Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

27 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001608 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки с. Валява Городищенського району Черкаської області,

громадянки України, що зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_1 ,

не судимої,

яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України,

за апеляційними скаргами прокурора на вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 квітня 2023 року та ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 9 травня 2023 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25.04.2023 ОСОБА_6 визнана винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.185, ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України і їй призначено покарання:

- за ч.4 ст.185 КК України - 5 років 1 місяць позбавлення волі;

- за ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України - 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09.05.2023 виправлено описку, допущену в абзаці 7 мотивувальної частини вироку, який суд виклав у такій редакції "Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у житло, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України".

В апеляційній скарзі зі змінами заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 просить вирок суду в частині правової кваліфікації змінити та кваліфікувати дії ОСОБА_6 за ч.4 ст.185 КК України (по епізоду від 14.11.2022) як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що суд визнав доведеним, що ОСОБА_6 14.11.2022 вчинила крадіжку з домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , і саме така правова кваліфікація вказана органом досудового розслідування. Проте, кваліфікуючи дії ОСОБА_6 у вироку за ч.4 ст.185 КК України, суд не вказав кваліфікуючу ознаку "поєднане з проникненням у житло". А тому, на переконання прокурора, висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки не застосував закон, який підлягає застосуванню.

В іншій апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду про внесення виправлень у вирок суду скасувати. Так, за змістом ст.379 КПК України суд має право виправити допущені в судовому рішенні описки або очевидні арифметичні помилки, і можливість усунення окремих недоліків судового рішення не може вважатись його зміною. Проте, мотивуючи ухвалу про внесення виправлень у вирок, суд вказав, що описка виразилась у не зазначенні всіх кваліфікуючих ознак, тобто фактично змінив вирок, при цьому порушив принцип незмінності судового рішення та перебрав на себе повноваження суду апеляційної інстанції, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який підтримав апеляційні скарги і просив їх задовольнити; провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що їх належить задовольнити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_6 вчинила замах на крадіжку майна ОСОБА_8 та крадіжку майна ОСОБА_9 за наступних обставин.

27 жовтня 2022 року близько 19 години ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_8 , вирішила вчинити таємне викрадення майна з території вказаного домоволодіння. Реалізуючи свій умисел, діючи в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 перелізла через паркан на територію домоволодіння, переконалась, що за її діями ніхто не спостерігає, а господар відсутній, взяла з подвір?я металеву телескопічну драбину "KRAUSE Corda" вартістю 5 437 гривень 28 копійок та намагалася перемістити її через паркан. Однак з причин, що не залежали від її волі, ОСОБА_6 не змогла вчинити усіх дій, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки була зупинена сусідом потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_10 .

Крім того, 14 листопада 2022 року близько 16 години 30 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння за адресою: АДРЕСА_4 , помітила, що власник приватного житлового будинку АДРЕСА_2 відсутній, і вирішила вчинити таємне викрадення майна повторно. Реалізуючи свій умисел, діючи в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 переконалась, що за її діями ніхто не спостерігає, відчинила хвіртку та проникла на територію домоволодіння. В подальшому ОСОБА_6 за допомогою сокири пошкодила навісний замок на вхідній двері будинку, потрапила всередину і таємно викрала зі спальної кімнати телевізор "MYSTERY MTV-3230 HST2". Після цього ОСОБА_6 з викраденим майном залишила місце вчинення кримінального правопорушення, чим завдала потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на суму 5 439 гривень 15 копійок.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень за викладених у вироку обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України, і в апеляційній скарзі не оспорюються. Не оскаржує прокурор вирок і в частині призначеного ОСОБА_6 покарання. Тому колегія суддів не переглядає вирок у цій частині відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Вказані раніше дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування були кваліфіковані за ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України - незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану. І суд так само кваліфікував дії ОСОБА_6 за епізодом замаху на крадіжку майна ОСОБА_11 .

Що стосується правової кваліфікації за епізодом крадіжки майна ОСОБА_9 , то суд вірно зазначив у вироку формулу кваліфікації дій обвинуваченої за ч.4 ст.185 КК України, тобто частину статті Особливої частини КК України. Водночас, викладаючи юридичне формулювання обвинувачення, вказав, що кваліфікує дії ОСОБА_6 як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, і не вказав кваліфікуючу ознаку "поєднане з проникненням у житло", на що обґрунтовано звертає увагу прокурор в апеляційній скарзі.

Згідно з ч.1 ст.379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Однією з гарантій забезпечення правової визначеності, елементом стабільності судового рішення та його законної сили є його незмінність. Суд, який ухвалив рішення, після його проголошення, не має права його змінити або скасувати.

Передбачену цією статтею, а також ч.5 ст.371 КПК України можливість усунення судом окремих недоліків свого рішення не можна вважати його зміною. Саме тому деякі недоліки судового рішення можуть бути усунені судом, який ухвалив рішення, шляхом виправлення описок і очевидних арифметичних помилок.

Опискою є механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена судом під час його письмового викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). І необхідність виправлення описки в судовому рішенні, особливо в резолютивній частині, зумовлена тим, що наявність описки може ускладнити виконання в цілому судового рішення. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань речей, предметів, майна, зазначення дат та строків тощо.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, питання про виправлення описки було ініційовано судом першої інстанції.

Однак, постановляючи ухвалу про виправлення описки в мотивувальній частині вироку в частині правової кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.4 ст.185 КК України, суд включив кваліфікуючу ознаку "поєднане з проникненням у житло", що не є опискою, яка може бути виправлена судом першої інстанції самостійно, а зміною вироку, і є недопустимим, оскільки такими повноваженнями наділений суд апеляційної інстанції.

Отже, змінивши у такий не передбачений кримінальним процесуальним законом спосіб вирок, суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є порушенням принципу правової визначеності і перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст.409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вказані обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, тобто незастосування закону, який підлягає застосуванню, згідно з ст.ст.408, 412, 413 КПК України є підставою для зміни вироку в частині правової кваліфікації дій ОСОБА_6 , які суд апеляційної інстанції кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, а також для скасування ухвали суду про внесення виправлень у вирок і задоволення апеляційної скарги прокурора.

Така зміна не тягне за собою погіршення становища обвинуваченої з огляду на те, що формула кваліфікації залишається такою самою, і обсяг обвинувачення не збільшується, оскільки суд кваліфікуючу ознаку "поєднане з проникненням у житло" не виключав і, викладаючи у вироку формулювання обвинувачення, визнане доведеним, зазначив, що ОСОБА_6 пошкодила навісний замок на вхідній двері будинку, потрапила всередину таємно викрала майно ОСОБА_9 з кімнати будинку, однак помилково не зазначив цю кваліфікуючу ознаку в юридичному формулюванні обвинувачення при викладі правової кваліфікації.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 квітня 2023 року щодо ОСОБА_6 змінити.

Кваліфікувати дії ОСОБА_6 за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 9 травня 2023 року про внесення виправлень у вирок скасувати.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3