Справа №498/502/22
Провадження по справі №1-кп/498/15/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року Великомихайлівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілих - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілих - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Велика Михайлівка кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000190 від 10.05.2021 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Великодолинське Овідіопольського району Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, працюючого тренером - викладачем Великодолинської ДЮСШ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

10 травня 2021 року біля 11:10 год. обвинувачений ОСОБА_4 керуючи технічно справним автомобілем « Daewoo Lanos», номерний знак НОМЕР_1 , здійснював рух у денний час доби, по асфальтному, сухому дорожньому покриттю автодороги сполученням « Вінниця - Турбів-Гайсин-Балта- Велика Михайлівка». Зазначена дорога є автомобільною дорогою загального користування регіонального значення Р-33, має відповідне обладнання дорожнього покриття та придорожньої зони, порушив вимоги Правил дорожнього руху п. 2.3 б ( Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі); п. 12.1 « Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, повинен ураховувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним); п. 12.3 ( У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди». Проїжджаючи між селами Полезне і Майорське на території Великомихайлівської селищної об`єднаної територіальної громади Роздільнянського району Одеської області, рухаючись зі швидкістю, що перевищувала 69 км/год., поза населених пунктів у напрямку села Майорське на ділянці, що мала незначний спуск та заокруглення дороги ліворуч, обвинувачений ОСОБА_4 вкрай уважним не був за дорожньою обстановкою та її зміною не стежив, створивши своїми необережними діями небезпеку, як для пасажирів свого транспортного засобу так і для інших учасників руху, чим виявив злочинну самовпевненість, тобто передбачав настання суспільно-небезпечних наслідків, але легковажно розраховував на їх відвернення. У той самий час, попереду, в попутному напрямку зі швидкістю близько 50-60 км/год, рухався невстановлений органами слідства автомобіль-фургон типу « Газель» під керуванням водія , особу якого не встановлено, а у зустрічному напрямку, зі швидкістю близько 40 км/год. рухався автомобіль « ВАЗ-21063» , номерний знак НОМЕР_2 , з легковим причепом « ОДАЗ-8144» номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_6 . Наблизившись до невстановленого автомобіля-фургона типу « Газель», обвинувачений ОСОБА_4 з метою здійснення маневру обгону, виїхав на зустрічну смугу для руху, при цьому, рухаючись в умовах необмеженої видимості, не не переконався, що обрана ним швидкість руху і стан пошкодженого дорожнього покриття на зустрічній половині проїзної частини, а також стан завантаженого транспортного засобу, забезпечать йому постійний контроль за траєкторією руху керованого автомобіля, гарантують безпеку йому і не створять небезпеки іншим учасникам руху. Рухаючись, таким чином по зустрічний смузі і отримуючи об`єктивні ознаки зміни дорожньої обстановки, що виразилось у наявності попереду на проїзній частині перешкоди для руху, а саме: пошкодження асфальтного дорожнього покриття у вигляді вибоїни, розташованої ближче до лівої за ходом руху межі проїзної частини, яка добре проглядалась водієві і своєчасно могла бути ним виявлена, відповідно, ці зміни у дорожній обстановці потребували від водія ОСОБА_4 особливої уваги та своєчасно вжиття відповідних заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації, проте він негайно швидкість руху не зменшив аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду цієї перешкоди. Відмовившись від застосування гальмування, як найбільш ефективного засобу уникнення аварійної ситуації , водій ОСОБА_4 позбавив себе можливості запобігти дорожньої -транспортній пригоді, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, в`їхав колесами автомобіля у вибоїну і , як наслідок, через значну швидкість, не впорався з керуванням, допустив занос задньої частини керованого ним транспортного засобу, за годинковою стрілкою, що призвели до втрати його курсової стійкості і некерованого виїзду за межі проїзної частини, спочатку на праве за ходом руху узбіччя, а потім на зустрічну половину проїзної частини, де і відбулось зіткнення під кутом 75-85 градусів передньою правою бічною частиною автомобіля « Daewoo Lanos», номерний знак НОМЕР_1 , передньою переважно лівою частиною автомобіля « ВАЗ -21063», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який реагуючи на небезпеку в русі, майже зупинився на межі проїзної частини і узбіччя. В результаті зіткнення автомобіль « ВАЗ-21063» з причепом відкинуло за межі проїзної частини на праве за його ходом руху узбіччя, а автомобіль « Daewoo Lanos», номерний знак НОМЕР_1 зупинився на зустрічній смузі для руху. Отже, шляхом неналежного виконання вимог п. 1.5,2.3б); 12.1; 12.3 « Правил дорожнього руху» України обвинувачений ОСОБА_9 гарантовано мав технічну можливість уникнути ДТП і саме його фактичні дії знаходяться у причинному зв`язку з настанням події цієї пригоди та спричиненням суспільно- небезпечних наслідків у вигляді заподіяння потерпілому ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень та спричинення тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілій ОСОБА_7 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені даного кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив фактичні обставини справи. Суду пояснив, що10 травня 2021 року біля 11:00 год. ранку він їхав за кермом автомобіля ОСОБА_10 ,яка належить його друзям. Крім нього в машині було ще чотири пасажири, його батьки та його дядько і тітка. Їхали вони по дорозі Захарівка - Велика Михайлівка. Він вирішив взяти на обгін вантажівку яка їхала перед ними і рухався він зі швидкістю 60 -75 км/год. Під час маневру попав у яму, спочатку він вирулив на свою полосу, але потім його почало нести в ліву сторону. Потерпілі на автомобілі ВАЗ 2106 світлого кольору з причепом їхали зустрічною смугою, коли його несло він лівою ( пасажирською ) стороною свого автомобіля виїхав на зустрічну смугу і сталося зіткнення. У автомобілі ВАЗ 2106 при зіткненні було пошкоджено передню частину автомобіля. Після зіткнення він вийшов зі свого автомобіля та допоміг спочатку вийти потерпілій ОСОБА_7 , а потім допоміг вийти водію, тобто потерпілому ОСОБА_6 . Крім того зазначив, що коли він наїхав на яму він рухався з тією ж швидкістю, що і раніше. Машина потерпілого з`їхала на узбіччя. Він бачив, що водій ОСОБА_6 скаржився на ногу, а потерпіла ОСОБА_7 казала, що вона вдарилась. Він просив викликати швидку допомогу та поліцію. Також, зазначив, що матеріальну шкоду він відшкодовував до вручення йому підозри, спочатку в розмірі 11500,00 грн., потім в розмірі 5000,00 грн. та 200 доларів США. Цивільний позов визнає частково, а саме матеріальну шкоду лише те, що підтверджено чеками. Що стосується моральної шкоди він виплатив її до вручення підозри. Також він телефонував до страхової компанії « Ю.ЕС.АЙ» , де йому повідомили, що страхова компанія знаходиться на стадії ліквідації, та повідомили, що потерпілим повинні були виплати компенсацію МТСБУ, виплати по машині та причепу будуть проводитися тільки після винесення рішення по справі. Просив призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі та не позбавляти його права керування.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що 10 травня 2021 року вона разом з чоловіком їхала в м. Одеса, вирушили з смт. Захарівка на автомобілі ВАЗ 2106 з причепом. По дорозі вони зупинилися, щоб подивитися до причепа і щойно стали рухатись на дорозі побачили автомобіль білого кольору « газель», яку почав обганяти автомобіль Део Ланос . Коли ОСОБА_10 здійснив маневр, він не впорався з керуванням і вилетів на них. Це все трапилось за декілька секунд. Вони рухались по своїй полосі, і ОСОБА_9 зіткнувся з ними. Після ДТП водій ОСОБА_11 допоміг їй вийти з машини, а потім її чоловіку. Потім приїхала швидка допомога та забрала їх з чоловіком до ОСОБА_12 в лікарню для надання першої медичної допомоги. Потім виявилось , що у неї зламаний палець на руці і ребра з 3 по 10 ребро. Вона два місяці була на лікарняному. До ДТП вона працювала швачкою в ФОП « ОСОБА_13 » і після вона ще продовжувала лікуватися. ОСОБА_4 відшкодував їм 21000,00 грн., всі ці гроші вона потратила тільки на своє лікування. Крім того, зазначила, що вона працювала в ательє і її робота була пов`язана із замовленнями для людей, через лікування їй довелося повертати гроші за невиконану роботу, та потім їй довелося звільнитися. Крім того, їй доводилось ще звертатися до лікарні. Вона вважає, що якби ОСОБА_9 не обганяв машину яка їхала попереду нього, то можливо ДТП не сталося.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 10 травня 2021 року він разом зі своєю дружиною вирушили з смт. Захарівка до м. Одеси. Виїхавши з с. Глибокий Яр в сторону ОСОБА_12 та проїхавши декілька кілометрів побачили, знак що на дорозі проводяться ремонтні роботи та ще стояв знак обмеження швидкості 40 км/год. Вони знизили швидкість , дорога була посипана мілким гравієм. Проїхавши трохи вони зупинились, щоб подивитися до причепа та капоту, щойно рушили побачили як зі сторони ОСОБА_12 їхав автомобіль білого кольору « газель» , приблизно зі швидкістю 70 км/год. Саме на закритому повороті водій авто марки Део Ланос, а саме ОСОБА_9 на швидкості пішов на обгін. Він з`їхав вправо на узбіччя і почав гальмувати, оскільки ОСОБА_4 саме вилетів на його смугу зі швидкістю приблизно 90 км/год., він підрізав автомобіль білого кольору « газель» яка рухалась перед ним, не впорався з керуванням і вискочив на узбіччя, зачепив узбіччя правим колесом і його почало розвертати, машину почало крутити і він летів у їх сторону. Автомобіль ОСОБА_4 вдарив їх автомобіль в ліву сторону в фари з такою силою, що кермо уперлося в стелю, а двигун зійшов з опори і пішов під машину. В останню мить він крикнув своїй дружині, щоб вона закривала обличчя руками, щоб уламки скла не потрапили на їх обличчя, після цього їх руки були забиті склом. Торпеда прижалася і побила йому коліна, а двері зібралися в гармошку і відчинити їх він не зміг. Але зазначив, що ОСОБА_4 допомагав його дружині та йому вибратися з машини. В машині пахло бензином і вона могла спалахнути. Після зіткнення з автомобілем обвинуваченого, від удару причеп розвернувся і ударив його машину, цеп на якому кріпився причеп автомобіля було розірвано в двох місця і лопнула ось. Після ДТП швидка допомога направила його в лікарню у ОСОБА_14 . Крім того, зазначив, що ДТП трапилось вже на узбіччі, оскільки він вже зрозумів, що обвинувачений їде просто на них. Протягом всього часу його лікування обвинувачений жодного разу не прийшов до нього до лікарні. Він два місяці лежав на розтяжках, його життя повністю змінилося, він не зможе відновитися повністю вже ніколи, він вчився ходити заново і на даний час він пересувається на милицях.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 , та потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за обставин, вказаних вище, беручи до уваги, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини справи, правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції відсутні, вислухавши думки учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та розглянув кримінальне провадження у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення встановлена та доведена у повному обсязі. При вказаних обставинах, дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, скоєння якого інкримінується ОСОБА_4 , відноситься до категорії тяжких злочинів за який кримінальним Законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує, що злочин, вчинений ОСОБА_4 є необережним, особу винного, який за місцем роботи характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, обставин, що пом`якшують покарання - суд не вбачає, обставин, що обтяжують покарання - суд не вбачає. При цьому судом також враховується, думку потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 які вважали, що до обвинуваченого необхідно застосувати покарання, пов`язане з позбавленням волі. Тому суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 має бути призначено покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у виді мінімального строку позбавлення волі, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України, з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Оцінюючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, суд враховує, перш за все, тяжкість наслідків, до яких призвело його вчинення, у виді шкоди життю та здоров`ю потерпілих.

Обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду кримінального провадження, вказав, що він щиро кається у скоєному також щире каяття як обставина, що пом`якшує покарання вказана в обвинувальному акті. Захисник обвинуваченого - ОСОБА_5 наполягав на врахуванні щирого каяття обвинуваченого як обставини, що пом`якшує покарання для застосування при призначенні покарання ст.ст.75, 76 КК України, та звільнення обвинуваченого від покарання з встановленням іспитового строку.

Згідно приписів ст. 75 КК якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробування.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Однак, у матеріалах даного кримінального провадження, відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачений намагався будь-яким чином допомогти потерпілим оговтатись від пережитого, компенсував їм перенесені страждання, чи полегшив душевний біль. Натомість в матеріалах справи наявні цивільні позови потерпілих, які обвинувачений визнає частково. З часу скоєння кримінального правопорушення та до теперішнього часу надав невелику частину матеріальної допомоги та зазначив в судовому засіданні, що потерпілі дуже багато хотіли від нього. З цих же підстав суд не враховує і добровільне відшкодування завданих збитків як обставину, що пом`якшує покарання. Оскільки заявлення потерпілими цивільних позовів в рамках даного кримінального провадження виключає добровільне відшкодування.

Тож суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого інституту умовного звільнення відповідно до ст.75 КК України та будь-яких виключних обставин, які б свідчили про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без реального відбування покарання.

Дане покарання, на думку суду, відповідатиме вимогам закону, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів а тому його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства.

У кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_6 заявлено позов про відшкодування майнової і немайнової шкоди. В якому він просить стягнути з товариства з додатковою відповідальністю « Страхова компанія « Ю.ЕС.АЙ» на його користь майнову шкоду у розмірі 227946,18 грн. та моральну шкоду у розмірі 9896,44 грн., всього - 237842,62 грн. Та стягнути з ОСОБА_4 на його користь майнову шкоду у розмірі - 34456,12 грн. та моральну шкоду у розмірі 490103,56 грн., всього -524559,68 грн. В обґрунтування позову потерпілий зазначив, що вказаним злочином йому було завдано шкоду майнового і немайнового характеру. Шкода майнового характеру полягає у витратах на лікування, стійкій втрати працездатності, та у збитках внаслідок пошкодження транспортних засобів . У цілому розмір страхового відшкодування майнової шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я та майна складає 227946,18 грн. Крім того, внаслідок кримінального правопорушення ОСОБА_6 зазнав моральної шкоди яка полягає у фізичному болі та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з каліцтвом , численними хірургічними втручаннями , порушенням його звичного образу життя, для поновлення якого йому необхідно прикласти значні зусилля. ОСОБА_6 зазнав глибоких душевних та фізичних страждань. Поновити свій звичний образ життя неможливо. У складнений уламковий перелом вертлюжної западини, відкритий уламковий перелом правого наколінника, забійна скальпована рана правого коліна, закритий перелом таранної кістки лівої ступні призвели до того, що ОСОБА_6 не має можливості самостійного пересування без допомоги візку, милиць та палиць і ця можливість у майбутньому втрачена. Тривале перебування на постільному режимі під час стаціонарного лікування на розтяжках, без можливості зміни свого положення, без можливості пересування, потреба у постійному сторонньому догляді створили тяжкі емоційно-вольові розлади, стійку емоційну напругу. ОСОБА_6 позбавлений можливості повноцінно працювати бути достатньою адаптованою людиною, реалізувати повною мірою свої потреби та інтереси. Різниця між фактичним розміром моральної шкоди 500000 грн. і страховою виплатою 9896,44 грн. буде складати 490 103,56 грн., які йому повинен відшкодувати ОСОБА_4 .

Також у кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_15 заявлено позов про відшкодування майнової і немайнової шкоди. В якому вона просить стягнути з товариства з додатковою відповідальністю « Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» на її користь майнову шкоду у розмірі - 24096,75грн. грн. та моральну шкоду у розмірі 1204,84 грн., всього - 25301,59 грн. Та стягнути з ОСОБА_4 на її користь майнову шкоду у розмірі - 12802,57 грн. та моральну шкоду у розмірі 198795,16 грн., всього -211597,73 грн. В обґрунтування позову потерпіла зазначила, що вказаним злочином їй було завдано шкоду майнового і немайнового характеру. Шкода майнового характеру полягає у витратах на лікування та втратою середньомісячного заробітку за час тимчасової непрацездатності. ОСОБА_16 проходила стаціонарне та амбулаторне лікування тривалістю 77 днів з 10.05.2021 року по 25.07.2021 р., що підтверджується виписками з медичних карт амбулаторного хворого та листками непрацездатності АГШ 825504 та АКА 118300. За 43 дні тимчасової непрацездатності страхова компанія повинна відшкодувати втрачений заробіток у розмірі 8696,75 грн. Таким чином, страхова компанія повинна відшкодувати потерпілій ОСОБА_7 витрати на лікування 15400 грн. та втрачений заробіток 8696,75 грн., що сумі страхове відшкодування буде складати 24096,75 грн. ОСОБА_4 повинен відшкодувати втрачений заробіток у сумі 34786,57 грн. ОСОБА_4 добровільно відшкодував ОСОБА_7 у травні 2021 року 200 доларів США, що становило на той час за курсом НБУ 27,42х200 +5484,00 грн., а також 5000 грн. та 11500, грн.., що разом складає 21984,00 грн. Невідшкодованим ОСОБА_4 є втрачений заробіток у розмірі 34786,57-21984,00 =12802,57 грн. У цілому розмір страхового відшкодування майнової шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я та майна складає 24096,75 грн. Крім того, внаслідок кримінального правопорушення ОСОБА_7 зазнала моральної шкоди яка полягає у фізичному болі та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з численними переломами ребер, травмою грудної клітини, переломом пальців лівої руки. Порушено її звичний образ життя, для поновлення якого їй необхідно прикласти значні зусилля. ОСОБА_7 зазнала глибоких душевних та фізичних страждань. Поновити свій звичний образ життя дуже складно. Переломи фаланг безіменного, середнього пальців та мізинця лівої руки унеможливили належне виконання роботи швачки. Лікування зайняло значний час, який потрібен був на відвідування лікарів, проведення необхідних досліджень, обстежень, консультацій та процедур навіть після закриття листка непрацездатності і після закінчення амбулаторного лікування. Все це негативно вплинуло на трудові відносини ОСОБА_7 , яка з лютого 2022 року змушена була звільнитися з посади швачки, на якій працювала з 2003 року. ОСОБА_7 позбавлена можливості повноцінно працювати за своєю спеціальністю, бути достатньо адаптованою людиною, реалізовувати повною мірою своєї потреби та інтереси. У зв`язку з цим вона відчуває моральні переживання. У неї суттєво порушилась психічна діяльність, відбулось деструктивне руйнування структури особистості. ДТП є очевидно психотравматичною подією, суттєво вплинула на її фізичне і психічне здоров`я, змінила її життя, привнесла в нього певне безсилля та відчай. ОСОБА_7 втратила довіру, що в її житті може щось відбутися на краще. У неї виникло відчуття зневіри, песимістична оцінка перспективи. Вона розчарована та морально подавлена. Тому вважає, що справедливим відшкодуванням моральної шкоди у цьому випадку у грошовому розмірі буде сума 200000,00 грн. Різниця між фактичним розміром моральної шкоди 200000,00 грн. і страховою виплатою 1204,84 грн. буде складати 198795,16 грн., які потерпілій ОСОБА_7 повинен відшкодувати ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно зі ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Вирішуючи цивільний позов потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд керується положеннями ч.1 ст. 1166 ЦК України, відповідно до яких майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а також положеннями ч.1 ст. 1167 ЦК України, у відповідності до якої моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. ст. 5, 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення компенсації за завдану майнову шкоду, з урахуванням підтвердження матеріальних втрат потерпілих та вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 матеріальні збитки в сумі 34456,12 грн. та на користь потерпілої ОСОБА_7 матеріальні збитки в сумі 12802,57 грн.

Визначаючи суму грошового відшкодування моральної шкоди, суд керується принципами розумності, справедливості та співмірності і враховує, що життя та здоров`я людини є найвищою соціальною цінністю, враховуючи те, що обвинувачений не визнав розмір моральної шкоди, періодично сплачував на користь потерпілих грошові кошти на їх лікування в розмірі 21 000 грн., що не заперечували і потерпілі в судовому засіданні, суд приходить до висновку про те, що цивільний позов, в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню зі стягненням на користь потерпілого ОСОБА_6 моральної шкоди у розмірі 250000,00 грн. та потерпілої ОСОБА_7 у розмірі 120000,00 грн.

Також, суд вважає за необхідне стягнути з товариства з додатковою відповідальністю « Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» на користь ОСОБА_7 матеріальні збитки в розмірі -24096,75 грн. та моральну шкоду в розмірі -1204,84, всього - 25301,59 грн. та на користь ОСОБА_6 матеріальні збитки в розмірі -227946,18 грн. та моральну шкоду в розмірі -9896,44 грн. всього 237842,62 грн.

Судом встановлено, що ухвалами слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 11.05.2021 року (справа №511/876/21) було накладено арешт на речові докази по даному кримінальному провадженню, які у зв`язку із закінченням судового розгляду даного кримінального провадження та відсутності необхідності в подальшому такому арешті підлягають скасуванню.

Тому у відповідності до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 04.11.2021 року.

Ухвалою Великомихайлівського районного суду Одеської області від 06 грудня 2023 року накладено арешт на належну обвинуваченому ОСОБА_4 земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:0646, розташовану за адресою АДРЕСА_3 , яка належить обвинуваченому ОСОБА_4 на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з індексним номером 15166217, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 37, з метою забезпечення цивільного позову .

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Оскільки суд прийшов до висновку про винуватість обвинуваченого та задоволення цивільного позову в повному обсязі, підстави для скасування арешту вказаного вище майна відсутні.

Разом з цим, згідно ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, процесуальні витрати в сумі 23791,24 грн. за проведення експертиз: судову транспортно-товарознавчу експертизу № СЕ-19/116-22/8914-АВ від 17.06.2022 року, судову автотехнічну експертизу технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/116-21/8667-ІТ від 18.06.2021 року, судову автотехнічну експертизу судову експертизу технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/116-21/8665-ІТ від 18.06.2021 року, судову автотехнічну експертизу судову експертизу технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/116-21/8662-ІТ від 15.06.2021 року, судову транспортно-трасологічну експертизу № СЕ-19/116-22/8790-ІТ від 13.08.2021 року, судову автотехнічну експертизу судову експертизу № СЕ-19/116-21/15697-ІТ, судову інженерно-технічну експертизу №22-1899 від 11.05.2022 року, судову транспортно-товарознавчу експертизу № СЕ-19/116-22/1531-АВ від 18.03.2022 року.

Керуючись ст.ст.368-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Запобіжний захід до набрання законної сили вироку відносно ОСОБА_4 не обирати.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ОСОБА_4 та Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» про відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю, а також відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди -12802,57 грн. та моральної шкоди 120 000,00 грн. В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди -34456,12 грн. та моральної шкоди 250 000,00 грн. В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» на користь ОСОБА_7 матеріальні збитки в розмірі -24096,75 грн. та моральну шкоду в розмірі -1204,84, всього - 25301,59 грн.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» на користь ОСОБА_6 матеріальні збитки в розмірі -227946,18 грн. та моральну шкоду в розмірі - 9896,44 грн. всього 237842,62 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати в сумі 23791,24 грн. за проведення експертиз: судову транспортно-товарознавчу експертизу № СЕ-19/116-22/8914-АВ від 17.06.2022 року, судову автотехнічну експертизу технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/116-21/8667-ІТ від 18.06.2021 року, судову автотехнічну експертизу судову експертизу технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/116-21/8665-ІТ від 18.06.2021 року, судову автотехнічну експертизу судову експертизу технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/116-21/8662-ІТ від 15.06.2021 року, судову транспортно-трасологічну експертизу № СЕ-19/116-22/8790-ІТ від 13.08.2021 року, судову автотехнічну експертизу судову експертизу № СЕ-19/116-21/15697-ІТ, судову інженерно-технічну експертизу №22-1899 від 11.05.2022 року, судову транспортно-товарознавчу експертизу № СЕ-19/116-22/1531-АВ від 18.03.2022 року.( а.с. 37,48,50,51,52,57, том. 2)

Скасувати арешт, накладений ухвалами слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 11.05.2021 року.(а.с.42-47 том. 2 )

Речові докази: автомобіль марки ВАЗ 21063 д/з НОМЕР_2 , номер кузова, шасі НОМЕР_4 яким керував ОСОБА_6 , але згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 належить ОСОБА_17 ; автомобіль марки "DAEWOO LANOS" д/з НОМЕР_1 , номер кузова, шасі НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , яким керував ОСОБА_4 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 належить ОСОБА_18 ; автомобільний причеп марки ОДА38144, модель ODAZ8144 д/з НОМЕР_3 , номер рами, шасі НОМЕР_9 , яким користувався ОСОБА_6 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_10 належить ОСОБА_19 (а.с.42-47 том. 2) - повернути власникам.

Арешт майна, накладений ухвалою Великомихайлівського районного суду Одеської області від 06 грудня 2023 року на належну на належну обвинуваченому ОСОБА_4 земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:0646, розташовану за адресою АДРЕСА_3 , яка належить обвинуваченому ОСОБА_4 на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з індексним номером 15166217, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 37 , з метою забезпечення цивільного позову - продовжує діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам судового провадження.

Апеляційна скарга може бути подана на протязі 30 днів з дня проголошення вироку до Одеського апеляційного суду, шляхом її подачі через Великомихайлівський районний суд, а обвинуваченим, які перебувають під вартою протягом 30 днів з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1