Справа №635/9436/23
Провадження по справі №1-в/635/341/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

секретар судових засідань ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Труженка Куйбишевського району Запорізької області, громадянина України, до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 засуджений вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 11.11.2019 року за ч.3 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. Строк відбування покарання визначено рахувати з моменту фактичного затримання. Вирок набрав законної сили 12.12.2019 року.

Початок строку відбування покарання 27 січня 2020 року.

Кінець строку відбування покарання 27 січня 2024 року.

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив звільнити його від відбування покарання умовно-достроково на підставі ст. 81 КК України. В обґрунтування клопотання зазначив, що він позитивно характеризується, дотримується умов та порядку відбування покарання, має 3 заохочення, не має стягнень, працевлаштований на підприємстві установи, виконує законні вимоги адміністрації установи. Вважає, що за час відбування покарання усвідомив свої помилки, здобув навички правослухняності, готовий до повернення в суспільство.

Засуджений надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності .

Представник установи виконання покарань в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань до суду не надавав. Суду надані всі необхідні для розгляду клопотання матеріали з особової справи засудженого та особову справу на засудженого.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, посилаючись на відсутність підстав для задоволення клопотання.

Суд, дослідивши матеріали особової справи на засудженого, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст.81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, він з 27.01.2020 року знаходиться в місцях позбавлення волі. За період перебування в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався. З 04.02.2020 року відбуває покарання в ДУ «Темнівська виправна колонія №100».

Згідно характеристики на засудженого, складеної начальником відділення соціально-психологічної служби ДУ «Темнівська ВК №100» старшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_5 та погодженої із заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи полковником внутрішньої служби ОСОБА_6 від 01.11.2023 року, засуджений характеризується з посереднього боку, має три заохочення, до дисциплінарної відповідальності не притягувався; працевлаштований до промислової зони установи, періодично залучається та бере участь у роботах з благоустрою установи і прилеглої території, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених, до виконання робіт ставиться сумлінно, не завжди розуміє їх необхідність, ініціативу не проявляє. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими; дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно; дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується; спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати у чистоті і порядку; не завжди самостійно виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок; намагається не допускати порушень пожежної безпеки і безпеки праці; соціально-корисні зв`язки з співмешканкою підтримує шляхом телефонних переговорів та отриманням посилок.

Як вбачається з матеріалів особової справи на засудженого ОСОБА_4 , останній 5 разів притягувався до кримінальної відповідальності, з яких чотири рази відбував покарання у виді позбавлення волі, та чотири рази звільнявся умовно-достроково. Має ряд непогашених судимостей:

- 02.04.2014 Дергачівським районним судом Харківської області за ст.198 КК України до 2 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строк 1 рік.

- 29.01.2015 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. 23.06.2017 року на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова звільнений умовно-достроково.

- 11.11.2019 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч.3 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі.

На даний час ОСОБА_4 відбуває покарання за вирокомДергачівського районного суду Харківської області від 11.11.2019 року за вчинення злочину проти власності, який, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Суд враховує також ту обставину, що засуджений вже був неодноразово засуджений до позбавлення волі, після відбуття покарання знову вчиняв злочини та був засуджений, крім того, до засудженого вже застосовувалось чотири рази умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Зазначене свідчать про стійку тенденцію засудженого на систематичне вчинення злочинів та небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення, а також про неефективність застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Згідно Витягу з протоколу №25 від 23.06.2021 року засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» по розгляду матеріалів щодо переведення до колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання (або до дільниці соціальної реабілітації) на підставі ст.ст. 100,101 КВК України, засудженому ОСОБА_4 відмовлено в представленні матеріалів до регіональної комісії на переведення до колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання (або до дільниці соціальної реабілітації) на підставі ст.ст. 100,101 КВК України як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Згідно Витягу з протоколу №8 від 23.02.2022 року засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» по розгляду матеріалів щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України, засудженому ОСОБА_4 відмовлено в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженого ОСОБА_7 на підставі ст. 82 КК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Згідно Витягу з протоколу №39 від 05.10.2022 року засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» по розгляду матеріалів щодо умовно-дострокового звільнення на підставі ст. 81 КК України, засудженому ОСОБА_4 відмовлено в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України як особі, яка написала заяву про відмову.

Тобто, після розгляду зазначених питань та отримання відмов комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» в представленні матеріалів як особі, яка не довела свого виправлення, поведінка засудженого не змінилась.

Крім того, в матеріалах справи наявні характеристики на засудженого від 23.06.2021 року та 23.02.2022 року, зі змісту яких вбачається, що засуджений характеризується з посереднього боку, стягнень не має, з метою стимулювання правослухняної поведінки заохочувався персоналом установи; працевлаштований на виробництві установи, до праці ставиться посередньо; до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість; до виконання робіт з благоустрою ставиться посередньо, ініціативу не проявляє; намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний вигляд; не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи;участі у суспільному житті відділення не приймає; до реалізації програм диференційованого впливу ставиться без зацікавлення. Зазначене в свою чергу не характеризує особу, як таку, яка сумлінною поведінкою довела своє виправлення.

Як вбачається зі змісту довідки про працевлаштування засудженого, виданої заступником начальника планово-економічного відділу ОСОБА_8 засуджений в період з квітня 2020 року по грудень 2020 року, в період з лютого 2021 року по листопад 2021 року, в період з січня 2022 року по лютий 2022 року та в період з квітня 2022 року по вересень 2023 року був працевлаштований до 2 цеху, де займався виготовленням складових до велосипеда, розкладачок, крісел, стільців, шезлонгів, санчат, кронштейнів, комбінезонів, матраців, швацьких виробів, поролону, візків, меблів для відпочинку.

Відповідно до довідки про заробітну плату, складену бугалтером установи ОСОБА_9 ОСОБА_4 у зазначені періоди за виконану роботу отримував заробітну плату.

Також суд враховує ту обставину, що за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 11.11.2019 року з ОСОБА_4 стягнуто на користь держави судові витрати за проведення експертизи в розмірі 3768 гривень, однаквідповідно до довідки, виданої бухгалтером установи ОСОБА_10 , за вироком суду на засудженого ОСОБА_4 виконавчий лист не надходив, з особового рахунку засудженого утримань не було. Підтвердження добровільної справи судових витрат на користь держави за вироком суду засудженим не надано. Зазначене свідчить про те, що починаючи з дня постановлення даного вироку, а саме з 11.11.2019 року засудженим не здійснено будь-яких заходів щодо ініціювання вирішення цього процесу, що також могло позитивно вплинути на питання щодо застосування до нього норм ст.81 КК України.

Вирішальне значення має активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Таким чином, з огляду на викладене, суд критично оцінює доводи засудженого з приводу того, що він довів своє виправлення, саме фактичним відбуттям 2/3 строку призначеного покарання, отриманням трьох заохочень ( по одному в 2020, 2021 та 2022 роках) з метою стимулювання правослухняної поведінки засудженого та сам факт працевлаштування засудженого без наявності будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про сумлінне ставлення до праці. Зазначене не може слугувати достатньою підставою для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.

Отже, бездоганної поведінки засудженого протягом строку відбування покарання судом не встановлено, оскільки факт, того, що засуджений виконує свої прямі обов`язки та претензій з боку працівників установи до нього немає, свідчить лише про те, що останній виконує їх на підставі закону, оскільки це є прямим обов`язком всіх засуджених, а умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, каяття у скоєному злочині, а в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Отже, матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 11.11.2019 року. Відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 також підтверджується позицією адміністрації установи виконання покарань.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 11.11.2019 року та вважає клопотання засудженого таким, що задоволенню не підлягає та є передчасним.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 11.11.2019 року - відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 29 листопада 2023 року.

Суддя ОСОБА_1