КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24 серпня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24.08.2023 задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, вилучене 17.08.2023 під час проведення обшуку автомобіля марки «MERCEDES» модель «BENZ GLS 350», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2016 р.в., VIN- НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_8 та який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 (ІПН НОМЕР_3 ), з метою забезпечення збереження речових доказів, а саме на наступне: 1) перепустка № КИ034187; 2) автомобіль марки «MERCEDES» модель «BENZ GLS 350», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2016 р.в., VIN- НОМЕР_2 , із ключами запалення до нього, із забороною користування.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді у частині накладення арешту на автомобіль марки

______________________________________________________________________________

Справа 757/36098/23-к Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/5619/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

«MERCEDES» модель «BENZ GLS 350», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2016 р.в., VIN- НОМЕР_2 , із ключами запалення до нього, вилучені 17.08.2023 з паркінгу за адресою: м. Київ, вул. Михайла Донця, 2-а, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора у цій частині.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник вказував на відсутність у клопотанні прокурора обґрунтування необхідності накладення арешту на вилучений транспортний засіб, що не враховано слідчим суддею.

Вилучений автомобіль не належить на праві власності ОСОБА_8 , який є підозрюваним у даному кримінальному провадженні, а являється власністю ОСОБА_6 , яка не має жодного відношення до даного кримінального провадження.

На переконання захисника, даний транспортний засіб та ключі до нього не відповідають жодному із критеріїв речових доказів, визначених ст. 98 КПК України, зокрема не є знаряддям вчинення злочину, не зберегли на собі його слідів, не містить інших відомостей, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі не відноситься до предметів, які були об`єктом кримінально протиправних дій або набутих кримінально протиправним шляхом, оскільки дане майно придбано більш ніж за рік до готування інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення.

Слідчим суддею не враховано розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для ОСОБА_6 , що суттєво позначаються на її інтересах.

Прокурор та власник майна ОСОБА_6 у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, причини неприбуття в судове засідання не повідомили та клопотань про відкладення судового розгляду не подавали.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, заслухавши думку захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , який не заперечував проти розгляду апеляційної скарги без участі прокурора та ОСОБА_6 , колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності вказаних осіб, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження № 0000196 від 30.07.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 206-2, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 365-2, ч. 1 ст. 366 КК України.

Згідно даних клопотання, в ході досудового розслідування встановлено, що в липні 2022 року ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_8 та інші особи, в тому числі й невстановлені досудовим розслідуванням, діючи за попередньою змовою групою осіб, підробили документи щодо купівлі-продажу часток у статутному капіталі ТОВ «Хорольський завод дитячих продуктів харчування» та шляхом їх використання заволоділи частками у статутному капіталі даного товариства.

Як встановлено органом досудового розслідування, ОСОБА_10 та ОСОБА_32 до виконання окремих доручень (надання консультації та юридичних послуг з приводу підготовки документів та переєрестрацію заводу, організацію перереєстрації заводу-підшукування нотаріусів, адвокатів, юристів, а також інші функції та дії щодо закінчення злочину до кінця) було залучено ОСОБА_8 , який у своїй злочинній діяльності використовує автомобілі марки: «AUDI Q5», д.н.з. НОМЕР_4 , білого кольору, 2015 р.в., VIN- НОМЕР_5 , який на праві приватної власності належить - ОСОБА_33 ; «MERCEDES-BENZ GLS 350», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2016 р.в., VIN- НОМЕР_6 на праві приватної власності належить - ОСОБА_6 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15.08.2023 надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля марки «MERCEDES» модель «BENZ GLS 350», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2016 р.в., VIN- НОМЕР_7 , який на праві власності належить ОСОБА_6 .

Згідно даних протоколу обшуку від 17.08.2023, цього ж дня проведено обшук автомобіля марки «MERCEDES» модель «BENZ GLS 350», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2016 р.в., VIN- НОМЕР_2 , в ході якого вилучено перепустку № КИ034187; автомобіль марки «MERCEDES» модель «BENZ GLS 350» д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2016 р.в., VIN- НОМЕР_2 із ключами запалення до нього.

Постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_34 від 17.08.2023 вилучені перепустка, автомобіль та ключ запалювання до нього визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

18.08.2023 прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, в якому просив накласти арешт на майно, вилучене 17.08.2023 під час проведення обшуку автомобіля марки «MERCEDES» модель «BENZ GLS 350», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2016 року випуску, VIN- НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_8 та який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , а саме на перепустку № НОМЕР_8 , автомобіль марки «MERCEDES» модель «BENZ GLS 350», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2016 р.в., VIN- НОМЕР_2 , із ключами запалення до нього, із забороною користування.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24.08.2023 задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на майно, вилучене 17.08.2023 під час проведення обшуку автомобіля марки «MERCEDES» модель «BENZ GLS 350», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2016 р.в., VIN- НОМЕР_2 , з метою забезпечення збереження речових доказів, а саме на: 1) перепустку № КИ034187; 2) автомобіль марки «MERCEDES» модель «BENZ GLS 350», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2016 р.в., VIN- НОМЕР_2 , із ключами запалення до нього, із забороною користування.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки вищевказана ухвала слідчого судді фактично оскаржена лише в частині накладення арешту на автомобіль марки «MERCEDES» модель «BENZ GLS 350», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2016 р.в., VIN- НОМЕР_2 , із ключами запалення до нього, то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги, та лише щодо арешту вказаного майна.

Ухвала слідчого судді в частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на інше майно, вилучене 17.08.2023, зокрема перепустку № КИ034187, колегією суддів не перевіряється.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на автомобіль марки «MERCEDES» модель «BENZ GLS 350», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2016 р.в., VIN- НОМЕР_2 , із ключами запалення до нього, шляхом позбавлення права на користування ним, з тих підстав, що вказане майно у встановленому законом порядку визнане речовими доказами у межах кримінального провадження № 0000196, та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на вилучене майно, шляхом позбавлення права на користування вказаним автомобілем, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що незастосування арешту даного майна, може призвести до його переховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі чи відчуження.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на вказане майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про недоведеність відповідності вилученого автомобіля речовим доказам в розумінні ст. 98 КПК України, є безпідставними, оскільки встановлені прокурором фактичні обставини кримінальних правопорушень у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вказане майно може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже дане майно відповідає ознакам, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту як речових доказів з метою збереження.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що власник майна ОСОБА_6 не має відношення до даного кримінального провадження, не впливають на правильність висновків слідчого судді, оскільки арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна, не вимагає обов`язкового оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Як встановлено органом досудового розслідування, автомобіль марки «MERCEDES» модель «BENZ GLS 350», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2016 р.в., VIN- НОМЕР_2 , перебуває у користуванні ОСОБА_8 , щодо якого здійснюється досудове розслідування.

З огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах членів родини ОСОБА_6 та інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24 серпня 2023 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3