Справа № 496/6034/23
Провадження № 1-кс/496/1843/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

повний текст

14 вересня 2023 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка клопотання слідчого слідчого відділу Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 погоджене прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 про арешт майна за матеріалами кримінального провадження № 0000610 від 28.08.2023 року, за ч. 1 ст. 115 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернулась до суду з клопотанням про арешт майна, яке мотивує тим, що 28.08.2023 року до Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення про те, що о 15:20 год., на ґрунтовій дорозі біля с. Розселенець, Одеського району, виявлений труп невстановленого чоловіка.

Даний факт був зареєстрований в ЖЄО Одеського РУП №2 №13541 від 28.08.2023 року та відомості внесені до ЄРДР за №0000610 від 28.08.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

01.09.2023 року, з метою відшукання речей та документів, які будуть мати доказове значення по даному кримінальному провадженні, проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_3 , а саме обшук у всіх приміщення та кімнатах розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , в ході чого виявлено та вилучено мобільні телефони, які 02.09.2023 року слідчим визнано речовими доказами, як такі що містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та згідно ст. 98 КПК України мають значення речових доказів по кримінальному провадженню. На даний час виникла необхідність накласти арешт на речові докази, з метою забезпечення досягнення завдань, які перед собою ставить досудове розслідування.

Слідчий в судове засідання не з`явилась, але надала заяву про розгляд клопотання без участі слідчого та прокурора. Їх неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, відповідно до положень ч.1 ст. 172 КПК України.

Представник власника майна ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 , в судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечував проти клопотання слідчого зазначив, що вилученні речі, що є власністю ОСОБА_3 не відповідають критеріям ст. 98 КПК України, не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та не може бути доказом факту чи обставин, що встановлюються на підтвердження вчиненого кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, в ч.1 ст. 98 КПК України вказано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, в тому числі, враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу) (збереження речових доказів); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

За матеріалами клопотання слідчого встановлено, що визначене слідчим майно, на яке просить накласти арешт, є власністю ОСОБА_3 , яке було виявлено та вилучено під час обшуку її місця проживання. ОСОБА_3 не було вручено підозру в даному кримінальному провадженні, а отже вона не є підозрюваною. Місце проведення обшуку не збігається з місцем події злочину.

Як підставу та мету арешту вилучених телефонів, слідчим визначено, що вони необхідні для проведення подальших досліджень та судових експертиз, що має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, тому з метою схоронності виявлених та вилучених в ході обшуку речей, є необхідним їх арештувати.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Вивчивши матеріали клопотання, а також з огляду на вищевказане, слідчий суддя вважає, що вилученні в ході обшуку телефони, які належать ОСОБА_3 не відповідають вимогам ст. 98 КПКК України, оскільки слідчим та прокурором не доведено правову підставу для їх арешту та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, виходячи з чого клопотання не підлягає задоволенню.

Відповідно ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого слідчого відділу Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 про арешт майна залишити без задоволення.

Негайно повернути ОСОБА_3 речі та предмети, які 01.09.2023 року, виявлено та вилучено під час обшук за місцем мешкання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон марки «Redmi 9» ІМЕІ1: НОМЕР_1 та ІМЕІ2: НОМЕР_2 ;

- мобільний телефон марки «Redmi 12» ІМЕІ1: НОМЕР_3 та ІМЕІ 2: НОМЕР_4 з сім карткою « НОМЕР_5 ».

Ухвалу допустити до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено о 12:00 годинні 18 вересня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1