Провадження № 1-в/641/273/2023 Справа № 641/7080/23
У Х В А Л А

12 грудня 2023 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Слобідського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку,-

ВСТАНОВИВ:

До Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшло подання начальника Слобідського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 08.07.2021 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді 100 годин громадських робіт. Вирок набрав законної сили 10.08.2021 року. 04.09.2023 року до Слобідського РВ філії ДУ "Центр пробації" в Харківській області з Богодухівського районного сектору № 3 філії ДУ "Центр пробації" в Харківській області надійшов та був прийнятий на виконання вказаний вирок стосовно ОСОБА_4 . Засуджений ОСОБА_4 неодноразово викликався до Слобідського РВ для ознайомлення з порядком та умовами відбування покарання, але за викликами так і не з`явився, причини неявки не повідомив. 30.10.2023 року в ході телефонної розмови засуджений ОСОБА_4 повідомив, що змінив місце проживання та наразі проживає за адресою: АДРЕСА_2 . 20.06.2023 року ОСОБА_4 було винесено попередження про притягнення до кримінальної відповідальності за порушення порядку та умов відбування покарання, оскільки ОСОБА_4 04.09.2021 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП, ч. 1 ст. 178 КУпАП, та 10.11.2021 року за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП. Після винесення вироку до кримінальної відповідальності не притягувався. Станом на 01.11.2023 року ОСОБА_4 , покарання у вигляді громадських робіт не виконав.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомив.

Представник Слобідського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд подання за його відсутності, подання підтримав, просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення подання не заперечує.

Суд, розглянувши подання, перевіривши матеріали особової справи ОСОБА_4 , зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Згідно з ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Частиною 4 ст. 80 КК України встановлено, що перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Таким чином, положення ст. 80 КК України застосовуються у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв?язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 5-324кc15 (постанова від 24.12.2015) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч. 3 ст. 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч. 3 ст. 80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч. 1 ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

3 огляду на викладене, зазначена норма кримінального закону передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв?язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання. Верховний Суд (зокрема, постанова Касаційного кримінального суду Верховного суду від 20.10.2021 у справі № 487/3326/15-к) неодноразово зазначав, що правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов?язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов?язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас, засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв?язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

За таких обставин застосування статті 80 КК передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності. Проте ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми, а саме лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Відповідно до приписів ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Як вбачається із матеріалів особової справи, вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.07.2021 року ОСОБА_4 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначеного покарання у вигляді 100 годин громадських робіт. Вирок набрав законної сили 10.08.2021 року.

Вказаний вирок 01.09.2021 р. було направлено для виконання до Богодухівського РВ № 2 філії ДУ "Центр пробації" в Харківській області.

Засуджений ОСОБА_4 викликався до Богодухівського РВ № 2 філії ДУ "Центр пробації" в Харківській області для ознайомлення з порядком та умовами відбування покарання відповідно до вироку Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.07.2021 р., але за викликами так і не з?явився, причини неявки не повідомив.

В подальшому органом пробації здійснювались заходи для встановлення місцезнаходження засудженого ОСОБА_4

20.06.2023 року з пояснень ОСОБА_4 стало відомо, що останній мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

20.06.2023 року ОСОБА_4 було винесено попередження про притягнення до кримінальної відповідальності за порушення порядку та умов відбування покарання у виді 100 годин громадських робіт, а саме 04.09.2021 р. за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП та ч. 1 ст. 178 КУпАП, 10.11.2021 року за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП ОСОБА_4 притягувався до адміністративної відповідальності.

25.08.2023 року з Богодухівського РС № 3 філії ДУ "Центр пробації" в Харківській області до Слобідського РВ філії ДУ "Центр пробації" в Харківській області направлено особову справу засудженого ОСОБА_4 для виконання за територіальністю.

ОСОБА_4 , не прибув за викликами для ознайомлення з порядком та умовами відбування покарання та 25.09.2023 року для встановлення місцезнаходження засудженого розпочаті першочергові розшукові заходи з виявлення засуджених, місцезнаходження яких невідоме, та направлені відповідні запити.

30.10.2023 року до Холодногірського РВ філії ДУ "Центр пробації" в Харківській області направлено запит на перевірку факту проживання гр. ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_2 .

Станом на 01.11.2023 року ОСОБА_4 відбув 0 годин громадських робіт.

3 20.06.2023 по 01.11.2023 гр-н ОСОБА_4 до відбування покарання у вигляді громадських робіт не приступив.

Згідно довідки УІАП ГУ НП в Харківській області від 01.11.2023 року засуджений ОСОБА_4 після винесення вироку до кримінальної відповідальності не притягувався.

Вищевикладене свідчить проте, що для звільнення від відбування покарання гр. ОСОБА_4 у зв?язку із закінченням строків виконання обвинувального вироку на підставі ч. 1 ст. 80 КК України правові перешкоди відсутні.

З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Керуючись ст.ст. 80 КК України, ст.ст. 537,539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Подання начальника Слобідського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного йому вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.07.2021 року, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 7 діб з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1