ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м.Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Солом`янського районного суду м. Києва кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку Республіки Азербайджан, громадянина Республіки Азербайджан ,з вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без місця реєстрації та постійного місця мешкання, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,-

встановив:

ОСОБА_9 ( ОСОБА_11 ) приблизно о 22:50 годині 12.07.2023, перебуваючи в під`їзді будинку АДРЕСА_1 зустрів знайомого ОСОБА_12 , який тримав у руці належний йому мобільний телефон марки «Xiaomi». В цей момент у ОСОБА_9 виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану.

Реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна в умовах воєнного стану ОСОБА_9 наблизився до потерпілого ОСОБА_12 , з яким вступив в словесну розмову, тим самим відволікши увагу потерпілого, після чого, ОСОБА_9 своєю правою рукою, шляхом ривка, відкрито вирвав з руки потерпілого мобільний телефон марки «Xiaomi» "Мі А1" ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 вартістю 1005 гривень 55 копійок, в середині якого перебувала сім карта оператора мобільного зв`язку України ТОВ «лайфселл» НОМЕР_3 , яка для потерпілого матеріальної цінності не становить, на рахунку якої грошових коштів не було, який перебував у чохлі чорного кольору вартістю 41 гривня 67 копійок.

Після чого, діючи умисно, передбачаючи можливість настання наслідків у вигляді спричинення майнових збитків та бажаючи настання таких наслідків, ОСОБА_9 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, утримуючи при собі, відкрито викрадене чуже майно, почав тікати з місця вчинення кримінального правопорушення, ігноруючи вимогу потерпілого ОСОБА_12 повернути відкрито викрадений у нього мобільний телефон.

Однак, ОСОБА_9 , на усні вимоги потерпілого ОСОБА_12 не відреагував та продовжив тікати з місця вчинення кримінального правопорушення, при цьому потерпілий ОСОБА_12 почав наздоганяти ОСОБА_9 , не втрачаючи з поля зору останнього. Перебуваючи неподалік «Індустріального» шляхопроводу, потерпілий ОСОБА_12 наздогнав ОСОБА_9 та схопив останнього за руку. В свою чергу, ОСОБА_9 , утримуючи при собі відкрито викрадене чуже майно, не бажаючи бути затриманим, наніс своєю рукою один удар по лівій руці потерпілого з метою утримання викраденого майна. Від отриманого удару, ОСОБА_12 відчув фізичний біль, та відпустив руку ОСОБА_9 .

Після чого, діючи умисно, передбачаючи можливість настання наслідків у вигляді спричинення майнових збитків та бажаючи настання таких наслідків, ОСОБА_9 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, утримуючи при собі, відкрито викрадене чуже майно, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на свій власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_13 майнову шкоду на загальну суму 1047 гривень 22 копійки.

Обвинувачений ОСОБА_9 у судовому засіданні свою вину у вчиненому злочині, а саме, у відкритому викраданні чужого майна (грабіж), вчиненому в умовах воєнного стану, що кваліфікується за ч.4 ст.186 КК України визнав повністю, розкаявся.

Допитаний в судовому засіданні в якості потерпілого ОСОБА_12 , пояснив, що близько 23 години 12.07.2023 він у під`їзді свого будинку зустрів свого знайомого ОСОБА_9 і вони почали з ним розмовляти при цьому він тримав мобільний телефон у своїй руці. Через деякий час ОСОБА_9 , своєю правою рукою шляхом ривка, відкрито викрав мобільний телефон марки «Xiaomi» "Мі А1" після чого почав уходити, ігноруючи його вимогу повернути викрадений у нього мобільний телефон. ОСОБА_12 почав наздоганяти ОСОБА_9 , не втрачаючи з поля зору останнього. Перебуваючи неподалік «Індустріального» шляхопроводу, потерпілий ОСОБА_12 наздогнав ОСОБА_9 , та схопив останнього за руку. В свою чергу, ОСОБА_9 , утримуючи при собі викрадений мобільний телефон наніс один удар по лівій руці, чим саме ОСОБА_12 не бачив, при цьому відчув фізичний біль, та відпустив руку ОСОБА_9 , після цього останній з місця вчинення злочину зник. На теперішній час претензій будь якого характеру ОСОБА_12 , до обвинуваченого ОСОБА_9 , не має. Просив суд не призначати обвинуваченому ОСОБА_9 , покарання пов`язане з позбавленням волі.

У судовому засіданні, відповідно до ст. 349 КПК України, було визнано недоцільним дослідження інших доказів по справі, а саме показань свідків, а також письмових доказів, оскільки фактичні обставини ніким не оскаржуються і у суду відсутні сумніви щодо добровільності та істинності позиції обвинуваченого. Крім того, показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи та ним не оскаржуються. У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_9 доведена повністю.

Зазначені дії ОСОБА_9 суд кваліфікує за ч.4 ст. 186 КК України як відкрите викрадання чужого майна (грабіж) вчинений в умовах воєнного стану.

При призначенні виду покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд, у відповідності до ст. 65 КК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», повинен дослідити дані про особу обвинуваченого, з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд виходить з класифікації, відповідно до положень ст.12 КК України, а також враховує особливості кожного конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, зокрема, форму вини, мотив і мету, спосіб вчинення та ступінь тяжкості наслідків, що настали.

Вчинене обвинуваченим ОСОБА_9 діяння відноситься до категорії тяжких злочинів.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання суд виходить із встановленої ст. 50 КК України мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винними та іншими особами нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якого покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягненні справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи- воно має буду законним, пропорційним(не становити надмірного тягаря для особи)(справи Балканов проти росії від 09.06.2005р., Ісмалова проти росії від 29.11.2007 року).

Обвинувачений ОСОБА_9 раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, на його утриманні є неповнолітня дитина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікаря нарколога або психіатра не перебуває.

Вирішуючи питання щодо наявності пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд вказує, що рішення про їх встановлення, насамперед, має значення для правильного призначення покарання і має бути повністю самостійним, тобто незалежним від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки.

Так, в ході судового провадження, обвинувачений ОСОБА_9 відверто визнав свою провину, висловив щирий жаль з приводу вчиненого, осудив свою поведінку, повідомив суду фактичні обставини про вчинений ним злочин, вказав, що злочин скоїв у зв`язку з тяжким матеріальним становищем, так як не міг знайти заробітку.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 , згідно ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття, позицію потерпілого який просив суд не позбавляти обвинуваченого волі, скрутне майнове становище обвинуваченого.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_9 , згідно ст. 67 КК України судом не встановлені.

За правилами ч. 1 ст. 69 КК суд вправі призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, передбаченої законом за відповідний злочин, за наявності не менше двох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості скоєного злочину, та з урахуванням особи винного.

При цьому КК України надає повноваження суду лише у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи та повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, спосіб його вчинення, предмет та вартість викраденого майна, наведені вище дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, на утриманні має малолітню дитину,на обліку у лікаря нарколога або психіатра не перебуває, його ставлення до вчиненого, поведінку до та після вчинення злочинів, наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність тяжких наслідків від злочину, беручи до уваги, що викрадене майно було повернуто потерпілому і останній не наполягав на суворому покаранні для обвинуваченого, та просив суд не позбавляти обвинуваченого волі, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне, призначити ОСОБА_9 за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції.

Тільки таке покарання на думку суду є необхідним та достатнім для обвинуваченого, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

При цьому, справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбаченим законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч.1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженої особи без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за її поведінкою та виконанням покладених на неї судом обов`язків.

Враховуючи наведені вище обставини, які характеризують особу обвинуваченого, наявність у нього малолітньої дитини, його щире бажання виправитись, відсутність тяжких наслідків від злочину, беручи до уваги, що викрадене майно було повернуто потерпілим і останній не наполягав на суворому покаранні для обвинуваченого, та просив не позбавляти його свободи, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить можливим звільнити його від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному ст.ст.75,76 КК України. При цьому, на думку суду, тривалість іспитового строку не може бути мінімальною.

Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлений не був.

Процесуальні витрати по справі суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_9 на підставі ст.124 КПК України.

Питання про речові докази по справі вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_9 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання, установивши іспитовий строк 3 (три) роки.

У відповідності до ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_9 , наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Речові докази: мобільний телефон марки «Xiaomi» "Мі А1" ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 в середині якого перебувала сім карта оператора мобільного зв`язку України ТОВ «лайфселл» НОМЕР_3 , у чохлі чорного кольору який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_12 , залишити у його володінні та користуванні.

Стягнути з ОСОБА_9 , 1434 (одну тисячу чотириста тридцять чотири) гривні, за проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/111-23/37771-ТВ від 01.08.2023.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_9 , у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши останнього з під варти у залі суду .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1