Справа № 520/8480/17
Номер провадження:1-кп/521/186/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004298 від 07.10.2016 року відносно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси на розгляді перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0004298 від 07.10.2016 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Згідно обвинувального акту:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у тому, що 07 лютого 2002 року Розпорядженням Президента України Л. Кучми № 30/2002-рп ОСОБА_5 призначено головою Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», місцеві державні адміністрації очолюють голови відповідних місцевих державних адміністрацій, повноваження яких визначені ст. 39 Закону України «Про місцеві державні адміністрації».

В свою чергу, ст. 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» установлено, що на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, власних і делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження.

Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов`язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами.

Так, ОСОБА_5 , будучи головою Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, тобто службовою особою, яка здійснює функції представників влади, вчинив службовий злочин за наступних обставинах.

До Білгород-Дністровської районної державної адміністрації 23 липня 2002 року на адресу голови Білгород-Дністровської районної державної адміністрації ОСОБА_5 надійшла заява від ТОВ «База відпочинку «Сезон» () про надання дозволу на розробку технічної документації на земельну ділянку на Будацькій Косі біля селища Затока для обслуговування бази відпочинку «Сезон», складена директором ТОВ «База відпочинку «Сезон» () ОСОБА_7 з підписом останнього та печаткою ТОВ «База відпочинку «Сезон» (). Вказану заяву, працівником загального відділу апарату державної адміністрації було зареєстровано в журналі вхідної кореспонденції Білгород-Дністровської районної державної адміністрації 23 липня 2002 року за № 40-19-952.

В подальшому, вказану заяву працівниками загального відділу апарату держаної адміністрації було передано на розгляд за призначенням.

Згідно з п. а ч. 1 ст. 17 Земельного кодексу України в редакції від 01.01.2002 року, до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належать розпорядження землями державної власності в межах визначених Земельнім кодексом України.

Так, на підставі вказаної заяви, не приймаючи до уваги те, що за дозволом на розробку проекту відведення земельної ділянки, розташованої на території Будацької Коси біля селища Затока, Білгород-Дністровського району, Одеської області звернулося ТОВ «База відпочинку «Сезон» (), 03 вересня 2002 року головою районної державної адміністрації ОСОБА_5 винесено Розпорядження про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки, розташованої на території Будацької Коси біля селища Затока, Білгород-Дністровського району, Одеської області для обслуговування бази відпочинку «Сезон», яка у вказаний період часу перебувала у власності держави - МПП «Сезон-1» № 647/2002, яке було підготовлено начальником районного відділу земельних ресурсів Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_8 та завізовано заступником голови районної державної адміністрації ОСОБА_9 , заступником голови керівником апарату районної державної адміністрації ОСОБА_10 та начальником юридичного відділу райдержадміністрації ОСОБА_11 .

Таким чином, головою Білгород-Дністровської районної державної адміністрації ОСОБА_5 , через неналежне виконання своїх службових обов`язків та несумлінного ставлення до них винесено Розпорядження про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки, розташованої на території Будацької Коси біля селища Затока, Білгород-Дністровського району, Одеської області для обслуговування бази відпочинку «Сезон» № 647/2002 від 03 вересня 2002 року підприємству МПП «Сезон-1» (), яке не зверталося до Білгород-Дністровської районної державної адміністрації з відповідною заявою, тим самим позбавивши такого права ТОВ «База відпочинку «Сезон» (), яке звернулося з відповідною заявою.

В подальшому, на підставі незаконно винесеного Розпорядження № 647/2002 від 03 вересня 2002 року Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки, розташованої на території Будацької Коси біля селища Затока Білгород-Дністровського району Одеської області для обслуговування бази відпочинку «Сезон», яка у вказаний період часу перебувала у власності держави - МПП «Сезон-1» () та розробленого проекту відведення земельної ділянки, замовником якого виступило МПП «Сезон-1», головою Білгород-Дністровської районної державної адміністрації ОСОБА_5 08 жовтня 2002 року винесено Розпорядження «Про надання МПП «Сезон-1» у довгострокове користування на умовах оренди строком на 49 років земельної ділянки, розташованої на Будацькій Косі Білгород-Дністровського району Одеської області біля селища Затока, для обслуговування бази відпочинку «Сезон» № 787/2002 та укладено Договір на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 20 грудня 2002 року, згідно якого, Білгород-Дністровська районна адміністрація Одеської області в особі голови ОСОБА_5 виступила орендодавцем, а МПП «Сезон-1» (), в особі директора ОСОБА_7 - орендарем, відносно земельної ділянки, розташованої на Будацькій Косі Білгород-Дністровського району Одеської області біля селища Затока.

В подальшому, у 2003 році, з метою укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої на території Будацької Коси біля селища Затока, Білгород-Дністровського району, Одеської області звернулося МПП «Сезон-1» () в особі директора ОСОБА_7 із відповідною заявою № 40-19-1399 від 02.10.2003. Так, за результатами розгляду вказаної заяви, на адресу ОСОБА_7 , відповідно до ч. 2 ст. 127 Земельного кодексу України за підписом голови ОСОБА_5 направлено лист-запит № 40-19-1349/1972 від 08.10.2003, що до надання на адресу Білгород-Дністровської районної державної адміністрації договору купівлі-продажу бази відпочинку, що є власністю МПП «Сезон-1» (), складений начальником юридичного департаменту Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області ОСОБА_11 .

У відповідь на вказаний лист-запит голови Білгород-Дністровської районної державної адміністрації ОСОБА_5 щодо надання правовстановлюючого документу на об`єкти нерухомості, розташованих на земельній ділянці, ОСОБА_7 надав до Білгород-Дністровської районної державної адміністрації завідомо підроблену копію Договору купівлі-продажу будівель і споруд бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованої на курорті Затока, на Будацькій Косі, Білгород-Дністровського району, Одеської області від 07.02.2001 року серії АВО 952594 (примірник покупця ОСОБА_7 ) відповідно до якого, покупцем вказаних споруд є ОСОБА_7 .

Однак, 13.06.2002 року, в Білгород-Дністровському МБТІ за № 1-21, на підставі договору на надання послуг на договірній основі від 13.06.2002 в рамках замовлення № 1575 були зареєстровані договір купівлі-продажу, відповідно до якого Сільськогосподарський виробничий кооператив ім. Суворова, в особі голови ОСОБА_12 є продавцем, а ОСОБА_4 та ОСОБА_7 є покупцями в рівних частках будівель і споруд бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованої на курорті Затока, на Будацькій Косі, Білгород-Дністровського району, Одеської області від 07.02.2001 року та права власності на вказані в договорі об`єкти нерухомого майна.

Так, згідно ч. 2 ст. 127 Земельного кодексу України продаж земельних ділянок державної власності громадянам та юридичним особам здійснюється на конкурентних засадах, крім викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що є власністю покупців цих ділянок, в яких відсутні акції (частки, паї) що належать державі.

В свою чергу, статтею 128 Земельного кодексу України, встановлений порядок продажу земельних ділянок державної та комунальної власності громадянам та юридичним особам, відповідно до якої, продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної та комунальної власності для потреб, визначених Земельним кодексом України, провадиться місцевими державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Відповідно до ч. 2 ст. 128 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи, зацікавленні у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради. У заяві зазначаються бажане місце розташування земельної ділянки, цільове призначення та її розмір, з встановленими додатками документів. Окрім цього, ч. 5 ст. 128 Земельного кодексу України, визначені підстави для відмови в продажу земельної ділянки, а саме: неподання документів, необхідних для прийняття рішення щодо продажу такої земельної ділянки, виявлення недостовірних відомостей у поданих документах та якщо до суб`єкта підприємницької діяльності порушена справа про банкротство або припинення його діяльності.

Так, в порушення вимог п. 3 ч. 5 Положення про Білгород-Дністровський районний відділ земельних ресурсів від 01 квітня 2003 року та ч. 2 ст. 127 ЗК України, начальником Білгород-Дністровського районного відділу земельних ресурсів ОСОБА_8 , незважаючи на те, що власниками об`єктів нерухомого майна на земельній ділянці, розташованій за адресою: с. Затока, на Будацькій Косі, Білгород-Дністровського району, Одеської області є фізичні особи, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , складено висновок про надання дозволу на складання Договору купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої на курорті Затока, на Будацькій Косі, Білгород-Дністровського району, Одеської області МПП «Сезон-1» (), тобто юридичній особі, яка не є власником споруд, розташованих на вказаній земельний ділянці, а отже відповідно до ч. 2 ст. 127 Земельного кодексу України не має права на викуп земельної ділянки.

В подальшому, на підставі вказаного висновку та розпорядження голови Білгород-Дністровської районної державної адміністрації ОСОБА_5 № 830/2004 від 01.07.2004 року «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення та затвердження її вартості», яке було складено начальником Білгород-Дністровського районного відділу земельних ресурсів ОСОБА_8 , 12.07.2004 між Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією в особі голови ОСОБА_5 та МПП «Сезон-1» () в особі директора ОСОБА_7 , укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення за адресою: Будацька Коса Білгород-Дністровського району Одеської області біля с. Затоки.

Враховуючи викладене, у липні 2004 року, більш точний час встановити не надалося можливим, перебуваючи у приміщенні Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області за адресою: Одеська область, місто Білгород-Дністровський, вул. Леона Попова, 24, ОСОБА_5 , обіймаючи посаду голови Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, виніс Розпорядження № 830/2004 від 01.07.2004 року «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення та затвердження її вартості», розташованої на території Будацької Коси біля селища Затока, Білгород-Дністровського району, Одеської області для обслуговування бази відпочинку «Сезон» підприємству МПП «Сезон-1» (), яке не є власником об`єктів нерухомого майна, розташованих на вказаній земельній ділянці, а отже не мало відповідного права, що в подальшому стало підставою для незаконного відчуження вказаної земельної ділянки, вартість якої, відповідно до Звіту про грошову оцінку землі від 13.04.2004, складеного ТОВ «Регіональне агентство оцінки» склала 172 017 гривень, що у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, встановлений на 2004 рік, тобто спричинив тяжкі наслідки охоронюваним законом інтересам окремих громадян, а саме ОСОБА_4 .

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 367 КК України службова недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом інтересам окремих громадян.

Під час судового розгляду, обвинувачений звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 367 КК України, у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності встановлених ст. 49 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 , в судовому засіданні, клопотання підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити.

При цьому обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що згоду на закриття кримінального провадження за ч. 2 ст. 367 КК України він надає добровільно та без примусу, та йому зрозуміла суть обвинувачення і підстави та наслідки звільнення від кримінальної відповідальності.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Потерпілий ОСОБА_4 , в судовому засіданні не заперечував проти розгляду клопотання обвинуваченого за відсутності його представника та проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 також не заперечував. Просив вирішити питання щодо цивільного позову.

Розглянувши клопотання, вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку сторін, суд вважає, що клопотання обвинуваченого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно висновку, викладеного в постанові Верховного Суду у справі №760/18016/15-к від 09 квітня 2019 року, виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, суд зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження. Суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Щодо вирішення клопотання сторони захисту суд виходить з наступного.

Так, з обвинувального акту та доданих до нього матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Відповідно до положень ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 367 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів та передбачає максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк від 2 до 5 років.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Початком перебігу строку давності кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України є день, коли було прийнято Розпорядження № 830/2004 від 01.07.2004 року «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення та затвердження її вартості», тобто, згідно обвинувального акту з 01.07.2004 року і ця обставина сторонами не заперечується.

З огляду на наведене, з цього часу минуло більше п`яти років, тобто у даному кримінальному провадженні, закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Документів чи даних про те, що відносно ОСОБА_5 у даному провадженні застосовувались дії оперативно-розшукової діяльності чи наявності відносно особи оперативно-розшукової справи, суду не надані. Відтак, судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення строків давності, передбачених ч. 2 ст. 49 КК України.

Обвинувачений, якому були роз`яснені наслідки звільнення від кримінальної відповідальності за закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 367 КК України, не заперечував проти закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження підлягає закриттю судом, в зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно абз. 3 ч. 7 ст. 284 КПК України, у разі якщо суд встановить наявність підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, суд на будь-якій стадії судового провадження зобов`язаний з`ясувати та врахувати думку обвинуваченого щодо закриття кримінального провадження.

З`ясувавши позицію обвинуваченого, впевнившись у його добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає що його клопотання підлягає задоволенню.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 367 КК України, а кримінальне провадження стосовно нього, в силу п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, підлягає закриттю.

Разом із тим Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 17.06.2020 року у справі №598/1781/17 звернуто увагу, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Із аналізу норм чинного законодавства вбачається, що строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності будь-якого виду, незалежно від того на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

Щодо заявленого потерпілим ОСОБА_4 цивільного позову у даному кримінальному провадженні, суд вважає зазначити наступне.

У даному провадженні було заявлено позовні вимоги до обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме

потерпілим ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_5 матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення на загальну суму 672 017 гривень.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ч. 1 ст.129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Таким чином, цивільний позов суд розглядає по суті у випадках, передбачених ч. 1 ст. 129 КПК України.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31 березня 1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної школи у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 367 КК України, на підставі ст. 49 КК України, суд позбавлений можливості вирішити цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 . Вказаний цивільний позов необхідно залишити без розгляду та роз`яснити потерпілому, що він не позбавлений права вирішити його у порядку цивільного судочинства.

Заходи забезпечення у виді арешту майна, у даному кримінальному провадженні, не застосовувались. Речові докази та судові витрати, у даному кримінальному провадженні, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 49 КК України, ст. ст. 284-286, 350, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004298 від 07.10.2016 року задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004298 від 07.10.2016 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України закрити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_5 матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення на загальну суму 672 017 гривень залишити без розгляду. Роз`яснити потерпілому його право звернення із цивільним позовом до суду в порядку цивільного судочинства.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд міста Одеси протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1