Справа № 152/1315/23
В И Р О К

іменем України

08 грудня 2023 року м. Шаргород

Справа №152/1315/23

Провадження №1-кп/152/130/23

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового

засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт від 13.09.2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000021 14.04.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кленове Тульчинського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, особа якого встановлена згідно з паспортом НОМЕР_1 , виданим 13.06.2007 року Тульчинським РВ УМВС України у Вінницькій області,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України, та угоду про визнання винуватості від 08.12.2023 року, укладену між прокурором Тульчинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 , якому надані повноваження прокурора у цьому кримінальному провадженні на підставі ст.37 КПК України, з однієї сторони, та обвинуваченим ОСОБА_3 з другої сторони, у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 ,

з участю сторін кримінального

провадження

зі сторони обвинувачення:

прокурора Тульчинської

окружної прокуратури ОСОБА_4 ,

зі сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 , з 14.02.2022 року перебуваючи на посаді директора комунального підприємства «Шпиків» Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області на підставі розпорядження Шпиківського селищного голови за №8-к від 14.02.2022 року, та будучи наділеним в силу своїх повноважень організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, тобто службовою особою, будучи, згідно з розділом 6 Статуту КП, затвердженого рішенням 25 сесії 8 скликання Шпиківської селищної ради за №2419 від 17.02.2023 року, уповноваженим самостійно вирішувати усі питання господарської діяльності підприємства і розподіляти прибутки, діяти без доручення від імені підприємства, представляти його інтереси в органах державної влади і місцевого самоврядування, у відносинах з суб`єктами господарювання, використовуючи надані посадою означені службові повноваження та службове становище, діючи у власних інтересах, умисно отримав неправомірну вигоду за вчинення дій в інтересах особи, що її надала, за таких обставин.

Так, на початку квітня 2023 року до ОСОБА_3 як до службової особи звернувся ОСОБА_6 з метою надання послуг спеціальної техніки, що перебуває на балансі КП «Шпиків» для видалення (викорчування) дерев на придбаній останнім земельній ділянці площею 1 га., яка розміщена в АДРЕСА_2 .

Надаючи оцінку можливості вирішення звернення ОСОБА_6 , достовірно оцінюючи спроможність вільно розпоряджатися технікою КП «Шпиків» з використанням службового становища, у ОСОБА_3 виник корисливий умисел, пов`язаний з отриманням для себе від ОСОБА_6 неправомірної вигоди за надання послуг спеціальної техніки, а саме: екскаватора навантажувача «JСВ 3СХ» з заводським номером НОМЕР_2 , який перебуває на балансі КП, без оформлення при цьому необхідних документів, які б підтверджували здійснення фінансово-господарських операцій між ОСОБА_6 та КП «Шпиків».

Після цього, реалізовуючи свій злочинний умисел, дотримуючись заздалегідь обдуманого плану, діючи умисно та всупереч інтересам КП «Шпиків», з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та незаконного збагачення, розуміючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_3 , за попередньою домовленістю з ОСОБА_6 , 27.05.2023 року одержав від останнього на власну картку «ПРИВАТБАНКУ» № НОМЕР_3 грошові кошти в сумі 4990 грн., а 30.05.2023 року на ту ж банківську картку грошові кошти в сумі 12774,40 грн. для себе особисто як неправомірну вигоду в цілях власного збагачення в рахунок оплати за незаконно надані без документального оформлення послуги спеціальною технікою, належною КП «Шпиків».

В подальшому, продовжуючи свою протиправну діяльність щодо отримання неправомірної вигоди, ОСОБА_3 попередньо домовився по телефону із ОСОБА_6 про зустріч, та 16.06.2023 року приблизно о 12 годині 20 хвилин, знаходячись в АДРЕСА_3 , отримав від останнього іншу обумовлену частину грошових коштів в сумі 31900 грн. як неправомірну вигоду у цілях власного збагачення за незаконно надані ОСОБА_6 послуги для видалення (викорчування) дерев на земельній ділянці останнього площею 1 га, розташованій в АДРЕСА_2 , спеціальною технікою, належною КП «Шпиків», без документального оформлення. Після цього ОСОБА_3 був затриманий працівниками Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, а грошові кошти в сумі 31900 грн. вилучені.

Органом досудового розслідування вірно кваліфіковано дії ОСОБА_3 за ч.1 ст.368 КК України, як одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища.

Таким чином, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.368 КК України, тобто одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища.

До початку судового розгляду, 08.12.2023 року між прокурором Тульчинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника останнього адвоката ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000021, яка подана до суду 08.12.2023 року до початку судового засідання.

Так, судом встановлено, що означена угода про визнання винуватості укладена 08.12.2023 року між прокурором Тульчинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000021, та обвинуваченим ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст.ст.468-470, 472 КПК України.

З означеної угоди про визнання винуватості від 08.12.2023 року вбачається, що її сторони прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000021 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення; правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.368 КК України, яка ніким не оспорюється; ОСОБА_3 повністю беззастережно визнає свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.368 КК України, тобто у одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища; сторони угоди зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини, зокрема, пом`якшуючі покарання ОСОБА_3 обставини його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення і відсутність обтяжуючих покарання обставин; сторони угоди про визнання винуватості узгодили призначення покарання ОСОБА_3 за ч.1 ст.368 КК України у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій на строк один рік.

При цьому, при узгодженні покарання сторони угоди врахували, що відповідно до класифікації кримінальних правопорушень за ч.2 ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.368 КК України, є нетяжким злочином, тому, згідно з п.1 ч.4 ст.469 КПК України, в даному кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.

Сторони угоди надали згоду на призначення узгодженого покарання.

В угоді зазначено, що на ОСОБА_3 покладаються обов`язки щодо беззастережного визнання вини в обсязі оголошеного обвинувачення за ч.1 ст.368 КК України під час судового провадження.

Також, в угоді зазначено, що її сторонам роз`яснені і зрозумілі наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Прокурор ОСОБА_4 , що є прокурором групи прокурорів у цьому кримінальному проваджені, в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України і КК України, просив цю угоду затвердити і застосувати до обвинуваченого узгоджене в угоді покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій на строк один рік.

Крім того, прокурор ОСОБА_4 просить суд вирішити питання щодо арешту майна, речових доказів, процесуальних витрат у кримінальному провадженні, запобіжного заходу, зокрема, арешт на майно скасувати, речові докази, що не мають слідів кримінального правопорушення і належать обвинуваченому повернути ОСОБА_3 після набрання вироком законної сили, інші залишити при матеріалах кримінального провадження та знищити, а процесуальні витрати в сумі 4780 грн. покласти на обвинуваченого, запобіжний захід залишити до набрання вироком законної сили у виді застави, після чого повернути заставодавцю.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що він був ініціатором укладення угоди про визнання винуватості і розуміє: надані йому законом права на справедливий судовий розгляд і наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості.

Також обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні показав, що він розуміє характер пред`явленого обвинувачення за ч.1 ст.368 КК України, щодо якого беззастережно та повністю визнає себе винуватим при обставинах, викладених в обвинувальному акті від 13.09.2023 року.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 суду показав, що працював директором КП «Шпиків», міг вільно розпоряджатися технікою підприємства. Так як у нього захворів батько на онкологічне захворювання, то його сім`я потребувала коштів, у зв`язку із чим він надав техніку підприємства, зокрема, екскаватор навантажувач у користування ОСОБА_6 за проханням останнього, без укладення відповідного договору та без оформлення і проведення відповідних фінансових операцій щодо оплати послуг через рахунки або касу підприємства. Грошові кошти були частково перераховані на його банківську картку, а решту в сумі 31900 грн. ОСОБА_6 передав йому на автомобільній заправці в с. Рахни-Лісові. Після цього він був затриманий працівниками поліції. У вчиненому він щиро розкаюється. Також, в ході досудового розслідування він активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Крім того, ОСОБА_3 показав, що розуміє вид покарання, який буде до нього застосований у разі затвердження угоди судом та дав згоду на застосування узгодженого покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій на строк один рік, заявив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, зокрема, щодо беззастережного визнання вини, а також має змогу сплатити штраф.

ОСОБА_3 показав, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 , вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України і КК України, просив цю угоду затвердити і застосувати до обвинуваченого узгоджене в угоді покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій на строк один рік.

Вислухавши сторони угоди про визнання винуватості зі сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_4 , зі сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 і його захисника адвоката ОСОБА_5 , перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам чинного КПК України та КК України, суд прийшов до наступного.

Згідно із ч.ч.2, 4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного, обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо, в тому числі, кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (п.1 ч.4). Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Як вбачається із обвинувального акту та угоди про визнання винуватості, дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.368 КК України, яка, відповідно до ст.12 КК України, є нетяжким злочином. Від цього кримінального правопорушення потерпілих немає.

Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку (ч.5 ст.469 КПК України).

Відповідно до вимог ч.3 ст.474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Зміст угоди про визнання винуватості від 08.12.2023 року, укладеної між прокурором Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , відповідає вимогам, встановленим в ст.472 КПК України, так як містить усі необхідні реквізити.

Зокрема, у вказаній угоді зазначені: її сторони; формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; істотні для цього кримінального провадження обставини; беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення; сторони підтвердили, що в результаті кримінального правопорушення матеріальна шкода не заподіяна; узгоджене покарання та згода обвинуваченого на призначення покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій строком на один рік; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України; наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України. Угода містить зазначення дати укладення та скріплена підписами сторін.

Крім того, судом, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості між сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України; наслідки укладення та затвердження угоди; характер обвинувачення за ч.1 ст.368 КК України, щодо якого беззастережно визнає себе винуватим; розуміє узгоджене покарання та дає згоду на призначення узгодженого покарання.

Судом з`ясовано, що сторони угоди розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України.

Таким чином, суд вважає, що укладена угода про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , відповідає вимогам КПК України; дії ОСОБА_3 , що виразилися у одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, вірно кваліфіковані за ч.1 ст.368 КК України; фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_3 наявні; узгоджене сторонами угоди покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним в ст.65 КК України, зокрема, ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особі винного.

Відтак, суд прийшов до висновку, що укладена між прокурором Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 угода про визнання винуватості підлягає затвердженню в судовому засіданні, що відповідає положенням ч.3 ст.474 КПК України.

При цьому, суд враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, зокрема, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та вважає, що покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, необхідне та достатнє для виправлення ОСОБА_3 і попередження нових кримінальних правопорушень.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

При цьому, судом було роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_3 , що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також, роз`яснено сторонам кримінального провадження їх право змагальності, тобто самостійного обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.

Сторони кримінального провадження вважають, що угода про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України і КК України та підлягає затвердженню.

При цьому обвинувачений ОСОБА_3 надав суду показання, з яких вбачається, що він визнає себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у обвинувальному акті від 13.09.2023 року.

З наведених вище підстав, вивчивши угоду про визнання винуватості, суд прийшов до висновку, що означена угода про визнання винуватості, укладена між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , підлягає затвердженню відповідно до процедури, встановленої КПК України, на підставі ч.3 ст.474 КПК України, тобто у судовому засіданні під час судового провадження.

Такий висновок суду ґрунтується на практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні ЄСПЛ від 25.03.1999 року у справі «Ніколова проти Болгарії» зазначається, що застосування спрощеної процедури, зокрема, процедури на підставі угоди про визнання винуватості, має низку переваг для обвинуваченого та правосуддя (скорочена тривалість розгляду справи, швидке визначення винуватості особи та її відповідальності, швидке відшкодування шкоди, заподіяної злочином).

В іншому рішенні ЄСПЛ від 12.04.2012 року у справі «Бабар Ахмад та інші проти Сполученого королівства» ЄСПЛ зробив висновок, що процедура визнання винуватості на підставі угоди є спільним надбанням європейських систем кримінального правосуддя, загальною рисою яких є надання «знижки покарання» в обмін на визнання винуватості до початку судового провадження у кримінальній справі або суттєве співробітництво з правоохоронними органами чи прокурором за умови відповідності такої угоди гарантіям справедливого судового розгляду, закріпленим в п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Також, у рішенні в справі «Бортнік проти України» від 27.01.2011 року (п.40), Суд зазначає, що стаття 6 Конвенції не перешкоджає особі добровільно відмовитись відкрито чи опосередковано від свого права на деякі гарантії справедливого суду (див. рішення щодо прийнятності у справі «Квятковська проти Італії» від 30 листопада 2000 року, та рішення у справі «Піщальніков проти Росії» від 24 вересня 2009 року). Проте, для того, щоб відмова від права брати участь у судовому розгляді була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути

встановлена у недвозначній формі і супроводжуватись мінімальними

гарантіями, співмірними з її важливістю (див. рішення у справі

«Пуатрімоль проти Франції» від 23 листопада 1993 року, пункт 31).

Таким чином, обвинуваченому слід призначити узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій на строк один рік.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Ухвалою слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 20.06.2023 року накладено арешт на: мобільний телефон «REDMI» чорного кольору, який поміщено до спецпакету №INZ2016385; банківську карту Приватбанку № НОМЕР_3 ; банківську карту № НОМЕР_4 , банківську карту Ощадбанку № НОМЕР_5 , банківську карту № НОМЕР_6 , банківську карту Райффайзен банк № НОМЕР_7 , які поміщено спеціального пакету №WAR1242520; імітаційні грошові кошти наступними номіналами: 1000 грн. з серійним номером БМ 0044103, 1000 грн. з серійним номером АГ 7343119, 1000 грн. з серійним номером ЕА 7336566, 1000 грн. з серійним номером БК 1556893, 1000 грн. з серійним номером ЕБ3686320, 1000 грн. з серійним номером АЄ 0154166, 1000 грн. з серійним номером АЄ 4918474, 1000 грн. з серійним номером АП 3488902, 1000 грн. з серійним номером АВ 7549884, 1000 грн. з серійним номером АЖ 5303229, 1000 грн. з серійним номером БА 2783721, 1000 грн. з серійним номером БР 7098843, 1000 грн. з серійним номером БМ 9984629, 1000 грн. з серійним номером АИ 9618621, 1000 грн. з серійним номером АИ 1357660, 1000 грн. з серійним номером БК 8907206, 1000 грн. з серійним номером ЕБ 1136263, 1000 грн. з серійним номером БР 2354241, 1000 грн. з серійним номером ЕВ 3724185, 1000 грн. з серійним номером АЕ 0788257, 1000 грн. з серійним номером АА 3942389, 1000 грн. з серійним номером АЕ 6164291, 1000 грн. з серійним номером АВ 7967019, 1000 грн. з серійним номером АЗ 2945895, 1000 грн. з серійним номером БР 2354242, 1000 грн. з серійним номером БП 1582357, 1000 грн. з серійним номером АА 6250268, 1000 грн. з серійним номером БМ 2451800, 1000 грн. з серійним номером АЄ 7854357, 1000 грн. з серійним номером БК 1958544, 1000 грн. з серійним номером АБ 3507788, 500 грн. з серійним номером АЛ 9569018, 200 грн. з серійним номером КМ 1581387, 200 грн. з серійним номером ЄЩ 3716714, які упаковано до спецпакету №INZ2016384, шляхом заборони їх використання і відчуження, залишивши їх на зберіганні в камері зберігання речових доказів Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області. Також, накладено арешт у вигляді заборони відчуження на посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 № НОМЕР_8 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_9 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу причіп № НОМЕР_10 , які поміщено до спеціального пакету №WAR 1242519 та на автомобіль «VOLKWAGEN GOLF» з державним номерним знаком НОМЕР_11 , які після проведення експертиз передати на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_3 , заборонивши псувати, відчужувати, передавати чи приховувати арештоване майно (а.с.79-81).

Крім того, ухвалою слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 20.07.2023 року накладено арешт на екскаватор навантажувач «JСВ 3СХ S/N» з заводським номером НОМЕР_2 , 2006 року випуску з реєстраційним номером НОМЕР_12 , власником якого є КП «Шпиків» на підставі свідоцтва про реєстрацію машини № НОМЕР_13 від 13.07.2023 року (а.с.85-86).

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Таким чином, арешт, накладений на екскаватор навантажувач «JСВ 3СХ S/N» з заводським номером НОМЕР_2 , 2006 року випуску з реєстраційним номером НОМЕР_12 , на мобільний телефон «REDMI» чорного кольору, який поміщено до спецпакету №INZ2016385; банківську карту Приватбанку № НОМЕР_3 ; банківську карту № НОМЕР_4 , банківську карту Ощадбанку № НОМЕР_5 , банківську карту № НОМЕР_6 , банківську карту Райффайзен банк № НОМЕР_7 , які поміщено спеціального пакету №WAR1242520; на імітаційні грошові кошти; на посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 № НОМЕР_8 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_9 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу причіп № НОМЕР_10 , які поміщено до спеціального пакету №WAR 1242519 та на автомобіль «VOLKWAGEN GOLF» з державним номерним знаком НОМЕР_11 , підлягає скасуванню.

Пунктом 1 ч.6 ст.100 КПК України передбачено, що речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Таким чином, екскаватор навантажувач «JСВ 3СХ S/N» з заводським номером НОМЕР_2 , 2006 року випуску з реєстраційним номером НОМЕР_12 , власником якого є КП «Шпиків» на підставі свідоцтва про реєстрацію машини № НОМЕР_13 від 13.07.2023 року, слід повернути власнику КП «Шпиків»; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 № НОМЕР_8 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_9 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу причіпа № НОМЕР_10 , мобільний телефон «REDMI» чорного кольору, банківську карту Приватбанку № НОМЕР_3 , банківську карту № НОМЕР_4 , банківську карту Ощадбанку № НОМЕР_5 , банківську карту № НОМЕР_6 , банківську карту Райффайзен банк № НОМЕР_7 , автомобіль «VOLKWAGEN GOLF» з державним номерним знаком НОМЕР_11 , які належать ОСОБА_3 та визнані речовими доказами на підставі постанови від 16.06.2023 року та від 24.06.2023 року (а.с.72-73, 77-78), слід повернути власнику ОСОБА_3 .

Частиною 9 ст.100 КПК України встановлено, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. При цьому, майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а у разі необхідності передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання (п.4 ч.9 ст.100 КПК України); 7) документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Таким чином, імітаційні грошові кошти, які визнані речовими доказами на підставі постанови слідчого від 16.06.2023 року (а.с.72-73), підлягають знищенню.

Також, відповідно до вимог п.4 ч.9 ст.100 КК України, підлягають знищенню змиви з лівої та правої рук ОСОБА_3 , які поміщені до паперових конвертів; зразок спеціальної люмінесцентної речовини, який поміщено до паперового конверту; зразок спиртової серветки, який поміщено до паперового конверту; медичні хірургічні латексні рукавички, які визнані речовими доказами на підставі постанови слідчого від 16.06.2023 року та від 05.09.2023 року (а.с.74-75, 90).

Відповідно до вимог п.7 ч.9 ст.100 КК України, документи: квитанції ПРИВАТБАНК TS203763 від 30.05.2023 року щодо поповнення картки ОСОБА_3 на суму 2800 грн.; ПРИВАТБАНК TS203763 від 30.05.2023 року щодо поповнення картки ОСОБА_3 на суму 4999,98 грн.; ПРИВАТБАНК TS203763 від 30.05.2023 року щодо поповнення картки ОСОБА_3 на суму 4999,98 грн.; ПРИВАТБАНК TS203763 від 27.05.2023 року щодо поповнення картки ОСОБА_3 на суму 4999,98 грн.; копія статуту КП «Шпиків» на 5 аркушах; копія посадової інструкції директора КП «Шпиків» на 3 аркушах; копія виписки руху коштів КП «Шпиків» на 6 аркушах; копія книги руху коштів КП «Шпиків» на 10 аркушах; копія рахунку №05-12 від 29.07.2022 року на 1 аркуші; копія свідоцтва про реєстрацію машини НОМЕР_14 на 1 аркуші; копія розпорядження №8-к від 14.02.2022 року з додатками 4 аркушах; довідка №10 від 16.06.2023 року КП «Шпиків» на 2 аркушах, які визнані речовими доказами на підставі постанови слідчого від 16.06.2023 року, знаходяться в матеріалах кримінального провадження у розпорядженні прокурора, слід залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу його зберігання.

Згідно з п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що по справі понесені процесуальні витрати за проведення експертизи у зв`язку із залученням стороною обвинувачення експертів спеціалізованої державної установи.

Зокрема, відповідно до висновку експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 30.08.2023 року за №СЕ-19/102-23/11476-ФХД вбачається, що у справі проведено експертизу матеріалів, речовин та виробів (а.с.95-111). Вартість проведення експертизи становить 4780 грн. (а.с.93).

Відтак, ці процесуальні витрати в сумі 4780 грн. на залучення експерта з ініціативи сторони обвинувачення, відповідно до ч.2 ст.122 та ч.2 ст.124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Ухвалою слідчого судді Тульчинського районного суду від 19.06.2023 року застосовано щодо ОСОБА_3 запобіжний захід у виді застави у розмірі 40 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 107360 грн., а також покладено на нього на строк два місяці, тобто до 18.08.2023 року включно, обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 КПК України, а саме: 1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватись від спілкування із особами, які є свідками у даному кримінальному провадженні; 5) здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України до Державної міграційної служби (а.с.82-83).

З квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №0.0..1 від 20.06.2023 року (код квитанції: 9309-2558-0669-6447) вбачається, що 20.06.2023 року ОСОБА_7 внесено заставу у розмірі 107360 грн. за ОСОБА_3 ; Державна казначейська служба України, м. Київ, рахунок: UА0000401, отримувач коштів: ТУ ДСА у Вінницькій області; код отримувача: 26286152; призначення платежу: застава, Тульчинський районний суд Вінницької області, справа №148/1137/23 (а.с.112).

Частинами 1, 2 ст.182 КПК України передбачено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу. Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору (ч.8 ст.182 КПК України).

Обвинуваченим ОСОБА_3 не порушувалися покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу у виді застави обов`язки, у зв`язку із чим відсутні підстави для звернення застави в дохід держави.

Згідно з ч.11 ст.182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Таким чином, враховуючи, що застава в сумі 107360 грн. внесена заставодавцем ОСОБА_7 , то вона підлягає поверненню останньому після припинення дії цього запобіжного заходу, застосованого до ОСОБА_3 .

Оскільки обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 КПК України, що покладалися на обвинуваченого ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді від 19.06.2023 року, а саме: 1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватись від спілкування із особами, які є свідками у даному кримінальному провадженні; 5) здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України до Державної міграційної служби, застосовано слідчим суддею на строк два місяці, тобто до 18.08.2023 року включно, в подальшому строк їх дії не продовжувався, то ухвала в цій частині втратила свою чинність.

Запобіжний захід у виді застави щодо ОСОБА_3 слід залишити незмінним до набрання цим вироком суду законної сили з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.373-376, 472, 473, 474, 475, 100, 122, 124, 174, 182 КПК України, ч.1 ст.368 КК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 08.12.2023 року, що укладена у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000021 14.04.2023 року, між прокурором Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій на строк один рік.

Запобіжний захід, застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 19.06.2023 року у виді застави у розмірі 40 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 107360 (сто сім тисяч триста шістдесят) гривень, залишити незмінним до набрання цим вироком законної сили.

Після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю ОСОБА_7 , внесену на рахунок Державна казначейська служба України, м. Київ, рахунок: UА0000401, отримувач коштів: ТУ ДСА у Вінницькій області; код отримувача: 26286152; призначення платежу: застава за ОСОБА_3 , Тульчинський районний суд Вінницької області, справа №148/1137/23, заставу в розмірі 107360 (сто сім тисяч триста шістдесят) гривень 00 копійок, згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №0.0..1 від 20.06.2023 року (код квитанції: 9309-2558-0669-6447).

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави 4780 (чотири тисячі сімсот вісімдесят) гривень на відшкодування судових витрат за проведення експертизи залученим стороною обвинувачення експертом спеціалізованої державної установи Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ-19/102-23/11476-ФХД від 30.08.2023 року.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тульчинського районного суду від 20.07.2023 року на екскаватор навантажувач «JСВ 3СХ S/N» з заводським номером НОМЕР_2 , 2006 року випуску з реєстраційним номером НОМЕР_12 , та арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тульчинського районного суду від 20.06.2023 року на мобільний телефон «REDMI» чорного кольору, який поміщено до спецпакету №INZ2016385; банківську карту Приватбанку № НОМЕР_3 ; банківську карту № НОМЕР_4 , банківську карту Ощадбанку № НОМЕР_5 , банківську карту № НОМЕР_6 , банківську карту Райффайзен банк № НОМЕР_7 , які поміщено спеціального пакету №WAR1242520; на імітаційні грошові кошти наступними номіналами: 1000 грн. з серійним номером БМ 0044103, 1000 грн. з серійним номером АГ 7343119, 1000 грн. з серійним номером ЕА 7336566, 1000 грн. з серійним номером БК 1556893, 1000 грн. з серійним номером ЕБ3686320, 1000 грн. з серійним номером АЄ 0154166, 1000 грн. з серійним номером АЄ 4918474, 1000 грн. з серійним номером АП 3488902, 1000 грн. з серійним номером АВ 7549884, 1000 грн. з серійним номером АЖ 5303229, 1000 грн. з серійним номером БА 2783721, 1000 грн. з серійним номером БР 7098843, 1000 грн. з серійним номером БМ 9984629, 1000 грн. з серійним номером АИ 9618621, 1000 грн. з серійним номером АИ 1357660, 1000 грн. з серійним номером БК 8907206, 1000 грн. з серійним номером ЕБ 1136263, 1000 грн. з серійним номером БР 2354241, 1000 грн. з серійним номером ЕВ 3724185, 1000 грн. з серійним номером АЕ 0788257, 1000 грн. з серійним номером АА 3942389, 1000 грн. з серійним номером АЕ 6164291, 1000 грн. з серійним номером АВ 7967019, 1000 грн. з серійним номером АЗ 2945895, 1000 грн. з серійним номером БР 2354242, 1000 грн. з серійним номером БП 1582357, 1000 грн. з серійним номером АА 6250268, 1000 грн. з серійним номером БМ 2451800, 1000 грн. з серійним номером АЄ 7854357, 1000 грн. з серійним номером БК 1958544, 1000 грн. з серійним номером АБ 3507788, 500 грн. з серійним номером АЛ 9569018, 200 грн. з серійним номером КМ 1581387, 200 грн. з серійним номером ЄЩ 3716714; на посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 № НОМЕР_8 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_9 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу причіп № НОМЕР_10 , які поміщено до спеціального пакету №WAR 1242519 та на автомобіль «VOLKWAGEN GOLF» з державним номерним знаком НОМЕР_11 , скасувати.

Речовий доказ: екскаватор навантажувач «JСВ 3СХ S/N» з заводським номером НОМЕР_2 , 2006 року випуску з реєстраційним номером НОМЕР_12 повернути власнику КП «Шпиків».

Речові докази: посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 № НОМЕР_8 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_9 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу причіпа № НОМЕР_10 , мобільний телефон «REDMI» чорного кольору, банківську карту НОМЕР_15 , банківську карту № НОМЕР_4 , банківську карту Ощадбанку № НОМЕР_5 , банківську карту № НОМЕР_6 , банківську карту Райффайзен банк № НОМЕР_7 , автомобіль «VOLKWAGEN GOLF» з державним номерним знаком НОМЕР_11 повернути власнику ОСОБА_3 .

Речові докази: імітаційні грошові кошти наступними номіналами 1000 грн. з серійним номером БМ 0044103, 1000 грн. з серійним номером АГ 7343119, 1000 грн. з серійним номером ЕА 7336566, 1000 грн. з серійним номером БК 1556893, 1000 грн. з серійним номером ЕБ3686320, 1000 грн. з серійним номером АЄ 0154166, 1000 грн. з серійним номером АЄ 4918474, 1000 грн. з серійним номером АП 3488902, 1000 грн. з серійним номером АВ 7549884, 1000 грн. з серійним номером АЖ 5303229, 1000 грн. з серійним номером БА 2783721, 1000 грн. з серійним номером БР 7098843, 1000 грн. з серійним номером БМ 9984629, 1000 грн. з серійним номером АИ 9618621, 1000 грн. з серійним номером АИ 1357660, 1000 грн. з серійним номером БК 8907206, 1000 грн. з серійним номером ЕБ 1136263, 1000 грн. з серійним номером БР 2354241, 1000 грн. з серійним номером ЕВ 3724185, 1000 грн. з серійним номером АЕ 0788257, 1000 грн. з серійним номером АА 3942389, 1000 грн. з серійним номером АЕ 6164291, 1000 грн. з серійним номером АВ 7967019, 1000 грн. з серійним номером АЗ 2945895, 1000 грн. з серійним номером БР 2354242, 1000 грн. з серійним номером БП 1582357, 1000 грн. з серійним номером АА 6250268, 1000 грн. з серійним номером БМ 2451800, 1000 грн. з серійним номером АЄ 7854357, 1000 грн. з серійним номером БК 1958544, 1000 грн. з серійним номером АБ 3507788, 500 грн. з серійним номером АЛ 9569018, 200 грн. з серійним номером КМ 1581387, 200 грн. з серійним номером ЄЩ 3716714 знищити.

Речові докази: змиви з лівої та правої рук ОСОБА_3 , які поміщені до паперових конвертів; зразок спеціальної люмінесцентної речовини, який поміщено до паперового конверту; зразок спиртової серветки, який поміщено до паперового конверту; медичні хірургічні латексні рукавички знищити.

Речові докази документи: квитанції ПРИВАТБАНК TS203763 від 30.05.2023 року щодо поповнення картки ОСОБА_3 на суму 2800 грн.; ПРИВАТБАНК TS203763 від 30.05.2023 року щодо поповнення картки ОСОБА_3 на суму 4999,98 грн.; ПРИВАТБАНК TS203763 від 30.05.2023 року щодо поповнення картки ОСОБА_3 на суму 4999,98 грн.; ПРИВАТБАНК TS203763 від 27.05.2023 року щодо поповнення картки ОСОБА_3 на суму 4999,98 грн.; копія статуту КП «Шпиків» на 5 аркушах; копія посадової інструкції директора КП «Шпиків» на 3 аркушах; копія виписки руху коштів КП «Шпиків» на 6 аркушах; копія книги руху коштів КП «Шпиків» на 10 аркушах; копія рахунку №05-12 від 29.07.2022 року на 1 аркуші; копія свідоцтва про реєстрацію машини НОМЕР_14 на 1 аркуші; копія розпорядження №8-к від 14.02.2022 року з додатками 4 аркушах; довідка №10 від 16.06.2023 року КП «Шпиків» на 2 аркушах залишити в матеріалах кримінального провадження прокурора протягом усього часу його зберігання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, визначених ст.394 КПК України 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_8