Справа № 186/539/23
Провадження № 1-кп/0186/70/24
У Х В А Л А

02 лютого 2024 року м.Першотравенськ.

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м.Першотравенську кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000305 від 21 липня 2022 року, по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Луганську, громадина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Першотравенського міського суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 , відносно якого проводилось спеціальне досудове розслідування, в підготовчі судові засідання не з`явився з невідомих суду причин, був належним чином повідомлений про час та місце проведення підготовчих судових засідань. Виклики його до суду в якості обвинуваченого здійснювалися шляхом публікації оголошення в засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті «Судова влада України».

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявила клопотання про здійснення спеціального судового провадження відносно ОСОБА_5 та призначення даного кримінального провадження до судового розгляду, посилаючись на те, ОСОБА_5 обвинувачується у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні, захопленням с.м.т.Білокуракине, Сватівського району, Луганської області та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст.ст.111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» №10 (7408) від ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повістку про виклик ОСОБА_5 на 18, 19 та 20 січня 2023 року, за зазначеною в повістці адресою, для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні №0000305 від 21 липня 2022 року, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, допиту в якості підозрюваного тощо.

Жодного разу у призначений час громадянин України - ОСОБА_5 , у призначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

Слідчим за погодженням з прокурором 09 лютого 2023 року, з дотриманням вимог ст.ст.111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_5 повідомлено про підозру, у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України (повідомлення про підозру опубліковано на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр» №28 (7426) від 09 лютого 2023 року, яка є засобом масової інформації. загальнодержавної сфери розповсюдження). Також опубліковано повістку про виклик підозрюваного - ОСОБА_5 , на 13, 14 та 15 лютого 2023 року на 10:00 годину за зазначеною в повістці адресою, для отримання письмового повідомлення про підозру та проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні №0000305 від 21 липня 2022 року по ч.7 ст.111-1 КК України, допиту в якості підозрюваного.

Жодного разу у призначений час громадянин України - ОСОБА_5 , у призначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

Таким чином, 09 лютого 2023 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, а саме у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами огляду від 01 та 06 грудня 2022 року, даними протоколами зафіксовані текстові публікації та відеоматеріали складання, так званої, «присяги» співробітниками, так званого, Білокуракинського РВ ВС, так званого, «МВС ЛНР», серед яких був присутній ОСОБА_5 ; протоколом допиту свідка - ОСОБА_6 , від 11 січня 2023 року, яка зазначила, що ОСОБА_5 , як до 24 лютого 2022 року, так і по теперішній час фактично перебуває на території Білокуракинської селищної територіальної громади Сватівського району Луганської області, а з відеопублікації в мережі Інтернет свідок дізнався про те, що ОСОБА_5 взяв участь у прийнятті присяги співробітниками «Білокуракинського РВ ВС МВС ЛНР», Крім того, свідок вказала, що після окупації с.м.т.Білокуракине, вона декілька разів бачила ОСОБА_5 , одягнутого у військову форму НЗФ, так званої, «ЛНР»; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11 січня 2023 року, згідно якого свідок - ОСОБА_6 , впізнала ОСОБА_5 , оскільки знайома з ним особисто і знає, як місцевого мешканця; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , від 10 січня 2023 року, який зазначив, що ОСОБА_5 , як до 24 лютого 2022 року, так і по теперішній час фактично перебуває на території Білокуракинської селищної територіальної громади Сватівського району Луганської області, а з відеопублікації в мережі Інтернет свідок дізнався про те, що ОСОБА_5 взяв участь у прийнятті присяги співробітниками «Білокуракинського РВВС МВС ЛНР»; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10 січня 2023 року, згідно якого свідок - ОСОБА_7 , впізнав ОСОБА_5 , оскільки знайомий з ним особисто і знає, як місцевого мешканця.

Постановою слідчого від 24 лютого 2023 року, на підставі ст.281 КПК України підозрюваного - ОСОБА_5 , оголошено в розшук.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні, проведенням бойових дій та захопленням Білокуракинської селищної територіальної громади Сватівського району Луганської області, конкретне фактичне місцезнаходження ОСОБА_5 не відоме, проте, зібрані докази дають достатні підстави вважати, що підозрюваний перебуває на тимчасово окуповані території с.м.т.Білокуракине, Сватівського району, Луганської області та має можливість перебувати в інших населених пунктах Луганської області, які визнані тимчасово окупованими територіями, де переховується від органів слідства з метою уникнення кримінальної відповідальності.

02 березня 2023 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська задоволено клопотання слідчого, погоджене прокурором, про обрання стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Вся територія Білокуракинської селищної територіальної громади Сватівського району Луганської області є тимчасово окупованою територією України.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 належним чином викликався для повідомлення про підозру та проведення процесуальних дій, у спосіб передбачений законом, а саме через засоби масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на сайті Офісу Генерального прокурора, проте, не з`явився у призначений час та не повідомив про причини неприбуття та, згідно показань свідків, перебуває на тимчасово окупованій території, необхідно вважати, що останній переховується від органів слідства на тимчасово окупованій території України з метою ухилення кримінальної відповідальності.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 березня 2023 року дозволено здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000305 від 21 липня 2022 року відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України.

Відповідно до вимог ст.ст.111, 135 КПК України в газеті «Урядовий кур`єр» №59 (7457) від ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та 21 березня 2023 року на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повідомлення про ухвалення слідчим суддею судового рішення про здійснення спеціального досудового розслідування стосовно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України та повістки про виклик останнього на 13, 14 та 17 квітня 2023 року за зазначеною в повістках адресою, для проведення слідчих та процесуальних дій у даному кримінальному провадженні, для допиту в якості підозрюваного, 19 квітня 2023 року для вручення повідомлення про завершення досудового розслідування, виконання вимог ст.290 КПК України, а саме для надання доступу до матеріалів кримінального провадження, ознайомлення з ними, та, у разі виконання вимог ст.290 КПК України, вручення обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Жодного разу у призначений час громадянин України - ОСОБА_5 , у призначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

За результатами спеціального досудового розслідування обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 направлено до суду для розгляду по суті. Підготовче судове засідання в кримінальному провадженні призначалось неодноразово.

Про те, що обвинувачений переховується від слідства та суду свідчить таке:

з дотриманням вимог ст.ст.111, 135, 278 КПК України в газеті «Урядовий кур`єр» №10 (7408) від ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повістку про виклик ОСОБА_5 на 18, 19 та 20 січня 2023 року; в газеті «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) від ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора було опубліковано повідомлення про підозру ОСОБА_5 та здійснено повторний виклик останнього на 13, 14 та 15 лютого 2023 року; з дотриманням вимог ст. ст.111, 135 КПК України в газеті «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) від ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та 21 березня 2023 року на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повідомлення про ухвалення слідчим суддею судового рішення про здійснення спеціального досудового розслідування стосовно ОСОБА_5 та повістки про його виклик на 13, 14, 17 та 19 квітня 2023 року.

Жодного разу у призначений час громадянин України - ОСОБА_5 , у призначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

Крім того, обвинувачений - ОСОБА_5 , належним чином викликався для участі у підготовчому судовому засіданні до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області, у спосіб передбачений законом, а саме через засоби масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на сайті Офісу Генерального прокурора, офіційному веб-сайті Судової влади, проте, не з`явився у призначений час та не повідомив про причини неприбуття.

Відповідно до листа Головного центру обробки інформації Державної прикордонної служби України від 30 березня 2023 року, встановлено, що доручення щодо розшуку в пунктах пропуску через державний кордон України громадянина України - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , прийнято до виконання, строком контролю на один рік (до 21 березня 2024 року).

На момент подання клопотання інформації щодо перетину в пунктах пропуску через державний кордон України громадянином України - ОСОБА_5 до Сватівської окружної прокуратури Луганської області або до 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях не надходило.

Достовірно встановлено, що обвинувачений - ОСОБА_5 , ухиляється від явки на виклики суду (не прибув на виклики без поважної причини більше, ніж два рази), перебуває на тимчасово окупованій території Луганської області, у зв`язку з чим його оголошено у розшук, а також обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України.

Таким чином, наявні достатні підстави для проведення у кримінальному провадженні №0000305 від 21 липня 2022 року стосовно ОСОБА_5 спеціального судового провадження.

Враховуючи викладене, керуючись вимогами ст.ст.36, 139, 297-1 та 323

КПК України, просить постановити ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, у кримінальному провадженні № 0000305 від 21 липня 2022 року.

В підготовчому судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, доповнила, що станом на 02 лютого 2024 року ОСОБА_5 державний кордон не перетинав, так як спрямовано на пункти прикордонної служби ухвалу про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в разі перетину кордону, його б затримали та доставили в суд.

Захисник - адвокат ОСОБА_4 , в підготовчому судовому засіданні щодо задоволення клопотання поклався на розсуд суду.

Суд, вислухавши прокурора та захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч.1 ст.7, ч.ч.1, 2, 5 ст.9 цього Кодексу зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема відносяться: верховенство права, законність, таємне спілкування, забезпечення права на захист, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, диспозитивність. Під час кримінального провадження прокурор, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України та всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Положення п.п.9 п «а» розділу 3 рекомендації №6R/87/18 Комітету міністрів РЄ державам-членам «Стосовно спрощеного кримінального правосуддя» від 17 вересня 1987 року зобов`язують держави-члени розглянути й дозволити судам першої інстанції заслуховувати справи та прийняти в них рішення за відсутності обвинуваченого за умови, що останній проінформований належним чином про дату слухань та своє право на законне або інше представництво. При цьому наголошується, що подібна процедура повинна стосуватися дрібних правопорушень.

КПК України із цього приводу зобов`язує сторону обвинувачення використати всі передбачені законом можливості для дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого (зокрема прав на захист, доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання в приватне життя) в разі здійснення кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого. Зокрема, відповідно до ч.5 ст.374 цього Кодексу у випадку постановлення вироку за наслідками кримінального провадження, в якому здійснювалося спеціальне досудове провадження, суд окремо зобов`язаний обґрунтувати, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.

Право обвинуваченого захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, є істотним елементом засобів процесуального захисту, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року.

Діяльність захисника в кримінальному процесі передбачає можливість спілкування з підозрюваним, обвинуваченим, конфіденційного побачення, зустрічі в умовах, що виключають прослуховування.

У даному кримінальному провадженні захисник виконує свою функцію не тільки без обвинуваченого, а й без можливості особисто поспілкуватися з ним й отримати ті фактичні дані, на підставі яких він побудує лінію захисту.

Більш того, абзацом 1 ч.2 ст.31 КПК України передбачено, що кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів лише за клопотанням обвинуваченого.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років, з позбавленням права обіймати певні посаді або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років, з конфіскацією майна або без такої, тому кримінальне провадження в суді першої інстанції відносно нього, у разі клопотання обвинуваченого, буде здійснюватися колегіально судом у складі трьох суддів.

Відповідно до вимог Розділу ІV КПК України участь обвинуваченого під час підготовчого судового засідання та судового розгляду є обов`язковою, що відповідає гарантіям, закріпленим міжнародними нормативно-правовими актами в сфері захисту прав людини.

Крім того, у §3 (d) статті 14 частини III Міжнародного пакту, зазначено, що кожен має право при розгляді будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення бути судимим у його присутності та захищати себе особисто або за посередництвом обраного ним самим захисника; якщо він не має захисника, бути повідомленим про це право і мати призначеного йому захисника в будь-якому разі, коли інтереси правосуддя того вимагають, безплатно для нього в усякому такому випадку, коли він не має достатньо коштів для оплати цього захисника.

Таким чином, особиста присутність особи у судовому процесі виділена, як одна з найбільш фундаментальних гарантій права на справедливий розгляд справи, гарантований ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, відповідно до якої «кожна людина має право під час будь-якого кримінального обвинувачення, що їй пред`явлене, на справедливий розгляд справи судом».

Відповідно до ч.3 ст.323 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися у відсутність обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

Згідно п.20-1 Розділу XI «Перехідні положення» КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 КПК України, а також у цьому пункті, може здійснюватися у відсутність обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та оголошений у міжнародний розшук, чи який понад шість місяців переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або стосовно якого наявні фактичні дані, що він перебуває за межами України, на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції.

Процедури «іn absentia» неминуче припускають деякий відступ від загальних правил кримінального процесу. Особливе значення при цьому надається питанню про забезпечення прав відсутнього в залі судового засідання обвинуваченого. У прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини були вироблені критерії, яким має відповідати таке провадження. При цьому, Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності забезпечення процесуальних прав і гарантій осіб, що беруть участь у кримінальному процесі. До таких прав, що підлягають безумовному дотриманню, насамперед, відносяться: право бути присутнім під час розгляду справи, право на захисника, право бути вислуханим, право оскаржити заочний вирок.

Так, у рішенні «Меденіца проти Швейцарії» ЄСПЛ зазначив, що існування процедури заочного кримінального провадження не викликає заперечень лише за умови, що при цьому дотримуються гарантії, що забезпечують права людини, закріплені Конвенцією.

Ключове значення в цьому випадку відіграє повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження, яке мало бути здійсненне відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою (справа «Сейдовіч проти Італії»). Повідомлення має бути зроблене офіційно, а твердження про наявність повідомлення з листів родичів (справа «Т. проти Італії») або від співробітників засобів масової інформації (справа «Шомоді проти Італії»), є необґрунтованими.

Так у справі «Сейдович проти Італії» Суд зазначив, що питання, яке слід вирішити в даній справі, полягає в тому, чи можна за відсутністю офіційного повідомлення про справу вважати заявника в достатній мірі проінформованим про те, що він був притягнутий до кримінальної відповідальності та відбудеться судовий розгляд його справи, щоб він мав можливість вирішити: відмовитися від свого права приймати участь в слуханні справи чи ухилитися від правосуддя. В даній справі суду не було продемонстровано, що заявник був в достатній мірі проінформований про притягнення його до кримінальної відповідальності та про пред`явлені йому обвинувачення. З цих підстав не можна робити висновок, що він намагався ухилитися від суду чи недвозначно відмовився від свого права прибути в судове засідання. Така ситуація може мати місце, зокрема, коли обвинувачений публічно або в письмовій формі заявляє про те, що не має наміру реагувати на повістку про явку до суду, яка була отримана не від властей, а з інших джерел, або, коли обвинуваченому вдалося уникнути арешту.

У справі «Колоцца проти Італії» Суд зауважив, що гарантії, які містяться у статті 6 п.3 Конвенції, є складовими елементами серед інших загального поняття «справедливий розгляд у суді» (рішення у справі «Годди проти Італії» від 9 квітня 1984 року. Серія А, т.76, с.11, п.28). Це право необхідно поєднувати, шляхом пошуку «розумного співвідношення», з суспільним інтересом і, зокрема, з інтересами відправлення правосуддя. На аргумент Уряду про те, що неможливість проведення судового засідання у разі неявки сторони здатна паралізувати розгляд кримінальних справ, оскільки, наприклад, з часом може закінчитися термін давності кримінального переслідування, Суд зазначив, що ніщо не виправдовує в очах Суду повну і непоправну втрату права на участь у судових слуханнях.

Значущим у розумінні практики ЄСПЛ видається знаходження компромісу між санкціями, що вводяться законодавцем щодо обвинуваченого, який не з`явився до суду, та його процесуальними правами, що гарантують справедливість судового розгляду. Європейський Суд у подібних справах окремо досліджує, як заходи, що були вжиті владою для запобігання відмов від присутності на слуханнях справи, так і в цілому наявність у влади можливості вживати будь-які заходи. Крім того, обвинувачений, що не з`явився до зали судового засідання, ні за яких обставин не може бути позбавлений права на захист за посередництвом обраного ним захисника. При цьому, Суд зазначає, що у будь-якому разі, до яких би заходів не вдавалася влада для забезпечення належної явки обвинуваченого, вона не вправі застосовувати несумірні засоби для досягнення зазначеної мети.

Більш того, як зазначено ЄСПЛ в рішенні «Колоцца проти Італії» підпункти (с), (d) та (е) п.3 гарантують кожній людині, якій пред`явлено кримінальне обвинувачення, право «захищати себе особисто», «допитувати свідків, що показують проти неї, або мати право на те, щоб ці свідки були допитані», «користуватися безкоштовною допомогою перекладача, якщо вона не розуміє мови, що використовується в суді, або не говорить на цій мові», і важко уявити собі, як обвинувачений може здійснювати ці права, не будучи присутнім. В даному випадку Суду не доводиться встановлювати, відмовився і за яких обставин обвинувачений від здійснення свого права бути присутнім при розгляді справи, оскільки в будь -якому випадку, відповідно до усталеної прецедентної практики Суду, відмова від здійснення права, гарантованого Конвенцією, повинна бути встановлена недвозначним чином (рішення у справі «Неймастера» від 07 травня 1974 року. Серія А, т.17, с.16, п.36; рішення у справі «Ле Конта, Ван Льовена і ОСОБА_2» від 23 червня 1981 року. Серія А, т.43, с.25-26, п.59; рішення по справі «Альберта і Ле Конта» від 10 лютого 1983 року. Серія А, т.58, с.19, п.35).

До загальних засад кримінального провадження, зокрема, відносяться: законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань. При цьому, зміст та форма кримінального провадження у відсутність підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у ст.7 КПК України, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Сторона обвинувачення зобов`язана використати всі передбачені законом можливості для дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого (зокрема, прав на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя) у разі здійснення кримінального провадження у відсутність підозрюваного або обвинуваченого (in absentia).

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 цього Кодексу (ч.6 ст.9 КПК України).

В даному кримінальному провадженні відсутні беззаперечні докази, що обвинувачений ОСОБА_5 , в достатній мірі проінформований про те, що він притягується до кримінальної відповідальності та відбувається судовий розгляд даного кримінального провадження, на підставі яких можна було б зробити висновок, що обвинувачений недвозначно відмовився від свого права приймати участь у слуханні справи.

Крім того, суд зауважує, що здійснення спеціального досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні не свідчить, що суд зобов`язаний призначити спеціальне судове провадження, оскільки потрібно саме довести наявність таких обставин, які б дозволяли призначити спеціальне судове провадження саме на сьогодні. Суд ще раз наголошує, що, відповідно до вимог ч.3 ст.323 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у ч.2 ст.297-1 КПК України, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та оголошений у міжнародний розшук.

ОСОБА_5 в міжнародний розшук оголошений не був.

Крім того, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ, як джерело права.

У справі «Годди проти Італії», в рамках якого встановлено не повідомлення обраного підсудним захисника про судовий розгляд і не з`ясування в достатньому обсязі про причини неявки обвинуваченого, ЄСПЛ була сформульована наступна позиція: факт неявки підсудного в судове засідання, а також відсутність повідомлення його захисника вимагають від суду прояви активності в цілях досягнення належної реалізації процесуальних прав зацікавленої особи. Отже, суд повинен за власною ініціативою призупинити розгляд справи через необхідність з`ясування причин неявки сторін.

Із наданих прокурором доказів, зокрема, повідомлення про підозру постанови про оголошення підозрюваного в розшук, ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ухвали про дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування, повісток про виклик ОСОБА_5 до органів досудового слідства, повісток про його виклик до органу досудового слідства через оголошення у державній газеті «Урядовий кур`єр», судом не встановлено, що ОСОБА_5 переховувався чи переховується на тимчасово окупованій території України.

Таким чином, суд вважає, що прокурором не надано беззаперечних доказів того, що обвинувачений намагався ухилитися від суду чи недвозначно відмовився від свого права прибути в судове засідання, що ОСОБА_5 знаходиться на тимчасово окупованій території України.

З урахуванням норм КПК України, є обґрунтовані підстави вважати, що здійснення спеціального судового провадження на даній стадії може призвести до порушення ст.6 Конвенції, оскільки обвинувачений позбавлений права висловити бажання на розгляд його справи судом, захищати себе особисто чи скористатися правовою допомогою захисника, обраного ним особисто, допитувати свідків, що показують проти нього, або мати право на те, щоб ці свідки були допитані, надавати суду докази в обґрунтування своєї правової позиції та користуватися безкоштовною допомогою перекладача, якщо він не розуміє мови, що використовується в суді, або не говорить на цій мові.

З доданих до клопотання матеріалів вбачається, що кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, внесене до ЄРДР за №0000305 від 21 липня 2022 року.

Відповідно до ч.1 ст.135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. Частиною 8 статті 135 КПК України передбачено, що повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам). Частина 9 вказаної статті передбачає, що особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом. У випадку встановлення цим Кодексом строків здійснення процесуальних дій, які не дозволяють здійснити виклик у зазначений строк, особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом якнайшвидше, але в будь - якому разі, з наданням їй необхідного часу для підготовки та прибуття за викликом.

Крім того, суд зауважує, що здійснення спеціального досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні не свідчить, що суд зобов`язаний призначити спеціальне судове провадження, оскільки потрібно саме довести наявність таких обставин, які б дозволяли призначити спеціальне судове провадження саме на сьогодні. Суд ще раз наголошує, що, відповідно до вимог ч.3 ст.323 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у ч.2 ст.297-1 КПК України, може здійснюватися у відсутність обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

Обвинувачений в міжнародний розшук не оголошений.

В даному випадку не доведено наявність підстав для здійснення спеціального досудового розслідування, оскільки, відповідно до положень ч.2 ст.297-1 КПК України не передбачено здійснення спеціального досудового розслідування відносно особи, яка не перебуває у міжнародному розшуку.

Відповідно до вимог ст.335 КПК України у разі якщо обвинувачений ухилився від суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, суд зупиняє судове провадження щодо цього обвинуваченого до його розшуку або видужання. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручаєтся слідчому та/або прокурору.

Постановою слідчого від 24 лютого 2023 року на підставі ст.281 КПК України підозрюваного - ОСОБА_5 , оголошено в розшук.

Обвинувачений - ОСОБА_5 , у підготовчі судові засідання не з`являється тривалий час, причини його неявки суду не відомі, місцезнаходження не відомо, у зв`язку з чим, з метою недопущення порушення його права на справедливий розгляд у суді, суд вважає необхідним, на підставі ст.335 КПК України, зупинити судове провадження відносно ОСОБА_5 до його розшуку.

З викладених обставин суд не вбачає підстав для здійснення спеціального судового провадження відносно ОСОБА_5 , у зв`язку з чим клопотання прокурора задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст.314, 315, 323, 335, 372 КПК України, ст.ст. 201 , 2971, 2972 Розділу XІ «Перехідні Положення» КПК України, ч. 3 ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000305 від 21 липня 2022 року, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України - відмовити.

Зупинити судове провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000305 від 21 липня 2022 року, до розшуку обвинуваченого.

Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає. Заперечення на неї може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1 .