, що вищезгадане рішення ЄСПЛ не є абсолютно релевантним в даному кримінальному провадженні з огляду на те, що обставини справи в даному випадку суттєво відрізняються, проте в зазначеному рішенні закріплені загальні засади, якими, поряд з нормами чинного кримінального процесуального законодавства, в силу вимог Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», повинен керуватись слідчий суддя при визначенні конкретного розміру застави в якості запобіжного заходу, які, на переконання колегії суддів, підлягають застосуванню й в даному випадку стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , з урахуванням обставин вчинення злочину, в якому він обґрунтовано підозрюється.

Відповідно до висновків судової оціночно-будівельної експертизи ринкова вартість об`єктів нерухомого майна, в яких шахрайським шляхом було змінено власників, становить більш 4 млн. грн.

Вищевказана обставина свідчить про те, що на теперішній час органом досудового розслідування попередньо встановлений розмір майнових збитків, а посилання сторони захисту щодо відсутності потерпілих, апеляційний суд позбавлений оцінити, оскільки досудове розслідування ще триває, органом досудового розслідування на теперішній час проводяться слідчі дії.

За встановлених обставин, апеляційний суд, враховуючи приписи абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, з огляду на обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_8 злочину, ймовірний розмір збитків, майновий та сімейний стан підозрюваного, який є працездатною особою, має на утриманні малолітню дитину, його роль у інкримінованому злочині, кількість епізодів кримінальних правопорушень та характер їх вчинення, а також зважаючи на існування зазначених вище ризиків, погоджується із висновком слідчого судді про виключність випадку та необхідність визначення підозрюваному ОСОБА_8 в якості альтернативного запобіжного заходу застави, розмір якої перевищує встановлений законом для зазначеної категорії злочинів, який, на переконання апеляційного суду буде справедливим та не є непомірним для підозрюваного.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22.12.2023 року, якою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в кримінальному провадженні №0000984 від 15.02.2016 року з визначенням розміру застави залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4