Справа № 308/7531/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

24.01.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/690/23, за апеляційними скаргами: адвоката ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , адвоката ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 , адвокатів ОСОБА_15 та ОСОБА_16 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_17 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 листопада 2023 року, задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000334, внесеному 29.06.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 06 січня 2024 року, включно щодо:

обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_12 ;

обвинувачених у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_17 ;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307; ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_10 ;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317; ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_18 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307; ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_14 .

Цією ухвалою відносно обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_19 ; обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ; обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317; ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_22 - продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214720 грн, яку вони внесли та з покладенням на обвинувачених процесуальних обов`язків передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на 2 місяці, тобто до 08.01.2024, а саме: прибувати до суду на першу вимогу; не відлучатися з населеного пункту, в якому вони фактично проживають без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до ГУ ДМС України в Закарпатській області свої паспорти (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну; не спілкуватися зі свідком ОСОБА_23 .

Ухвала суду оскаржується в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 та ОСОБА_14 .

Так, в ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження №0000334, внесене 29.06.2022 до ЄРДР за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_18 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317; ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_24 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_22 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317; ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_17 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307; ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307; ч. 1 ст. 309 КК України. У кримінальному провадженні 07 листопада 2023 року, прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченим: ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , ОСОБА_24 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Підставою для продовження застосованих запобіжних заходів є наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які, на переконання прокурора, не змінилися, та існують. Так, прокурор вважає, що перебування обвинувачених на волі може негативно вплинути на хід судового розгляду, оскільки обвинувачені можуть вчиняти тиск на основного свідка у кримінальному провадженні. Крім того, прокурор звертає увагу на те, що більшість обвинувачених є мешканцями інших регіонів, тому не зможуть виконувати покладені на них обов`язки та матимуть змогу ухилятися від суду, знаючи про покарання, яке їм загрожує, а також зможуть продовжити злочинну діяльність. Також прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_20 строку дії обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України. Підставою для продовження вищенаведених обов`язків є необхідність у запобіганні переховуванню обвинувачених від суду, впливу на свідків та вчиненні в подальшому інших злочинів. При цьому за обставин цього кримінального провадження, мета продовження строку дії обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, виправдовує ступінь втручання у права і свободи цих обвинувачених. Просить задовольнити подані ним клопотання у повному обсязі.

Судом встановлено, що стороною обвинувачення доведено наявність обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні обвинуваченими інкримінованих їм кримінальних правопорушень, а також те, що ризики переховування обвинувачених від суду та незаконного впливу на свідка, який конфіденційно співпрацює зі стороною обвинувачення, є реальними і такими, що існують. На переконання колегії суддів, застосування альтернативних запобіжних заходів, які не пов`язані з триманням під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки кожного з обвинувачених, а також не зменшить наявних ризиків. Судом взято до уваги характеризуючі відомості про особу кожного з обвинувачених, характер пред`явленого їм обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , тому суд дійшов висновку, що застосування альтернативних запобіжних заходів - домашнього арешту, застави, особистого зобов`язання на цій стадії судового процесу є недоцільним з огляду на їх непропорційність встановленим ризикам. Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги те, що судове провадження щодо обвинувачених триває, суд констатує про відсутність підстав для зміни обраного запобіжного заходу тримання під вартою відносно обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 . Разом з тим, судом встановлено, що 21.07.2023 ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_20 строком на 60 діб, тобто до 18 вересня 2023 року. Надалі, ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 07.09.2023, ухвалу суду першої інстанції змінено в частині продовження строку дії запобіжного заходу та змінено запобіжний захід щодо обвинувачених на тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214720 грн, яку вони внесли, та з покладенням на обвинувачених відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду на першу вимогу; не відлучатися з населеного пункту, в якому вони фактично проживають без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в України; не спілкуватися з визначеними судом особами. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.09.2023 продовжено дію додаткових обов`язків строком до 2 місяців. Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про те, що на даний час стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України. Тому, вирішуючи питання про продовження строку дії додаткових обов`язків щодо обвинувачених ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_20 , судом враховано тяжкість та характер інкримінованих їм кримінальних правопорушень, зокрема те, що кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 307 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до особливо тяжких злочинів. При цьому кримінальні правопорушення, передбачені статтями 307, 311 і 317 КК України, віднесені до злочинів у сфері обігу особливо небезпечних наркотичних засобів, що створює загрозу для здоров`я населення. У свою чергу, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 та ч. 2 ст. 255 КК України, посягають на громадську безпеку. Тому, суд обґрунтованими визнав доводи сторони обвинувачення про доведеність ризиків, передбачених п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_20 . Судом також констатовано необхідність задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії додаткових обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відносно обвинувачених ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_20 , а саме: прибувати до суду на першу вимогу; не відлучатися з населеного пункту, в якому вони фактично проживають без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до ГУ ДМС України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну; не спілкуватися зі свідком ОСОБА_23 .

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_12 , адвокат ОСОБА_11 , вказує на те, що ухвала суду є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_12 утримується під вартою з 19 грудня 2022 року, тобто більше 10 місяців, за цей час умови запобіжного заходу обвинувачений не порушував, на слідчі дії з`являвся, не чинив жодних перешкод у проведенні слідчих та процесуальних дій, відносно учасників кримінального провадження не має наміру чинити який-небудь тиск. Звертає увагу на те, що жодного судового засідання не відкладалось за клопотаннями чи заявою ОСОБА_12 . Натомість у зв`язку з тим, що стороною обвинувачення не було вчасно відкрито стороні захисту всі матеріали кримінального провадження, судовий розгляд неодноразово відкладався. Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_12 раніше не судимий, має вищу освіту, постійне місце проживання, на його утриманні дружина та двоє внуків, має можливість працевлаштуватись, позитивно характеризується за місцем проживання та перебування. Стверджує, що сторона обвинувачення обрала незаконний підхід до документування кримінального правопорушення, що призвело до неконтрольованого розповсюдження забороненої у вільному обігу речовини. З огляду на наведене, достатнім, на переконання апелянта, є застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням додаткових обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_14 , адвокат ОСОБА_13 , вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, просить її скасувати. Вважає, що сторона обвинувачення не надала суду достатньо доказів на підтвердження вказаних у клопотанні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зазначає, що ризик переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду не існує, як і ризик незаконного впливу на свідка чи інших учасників у кримінальному провадженні. Окрім цього, на переконання апелянта, існування ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином також не доведено належними доказами. Апелянт стверджує, що обвинувачений ОСОБА_14 у порядку ст. 208 КПК України не затримувався, за першою вимогою прибув до суду для розгляду клопотання про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, підозрюваний ОСОБА_14 не ухилявся від участі у процесуальних діях. Захисник звертає увагу суду на те, що ОСОБА_14 не обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, вчинених злочинною організацією та посилається на дані про особу ОСОБА_14 : одружений, має міцні соціальні зв`язку, утримує неповнолітню дитину, має вищу освіту, батько обвинуваченого, ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом 2 групи, а мати ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_2 інвалідом 3 групи, за місцем проживання, згідно з характеристикою, щодо обвинуваченого позитивні відгуки, постійно піклується про батьків інвалідів, а відповідно до характеристики командира ДФ «Боярської територіальної громади №1 ім. Євгена Коновальця» зарекомендував себе позитивно. Захисник обвинуваченого вказує і на те, що ОСОБА_14 має серйозне захворювання, оскільки йому поставлений діагноз «Трофічні виразки обох гомілок», що може загрожувати ампутацією нижніх кінцівок. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою щодо обвинуваченого ОСОБА_14 обрати запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_27 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , вказує на те, що ухвала суду є необґрунтованою, незаконною, тому її слід скасувати. Зазначає, що вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 вирішується ввосьме, однак сторона обвинувачення не надала нових доказів, які б свідчили про те, що ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу є реальними і наявними. На переконання апелянта, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується виключно тяжкістю інкримінованого ОСОБА_10 злочину та є нічим іншим як припущенням. Інші ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які посилався прокурор, також не існують, оскільки обвинувачений ОСОБА_10 не має наміру ні переховуватися від суду, ні перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, ні впливати на свідка у кримінальному провадженні, а окрім того, обвинувачений є немолодим за віком, має постійне місце проживання, хронічне захворювання, яке наразі загострилось, його дружина ОСОБА_28 , тяжко хворіє на онкологічне захворювання та відповідно потребує допомоги, раніше не судимий. Окремо звертає увагу на те, що на стадії судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_10 у суді частково визнав вину - за епізодом зберігання наркотичного засобу - канабісу, загальною масою 862, 5007 грамів, яку добровільно видав під час обшуку, не погоджувався лише з правовою кваліфікацією інкримінованого йому кримінального правопорушення (зберігав наркотичний засіб канабіс, без мети збуту). Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою визначити обвинуваченому ОСОБА_10 розмір застави.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_29 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 , вказує на незаконність, необґрунтованість та невмотивованість судового рішення, вважає, що ухвалу суду необхідно скасувати. На переконання апелянта, на момент розгляду клопотання відсутні будь-які докази, які би підтверджували неналежну процесуальну поведінку обвинуваченої. Крім того, у клопотанні прокурора немає доказів, які б підтверджували існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Вказує на те, що судом першої інстанції не враховано те, що обвинувачена ОСОБА_9 має постійне місце проживання, є особою молодого віку, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась. Окремо звертає увагу на те, що під час перебування під вартою у обвинуваченої погіршився стан здоров`я, вона неодноразово зверталась до медичної частини зі скаргами на стан здоров`я. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою щодо обвинуваченої ОСОБА_9 обрати запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Адвокат ОСОБА_30 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , в апеляційній скарзі вказує на те, що ухвала суду є незаконною, вважає, що така підлягає скасуванню. На переконання апелянта, підозра його підзахисному ОСОБА_6 є необґрунтованою. Місцевим судом залишено поза увагою те, що сторона обвинувачення не надала жодних належних доказів, які підтверджують існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Апелянт вказує на належну процесуальну поведінку свого підзахисного за період дії запобіжного заходу, а також посилається на те, що ОСОБА_6 утримується під вартою протягом десяти місяців. Вважає, що матеріалами кримінального провадження підтверджується факт незаконності документування вчинення кримінального правопорушення, а саме: контрольні поставки проведені у порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 271 КПК України (під час контрольної поставки було поширено речовину небезпечну для багатьох людей, а саме наркотичну); огляд виїмки кореспонденції проводився у порушення вимог ч. 2 ст. 262 КПК України (під час огляду кореспонденції не проведено заміну речовини, яка заборонена у вільному обігу на їх безпечні аналоги). Окрім того, посилається на дані про особу обвинуваченого: ОСОБА_6 раніше не судимий, має змогу працевлаштуватись, у нього є сім`я, що свідчить про необхідність обрання менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 обрати запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою та визначити щодо обвинуваченого ОСОБА_6 розмір застави з покладенням процесуальних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_30 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 , вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали місцевого суду, вважає, що така підлягає скасуванню. Зазначає, що підозра обвинуваченій ОСОБА_9 є необґрунтованою. На переконання апелянта, матеріалами кримінального провадження підтверджується факт незаконності документування вчинення кримінального правопорушення, а саме: контрольні поставки проведені у порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 271 КПК України (під час контрольної поставки було поширено речовину небезпечну для багатьох людей, а саме наркотичну); огляд виїмки кореспонденції проводився у порушення вимог ч. 2 ст. 262 КПК України (під час огляду кореспонденції не проведено заміну речовини, яка заборонена у вільному обігу на їх безпечні аналоги). Вказані стороною обвинувачення ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не існують. За період дії запобіжного заходу, тобто упродовж останніх десяти місяців обвинувачена ОСОБА_9 умови запобіжного заходу не порушувала, її процесуальна поведінка відповідала вимогам закону, обвинувачена ОСОБА_9 не має на меті вчиняти інші кримінальні правопорушення та переховуватись від суду, оскільки має постійне місце проживання, у неї є сім`я, наміру впливати на свідка у обвинуваченої також немає. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою щодо обвинуваченої ОСОБА_9 обрати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою та визначити щодо неї розмір застави з покладенням процесуальних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Адвокат ОСОБА_30 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , в апеляційній скарзі вказує на те, що ухвала суду є незаконною, вважає, що така підлягає скасуванню. На переконання захисника, підозра його підзахисному ОСОБА_8 є необґрунтованою. Ризики, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні не підтверджені доказами та ґрунтуються на припущеннях. Апелянт також зазначає, що ОСОБА_8 утримується під вартою з 19 грудня 2022 року, тобто більше десяти місяців, і за цей період процесуальна поведінка обвинуваченого відповідала вимогам закону, тобто ОСОБА_8 з`являвся на всі процесуальні і слідчі дії, не чинив жодних перешкод у проведенні таких дій, до всіх учасників кримінального провадження ставиться з повагою, тому ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадження існувати не може. Вважає, що місцевим судом не враховано, що обвинувачений раніше не судимий, має постійне місце проживання, може працевлаштуватись, у нього є сім`я, що є підставою для визначення відносно ОСОБА_8 розміру застави із покладенням відповідних процесуальних обов`язків. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 обрати запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою та покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, суду, на їх першу вимогу; не спілкуватися зі свідками, експертами, іншими обвинуваченими у кримінальному провадженні; не відлучатися з населеного пункту, де проживає обвинувачений без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти про зміну свого місця проживання слідчого, прокурора, суд.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_30 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_31 , вказує на те, що ухвала суду є необґрунтованою, незаконною, тому її слід скасувати. Зазначає, що підозра ОСОБА_32 є необґрунтованою, невмотивованою, незаконною. Вважає, що матеріалами кримінального провадження підтверджується факт незаконності документування вчинення кримінального правопорушення, а саме: контрольні поставки проведені у порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 271 КПК України (під час контрольної поставки було поширено речовину небезпечну для багатьох людей, а саме наркотичну); огляд виїмки кореспонденції проводився у порушення вимог ч. 2 ст. 262 КПК України (під час огляду кореспонденції не проведено заміну речовини, яка заборонена у вільному обігу на їх безпечні аналоги). Місцевим судом не враховано, що сторона обвинувачення не надала належних доказів, які б підтвердили те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Апелянт вказує на належну процесуальну поведінку свого підзахисного за період дії запобіжного заходу, а також на те, що ОСОБА_33 утримується під вартою протягом десяти місяців. Окрім того, адвокат посилається на дані про особу обвинуваченого: ОСОБА_33 раніше не судимий, має змогу працевлаштуватись, у нього є сім`я, що свідчить про те, що відносно обвинуваченого необхідно обрати менш суворий запобіжний захід ніж тримання під вартою. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою щодо обвинуваченого ОСОБА_31 обрати інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою та визначити щодо обвинуваченого ОСОБА_31 розмір застави з покладенням процесуальних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Адвокати ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які діють в інтересах обвинуваченого ОСОБА_17 , в апеляційній скарзі вказують на те, що ухвала суду є незаконною, вважають, що така підлягає скасуванню. Зазначають, що підозра ОСОБА_17 є необґрунтованою. Водночас, ризики, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні не підтверджені доказами та ґрунтуються на припущеннях. Апелянти зазначають, що ризик переховування ОСОБА_17 від органів досудового розслідування та суду є недоведеним, оскільки ОСОБА_17 постійно проживає у Миколаївській області протягом тривалого часу, має міцні соціальні зв`язки, одружений. Крім того, ризик незаконного впливу на свідка у кримінальному провадженні є безпідставним, позаяк свідок у кримінальному провадженні допитаний слідчим суддею та попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показів. До того ж, свідок конфіденційно співпрацює зі стороною обвинувачення, - це особа зі зміненими анкетними даними і встановити його дійсну особу неможливо. Також апелянти зазначають, що ризик вчинення іншого кримінального правопорушення не існує, оскільки їх підзахисний ОСОБА_17 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, йому інкримінується лише один епізод злочинної діяльності. Вважають, що прокурор у клопотанні про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише формально зазначив про продовження існування вищевказаних ризиків. Окрім того, у клопотанні належним чином не обґрунтовано та не доведено неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно обвинуваченого ОСОБА_17 . Звертають увагу на те, що ОСОБА_17 перебуває під вартою майже рік. Просять ухвалу скасувати, постановити нову, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_17 обрати запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

До початку апеляційного розгляду від адвокатів ОСОБА_34 , ОСОБА_27 (за погодженням із обвинуваченим ОСОБА_10 ) та ОСОБА_29 надійшли заяви про відмову від апеляційних вимог.

Ухвала від 08.11.2023, що стосується інтересів ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , сторонами кримінального провадження не оскаржується, тому з огляду на положення ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядається.

Разом із тим, з огляду на те, що адвокати ОСОБА_30 , ОСОБА_27 та ОСОБА_29 відмовилися від поданих ними апеляційних скарг, що також підтримали обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , то ці апеляційні скарги та відповідно ухвалу від 08.11.2023 в частині, що стосується обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , апеляційний суд також не переглядає.

Апеляційні скарги розглядаються за відсутності обвинуваченого ОСОБА_12 , його захисника - адвоката ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_14 , його захисника - адвоката ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_17 , та його захисників - адвокатів ОСОБА_15 та ОСОБА_35 , неявка яких, з огляду на положення ст. 405, 422-1 КПК України, не перешкоджає їх розгляду. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності цих осіб апеляційний суд бере до уваги, що: вони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційних скарг; заяви про відкладення розгляду апеляційних скарг не подавали; в апеляційних скаргах не порушується питання про погіршення становища обвинувачених і від них не надходило клопотань про бажання брати участь у розгляді апеляційних скарг; прокурор не заперечував щодо розгляду апеляційних скарг без участі вищезгаданих осіб.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційних скарг, пояснення обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які підтримали подані їхніми захисниками заяви про відмову від апеляційних вимог, які стосуються їхніх інтересів; прокурора ОСОБА_36 , який вважав за можливе не переглядати оскаржувану ухвалу в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , у зв`язку з відмовою апелянтів від апеляційних вимог, та заперечив щодо задоволення апеляційних скарг адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_35 , поданих в інтересах ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_17 , відповідано; перевіривши матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_35 , задоволенню не підлягають.

При оцінці доводів апеляційних скарг та прийнятті судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_17 та ОСОБА_14 , колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні висновки такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з матеріалами та обставинами кримінального провадження.

Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що ОСОБА_12 , ОСОБА_17 та ОСОБА_14 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, які, згідно зі ст. 12 КК України, відносяться до тяжких та особливо тяжких злочинів (окрім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України).

Також суд першої інстанції обгрунтовано взяв до уваги те, що обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_17 та ОСОБА_14 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Разом із тим, апеляційний суд бере до уваги те, що злочини, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_12 , ОСОБА_17 та ОСОБА_14 , мають значний ступінь суспільної небезпеки та значний резонанс у суспільстві.

Апеляційний суд також погоджується і з висновком місцевого суду про те, що обставини вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_17 та ОСОБА_14 , тяжкість кримінальних правопорушень, а також те, що судове провадження не закінчено і судом всі свідки не допитані та не досліджені всі докази, дають достатні підстави вважати, що обвинувачені, перебуваючи на волі, можуть ухилятися від явки до суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку тим фактам, що обвинувачені, окрім ОСОБА_12 , зареєстровані поза межами Закарпатської області і вік та стан здоров`я обвинувачених не унеможливлюють застосування відносно останніх запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вищенаведене, на переконання апеляційного суду, свідчить і про законність та обґрунтованість висновку суду першої інстанції про те, що встановлені при застосуванні запобіжних заходів щодо обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_17 та ОСОБА_14 ризики переховування їх від органу досудового розслідування та суду, а також незаконного впливу на свідків, - на даний час не зменшилися і надалі продовжують існувати.

З матеріалів контрольного провадження убачається, що сторона захисту під час розгляду клопотання не надала доказів, а також не вказувала на конкретні дані, які би підтверджували, що передбачені ст. 177 КПК України ризики, встановлені при обранні та продовженні обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зменшилися або відпали.

На наявність таких даних сторона захисту не посилається і в апеляційних скаргах.

Тому, на переконання апеляційного суду, продовження обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_17 та ОСОБА_14 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним задля забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки цих обвинувачених.

При цьому, колегія суддів бере до уваги і той факт, що застосований щодо обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_17 та ОСОБА_14 запобіжний захід із урахуванням його тривалості та в співвідношенні із тяжкістю обвинувачення станом на час розгляду апеляційних скарг не виходить за межі розумного строку й кореспондується з характером суспільного інтересу, в зв`язку з чим, із огляду на сукупність викладених обставин щодо тривалості перебування обвинувачених під вартою, даних про особу обвинувачених, у силу характеру інкримінованих їм діянь та одночасної потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення (допит свідків, дослідження письмових та речових доказів), суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинувачених під вартою, із чим погоджується й колегія суддів, вважаючи, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених та дієвості кримінального провадження.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що, дійшовши висновку про необхідність продовження строку тримання обвинувачених під вартою, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги, що останні обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, які віднесено до особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, і дійшов до обґрунтованого висновку й про неможливість визначення обвинуваченим розміру застави, із чим погоджується і колегія суддів, вважаючи, що факт неможливості визначення обвинуваченим розміру застави підтверджується вищенаведеними обставинами та ґрунтується на вимогах КПК України, зокрема, положеннях ст. ст. 177, 178 та ч. 4 ст. 183 цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги адвокатів ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які діють в інтересах обвинуваченого ОСОБА_17 , про те, що підозра ОСОБА_17 , є необґрунтованою, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції, при цьому вважає за необхідне також зазначити, що на цій стадії судового розгляду (вирішення питання щодо запобіжного заходу обвинуваченим на час судового провадження), як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини та кваліфікації дій обвинуваченого, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті.

При цьому, апеляційний суд вважає, що в матеріалах контрольного провадження наявні докази, які на даному етапі судового розгляду кримінального провадження свідчать про можливу причетність обвинувачених до вчинення інкримінованих їм кримінально-караних діянь, а також про наявність передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, запобіганню яким більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім.

У зв`язку з цим, апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_11 , який діє в інтересах ОСОБА_12 , про те, що сторона обвинувачення обрала незаконний підхід до документування кримінального правопорушення, що призвело до неконтрольованого розповсюдження забороненої у вільному обігу речовини.

Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які діють в інтересах обвинуваченого ОСОБА_17 , про те, що ризики, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні не підтверджені доказами та ґрунтуються на припущеннях, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знаходять свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції.

Посиланння адвокатів ОСОБА_15 та ОСОБА_16 на те, що обвинувачений ОСОБА_17 постійно проживає у Миколаївській області протягом тривалого часу, має міцні соціальні зв`язки, одружений, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, йому інкримінується лише один епізод злочинної діяльності, свідок у кримінальному провадженні допитаний слідчим суддею та попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показів, а також конфіденційно співпрацює зі стороною обвинувачення, обвинувачений майже рік перебуває під вартою, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують встановлених судом першої інстанції ризиків та не дають підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_17 запобіжного заходу на більш м`який.

Тому, доводи апеляційної скарги адвокатів ОСОБА_15 та ОСОБА_16 про те, що у клопотанні належним чином не обґрунтовано та не доведено неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно обвинуваченого ОСОБА_17 , а прокурор у клопотанні лише формально зазначив про існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків, - апеляційний суд визнає необґрунтованими та спростованими матеріалами контрольного провадження та висновками суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_11 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , про те, що обраний щодо ОСОБА_12 запобіжний захід є занадто суворим, а жоден із наведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не підтверджений належними доказами, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.

Із цих підстав, як такі, що не впливають на висновки суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_12 раніше не судимий, має вищу освіту та можливість працевлаштуватись, у нього є сім`я, на утриманні дружина та двоє внуків, позитивно характеризується за місцем проживання та перебування, утримується під вартою з 19 грудня 2022 року, тобто понад 10 місяців, за цей час умови запобіжного заходу обвинувачений не порушував, на слідчі дії з`являвся, не чинив жодних перешкод у проведенні слідчих та процесуальних дій, відносно учасників кримінального провадження не має наміру чинити який-небудь тиск, жодного судового засідання не відкладалось за клопотанням чи заявою ОСОБА_12 , стороною захисту не було вчасно відкрито стороні захисту всі матеріали кримінального провадження.

Тому, доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_11 про те, що достатнім буде застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням додаткових обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, - апеляційний суд відхиляє як безпідставні.

Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_13 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 , про те, що сторона обвинувачення не надала суду достатньо доказів на підтвердження ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знаходять свого підтвердження, а відтак і не впливають на висновки суду першої інстанції.

Як такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_14 строку тримання під вартою, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_13 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 , про те, що: обвинувачений ОСОБА_14 у порядку ст. 208 КПК України не затримувався; за першою вимогою прибув до суду для розгляду клопотання про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; не ухилявся від участі у процесуальних діях; не обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, вчинених злочинною організацією; є одруженим, має міцні соціальні зв`язки, утримує неповнолітню дитину, має вищу освіту; батько обвинуваченого, ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом 2 групи, а мати ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_2 інвалідом 3 групи; за місцем проживання згідно з характеристикою у обвинуваченого позитивні відгуки, постійно піклується про батьків інвалідів; відповідно до характеристики командира ДФ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » зарекомендував себе позитивно.

При оцінці доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_13 про те, що ОСОБА_14 має серйозне захворювання, оскільки йому поставлений діагноз «Трофічні виразки обох гомілок», що може загрожувати ампутацією нижніх кінцівок, - апеляційний суд бере до уваги те, що стороною захисту не надано таких доказів, зокрема висновків лікарів, які б свідчили про те, що ОСОБА_14 не може триматися під вартою.

Тому, вимоги апеляційної скарги адвоката ОСОБА_13 про можливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_14 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, - апеляційний суд відхиляє як безпідставні.

Під час розгляду апеляційних скарг та при оцінці доводів, на які посилаються захисники обвинувачених, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачені й не мають на меті ухилятися від суду, а також незаконно впливати на свідків, однак, обставини, за яких вчинені кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Із вищенаведених підстав, як такі, що не впливають на висновки суду першої інстанції, колегія суддів відхиляє й апеляційні скарги в частині доводів про відомості, що характеризують осіб обвинувачених з позитивної сторони.

Разом із тим, колегія суддів бере до уваги і те, що доказів, які б підтверджували факт наявності в обвинувачених таких захворювань, що виключають тримання їх під вартою, в ході апеляційного розгляду не встановлено й таких стороною захисту не надано, у зв`язку з чим, апеляційний суд погоджується і з висновками суду першої інстанції про те, що стан здоров`я обвинувачених не перешкоджає триманню їх під вартою.

Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги доводи сторони захисту про можливість застосування щодо обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою, задовольнивши клопотання прокурора та продовжив обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_17 та ОСОБА_14 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на період судового розгляду справи, однак на строк не більше ніж 60 днів.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги, доводи яких не впливають на висновки суду першої інстанції, задоволенню не підлягають, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі стороною захисту не вказується в апеляційних скаргах; що строк дії оскаржуваної ухвали сплив, що свідчить про те, що така втратила чинність у часі.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги, які подали: захисник обвинуваченого ОСОБА_12 - адвокат ОСОБА_11 , захисник обвинуваченого ОСОБА_14 - адвокат ОСОБА_13 , та захисники обвинуваченого ОСОБА_17 - адвокати ОСОБА_15 та ОСОБА_37 , залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 листопада 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000334, внесеному 29.06.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 06 січня 2024 року включно, щодо обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_17 та ОСОБА_14 , - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: