печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , вивчивши клопотання слідчого СВ Печерського управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000048 від 07.03.2023 року

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Печерського управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_2 , звернулася до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна, а сама грошових коштів, які обліковуються на рахунках ТОВ «Старпром» ().

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 131 КПК України при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно положень ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Разом з тим, в клопотання не відображено залишок коштів, які розміщені на банківському рахунку ТОВ «Старпром» (), який відкрито в ГУ по м. Ктєву та Київській області АТ «Державний Ощадбанк України» та належить арештувати, що є обов`язковою умовою для встановлення розумності та співрозмірності обмеження права власності у кримінальному провадженні № 0000048 від 07.03.2023 року.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 22 КПК України суд не має права виконувати функції сторін кримінального провадження, закон забороняє суміщення функцій державного обвинувачення, захисту і судового розгляду в покладення їх на одного суб`єкта, тим більше самостійно витребувати у сторони обвинувачення будь-які документи на підтвердження доводів клопотання.

Право власності будь-якої особи є непорушним і перебуває під захистом як національного, так і міжнародного права, зокрема, ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом з тим, стороною обвинувачення під час формування даного клопотання не враховано всі обставини провадження, що може призвести до неправильного застосування кримінального процесуального закону України та потягти за собою обмеження прав третіх осіб, за таких обставин клопотання слідчого СВ Печерського управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_2 , підлягає поверненню для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 26, 98, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Печерського управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000048 від 07.03.2023 року, повернути прокурору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1