В И Р О К

Іменем України

27 листопада 2023 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисниці ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000253 по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичів, Житомирської області, громадянина України, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, особи з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни, пенсіонера, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , фактично проживаючого у АДРЕСА_2 , раніше судимого 30.01.2020 Житомирським районним судом за ч. 1 ст. 263, ст. 75 Кримінального кодексу України (далі КК України) до 3 років позбавлення волі з випробуванням 1 рік 6 місяців,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення визнане судом доведеним

П`ятого червня 2021 року в невстановлений досудовим розслідуванням час у ОСОБА_6 на ґрунті раніше виниклих неприязних стосунків виник умисел на вбивство потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілим, ОСОБА_6 підготував невстановлений у ході досудового розслідування предмет колото-ріжучої дії, і тримаючи його при собі цього ж дня близько 23 години прийшов до будинку потерпілих, який знаходиться по АДРЕСА_3 та почав стукати у вхідні двері, які були зачинені на металеву клямку. Після того як йому ніхто не відчинив ОСОБА_6 , шляхом прикладання власної фізичної сили, вибив запираючий пристрій дверей та увійшов до веранди, де усвідомлюючи протиправність своїх дій, гострою частиною заздалегідь підготовленого предмету колото-ріжучої дії умисно наніс один удар в ліву частину грудної клітини ОСОБА_11 , спричинивши останній тяжке тілесне ушкодження у вигляді рани по передній поверхні тулуба, від якої в його товщу розповсюджується раньовий канал з ушкодженням ребер, грудини, перикарду, серця та печінки, тулуба і таким чином вбив її.

Продовжуючи свій злочинний умисел, обвинувачений зайшов до спальної кімнати, де перебували потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . З метою вбивства ОСОБА_8 . ОСОБА_6 штовхнув її руками, від чого остання сіла на стілець, та відразу наніс їй згаданим предметом колото-ріжучої дії один удар в область грудної клітини праворуч та менше двох ударів навідмаш в область верхніх кінцівок, спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді поранення грудної клітини з пошкодження правої легені, що ускладнилось правобічним гемопневмотораксом, яке належить до тяжких тілесних ушкоджень з критерієм небезпеки для життя, а також легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді ран обох верхніх кінцівок.

Надалі ОСОБА_6 підійшов до ліжка, де спав ОСОБА_9 , та з метою заподіяння йому смерті наніс йому згаданим предметом колото-ріжучої дії один удар в область грудної клітини зліва, спричинивши тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани грудної клітини ліворуч, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Коли ОСОБА_6 виконав до кінця усі необхідні дії, спрямовані на вбивство ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , тобто на умисне протиправне вбивство трьох осіб, то втік з місця вчинення злочину. Проте злочин щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Окрім того, у невстановлений день травня 2015 року ОСОБА_6 перебуваючи у зоні проведення антитерористичної операції придбав уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2, споряджений вибуховими речовинами, та корпус осколкової гранати ОГ-17 до 30 мм пострілу ВОГ-17, які є вибуховим пристроєм, який зберігаючи при собі перевіз до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де зберігав без дозволу, передбаченого постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 24.01.1995, Положенням про дозвільну систему, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576, Інструкцією про порядок виготовлення придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями, метальними снарядами несмертельної дії, патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 №662, до 16 квітня 2021 року, тобто до того, коли його було вилучено працівниками поліції відділу поліції № 1 Житомирського РУН під час огляду місця події.

Пояснення учасників кримінального провадження

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав та пояснив, що з потерпілими проживав по сусідству та перебував з ними у нормальних відносинах, допомагав їм грошима, продуктами. Ствердив, що у нього не було мотиву та умислу їх вбивати. Заперечував, що у вказаний в обвинуваченні час знаходився у будинку потерпілих. Про обставини вбивства ОСОБА_11 , спричинення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 тілесних ушкоджень та конфлікт його дружини з потерпілими йому нічого не відомо. П`ятого червня 2021 року близько 17 години він з дружиною приїхав з ОСОБА_12 у с. Сінгури та перебував вдома. Цього ж дня близько 21 години він на маршрутному автобусі приїхав на квартиру в м. Житомир, бо вранці повинен був зустрітись з побратимами і їхати з ними у зону бойових дій. Шостого червня о 5 годині ранку на автобусі виїхав до м. Київ, приїхавши на залізничний вокзал на потягу доїхав до м. Могилів-Подільський, де його затримали працівники поліції. Будь-яких речей з собою у дорогу не брав.

Також пояснив, що за десять днів до цих подій ОСОБА_13 приходила до нього з донькою та просила викликати поліцію на ОСОБА_14 , який вчиняв щодо них домашнє насильство. Вважає, що потерпілі оговорюються його з метою отримання коштів. Ушкодження плеча отримав, коли на нього цибнула їх вівчарка.

Водночас обвинувачений не заперечував, що зберігав у будинку гранату, яку він привіз у 2015 році з зони бойових дій. Про те, що вона знаходилась у шухляді тумбочки, забувся, а дізнався лише під час проведення обшуку.

Потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що 05 червня 2021 року ввечері вона та її чоловік ОСОБА_15 знаходились у кімнаті й готувались до сну. Мати ОСОБА_16 спала у інший кімнаті. О 22 годині 30 хвилин хтось постукав і мати пішла відкривати двері. Десь через 2 хвилини мати зайшла до них в кімнату і повідомила, що їй погано та вона піде на вулицю, з її рук випав телефон. Слідів крові на її одязі не було. В цей час до них в кімнату забіг обвинувачений, штовхнув її правою рукою на стілець і ножем, який тримав у правій руці, наніс удар в праву частину грудної клітини. Ніж мав коричневу ручку, довжина леза була близько 20 см. Обвинувачений намагався нанести ще удари, але вона закривалась руками. Слідів крові на обвинуваченому не було. ОСОБА_6 заявив, що буде усіх вбивати та підійшов до ОСОБА_14 , який спав на ліжку, а вона вибігла в іншу кімнату, де знаходився мобільний телефон і зателефонувала сусідці ОСОБА_17 . Як ОСОБА_6 наносив удари ОСОБА_18 не бачила. Після розмови з сусідкою вона повернулась до своєї кімнати де ОСОБА_6 вже не було. На вулиці вони виявили у ОСОБА_19 ушкодження на лівій частині грудної клітини. В цей час мати лежала правим боком на порозі перед вхідними дверима, на спині зліва халат був у крові, вона ще була жива, але коли чоловік підтягнув її на східці та поклав під голову подушку, вона померла. Через 20 хвилин приїхала швидка допомога та забрала їх у лікарню. Вважає, що ОСОБА_6 вчинив вбивство з метою помсти за образу своєї дружини - ОСОБА_20 , з якою у них за три дні до цих подій відбувся конфлікт, в ході якого вона вдарила останню по обличчю, а ОСОБА_21 у відповідь погрожувала їм розправою. Окрім того, ОСОБА_15 був винен ОСОБА_22 гроші за ліжко та одяг, який останній йому безкоштовно надав, але ОСОБА_20 хотіла щоб ОСОБА_23 забрав за ці речі гроші.

Потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що влітку 2021 року близько 23 години він спав у своїй кімнаті, дружина ОСОБА_24 готувалась до сну, а теща в цей час відпочивала у іншій кімнаті. Коли прокинувся, то побачив як ОСОБА_6 замахнуся ножем на дружину, яка сиділа на стільці біля телевізора, та наніс їй удар зверху донизу. Бачив це чітко, бо працював телевізор від якого було світло у кімнаті. Він підвівся з ліжка та побачив як обвинувачений ще раз намагався її вдарити ножем, але вона відбивалась руками та змогла вибігти з кімнати. Потім ОСОБА_23 сів на нього зверху та наніс ножем удар у грудну клітину та вибіг з будинку. Він вибіг за ним та побачив на східцях тещу з тілесними ушкодженнями, вона вже не могла розмовляти. ОСОБА_25 викликала швидку допомогу, яка приїхала через 15-20 хвилин. Також до них прийшла сусідка ОСОБА_17 з чоловіком, які викликали поліцію. Дружину в лікарню забрали першою, а його другим. Як ОСОБА_26 наносив удари тещі не бачив. Ніж, яким обвинувачений наносив удари мав темно-коричневу ручку, довжина леза була десь 20 см, ширина близько 3 см. Вважає, що обвинувачений помстився за те, що його дружина вдарила ОСОБА_27 .

Потерпілий ОСОБА_10 повідомив суду, що 05 червня 2021 року після 22 години йому зателефонувала сестра та повідомила, що їх порізав ОСОБА_6 . Він не повірив, але через 5 хвилин зателефонувала сусідка ОСОБА_28 і сказала, що вбили матір. О 23 годині він приїхав у с. Сінгури, у будинку була тільки поліція, мати лежала на східцях без ознак життя, а сестру з чоловіком на той час вже забрала швидка.

Лікар швидкої допомоги ОСОБА_29 пояснив, що в червні 2021 року близько 23 години надійшов виклик, що порізали людину у с. Сінгури. На місце події приїхав через 7-10 хвилин, побачив жінку похилого віку, яка лежала на спині на східцях з зіяючою великою раною в області серця. Рана була від удару ножем, таке враження, що ніж провертали. Будь-яких реанімаційних заходів жінці він не проводив, а лише констатував смерть. Які були тілесні ушкодження в іншої потерпілої не пам`ятає, бо нею займалась інша бригада швидкої, але точно може сказати, що це було ножове поранення. У потерпілого на перший погляд було проникаюче поранення грудної клітини ліворуч, тобто в районі життєво-важливих органів. Чи був він у стані алкогольного сп`яніння не пам`ятає. Потерпілі пояснювали, що їх порізав чоловік через якийсь майновий спір. Потім приїхали працівники поліції та слідчо-оперативна група.

Свідок ОСОБА_30 пояснила, що 05 червня 2021 року близько 15 години вона разом з чоловіком ОСОБА_31 знаходились в Житомирі на закупах після чого десь близько 17 години на маршрутному автобусі приїхали у с. Сінгури. Потерпілих того дня вона не бачила. Будь-яких конфліктів з ними ні вона ні її чоловік ніколи не мали, а навпаки допомагали їм. Під час вечері у них з чоловіком виник конфлікт з приводу продуктів, які той мав взяти з собою на війну. Десь о 19 годині 15 хвилин ОСОБА_26 на автобусі поїхав в Житомир. Сумку з продуктами ОСОБА_23 не взяв, через суперечку. Вона лягла спати та прокинулась о 00 голин 45 хвилин від того, що почав гавкати собака. Коли вийшла на вулицю, то побачила фари автомобіля, які світили їй в обличчя та почула крики поліцейських лягти на землю. Після того як вона закрила собаку в гаражі на неї поліцейські одягли кайданки й пристебнули до воріт, а самі побігли в будинок, звідки забрали одяг чоловіка. Вважає, що потерпілі оговорюють ОСОБА_6 , бо хочуть грошей.

Окрім того, свідок пояснила, що 16 квітня 2021 року до неї зателефонував дільничний та повідомив, що хоче оглянути її будинок в с. Сінгури. Приїхавши з ним на місце він просив її залишитись на подвір`ї, а сам зайшов всередину будинку, який був не замкнений. Після того як вийшов почав комусь телефонувати, а їй сказав не заходити в будинок. Через деякий час приїхали поліціянти з собакою та дільничний з понятими, які зайшли в будинок. Вона до будинку не заходила, а тому, що саме було вилучено їй не відомо. Їй лише показали згорток паперу. Під час огляду будинку були присутні лише одні чоловіки, жінок, окрім неї, тоді не було. Чи проводилась тоді фото та відео не пам`ятає. Заперечувала, що писала заяву у поліцію щодо зберігання ОСОБА_6 в їх будинку вибухових пристроїв.

Допитана як свідок ОСОБА_32 повідомила, що з чужих слів їй відомо про вчинення Сушиним вбивства ОСОБА_11 .

Докази, які підтверджують висунуте ОСОБА_6 обвинувачення

Хоча ОСОБА_6 не визнав себе винним у вчиненні вбивства, винуватість останнього, окрім показань потерпілих, повністю доведена дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема, висновками експертиз та іншими матеріалами кримінального провадження.

Протоколами прийняття заяв від потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , в яких вони просять притягнути обвинуваченого до відповідальності за те, що він о 22 годині 40 хвилин 05.06.2021 вбив ОСОБА_11 та спричинив їм тілесні ушкодження (а.к.п. 64-66 т. 3).

За вказаним фактом 06.06.2021 було зареєстроване кримінальне провадження №0000253, що доводиться відповідним витягом з ЄРДР (а.к.п. 3-4 т. 3).

Під час огляду місця події 06.06.2021 на східцях будинку АДРЕСА_3 , виявлено труп ОСОБА_8 у положенні на спині з косо-вертикальною щілиноподібною раною в ділянці грудної клітини та косо-вертикальної щілиноподібної рани на зовнішній поверхні лівої гомілки, зафіксовано пошкодження у верхній частині спереду правої поли халата, який спереду та ззаду просякнутий кров`ю. Окрім того, на бетонному покриті перед східцями, на порозі перед входом в будинок, на стіні та підлозі у коридорі, на металевій ручці дверей, що ведуть у кімнату №1, на лінолеумі, стіні та вимикачі в цій же кімнаті, на простирадлах, наволочці, килимі виявлено плями бурого кольору. Також було виявлено та вилучено три кухонні ножі, зуб жовтого кольору, волосся, стакан, дві чарки з рідиною, мобільний телефон «Samsung» (а.к.п. 6-30 т. 3).

З карток виклику швидкої медичної допомоги №390 від 05.06.2021 вбачається, що о 22 годині 43 хвилини за адресою проживання потерпілих було викликано швидку медичну допомогу у зв`язку з ножовими пораненнями (а.к.п. 17-19 т. 4).

У ході огляду трупа 06.06.2021 на тілі ОСОБА_11 виявлено рану грудної клітини та поверхневу рану на лівій гомілці, які у подальшому деталізовані у висновку судово-медичної експертизи № 583 та встановлено, що смерть останньої настала від одиничного колото-різаного поранення грудної клітини з ушкодженням серця та печінки. Вилучено одяг та відібрані зразки нігтьових пластин (а.к.п. 42-44 т. 3).

Відповідно до висновку експерта № 583 від 13.07.2021 смерть ОСОБА_11 настала від крововтрати, яка розвинулась від одиночного, проникаючого, колото-різаного поранення грудної клітини з ушкодженням серця та печінки в термін часу, який може вимірюватись хвилинами до її настання. Вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, утворились від одноразової проникаючої дії колючо-ріжучого предмету, який має лезо та обух та знаходяться в причинному зв`язку зі смертю. Враховуючи ступінь розвитку трупних явищ, слід рахувати, що смерть ОСОБА_11 могла настати в межах 4-12 годин від часу огляду трупа на місці його виявлення.

Легке тілесне ушкодження на передньо-зовнішній поверхні лівої гомілки утворилось від поверхневої дії ріжучого предмету, який мав ріжучий край, в термін часу, що може вимірюватись хвилинами до настання смерті та в причинному зв`язку зі смертю не знаходяться (а.к.п. 75-77 т. 3).

Експерт ОСОБА_33 підтримав висновки вказаної експертизи, зокрема, щодо часу настання смерті ОСОБА_11 та пояснив, що строк проведення експертизи не може перевищувати одного місяця, однак вони були порушені через те, що 06.07.2021 отримано останнє лабораторне дослідження. Також експерт зазначив, що перші трупні плями з`являються через дві години з моменту смерті. Початок проявлення трупних плям залежить від того як розташований труп. При ОМП перші трупні плями, які були виявлені у ОСОБА_11 , знаходились на задній поверхні тіла, що для розташування трупа в даному випадку було закономірним. При внутрішній крововтраті трупні плями можуть розвиватись швидше. Зовнішніх ознак внутрішньої кровотечі може і не бути видно.

Аналогічна причина смерті ОСОБА_11 вказана у довідці та лікарському свідоцтві про смерть №1896 від 06.06.2021 (а.к.п. 78-79 т. 3).

За даними висновків № 110-МК від 06.08.2021, №111-МК від 09.08.2021 при дослідженні одягу потерпілої ОСОБА_11 на халаті виявлене наскрізне пошкодження на передній поверхні в верхній частині зліва, яке утворилось від проникаючої дії колючо-ріжучого предмету, який має обух та лезо, максимальна ширина клинка по всій довжині занурення в одяг складає 43 мм. Можливість утворення згаданого пошкодження від дії ножів, що були вилучені під час ОМП з будинку потерпілих, виключається (а.к.п. 88-90, 91-94 т. 4).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1162 від 27.07.2021 у ОСОБА_8 виявлене тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення грудної клітини з пошкодженням правої легені, що ускладнилось правобічним гемопневмотораксом, яке належить до тяжких тілесних ушкоджень з критерієм небезпеки для життя, а також легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді ран обох верхніх кінцівок. Як тяжкі так і легкі ушкодження утворилося від дії не менше 4 травмуючих дій гострого предмету, що має колючо-ріжучі властивості, не виключено в термін та за обставин вказаних у постанові про призначення експертизи. Потерпіла в момент спричинення даних ушкоджень могла знаходитись у будь-якому положенні, при якому ділянки тіла були б доступними для її травмуючого фактору. При цьому остання могла здійснювати будь-які цілеспрямовані дії до втрати свідомості, через розвиток крововтрати чи травмуючого шоку. Також експерт зазначив, що без надання медичної допомоги міг розвинутися шок термінальної стадії та призвести до смерті потерпілої, однак вказати час, через який могла настати смерть, не представляється можливим (а.к.п. 138-139 т. 3).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1163 від 27.07.2021 у ОСОБА_9 виявлене тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани грудної клітини ліворуч, яке належить до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, утворилося від одномоментної дії гострого предмету, що має колючо-ріжучі властивості, не виключено в термін та за обставин вказаних у постанові про призначення експертизи. Потерпілий в момент спричинення даного ушкодження міг знаходитись у будь-якому положенні, при якому ділянка тіла була б доступною для її травмуючого фактору. При цьому останній міг здійснювати будь-які цілеспрямовані дії до втрати свідомості, через розвиток травмуючого шоку (а.к.п. 136-137 т. 3).

З виписок з медичних карток стаціонарного хворого №№5184, 5185 вбачається, що 05.06.2021 у проміжок часу з 23 годині 47 хвилин до 23 години 55 хвилин в КП «Лікарня №1» Житомирської міської ради були доставлені потерпілі, а саме ОСОБА_11 з відкритою раною передньої стінки грудної клітини справа, пошкодженням правої легені, правобічним гемопневмотораксом, та ОСОБА_9 з колото-різаною раною м`яких тканин грудної клітини зліва (а.к.п. 70, 80-83 т. 3).

Відповідно до протоколів огляду місяця події від 06.06.2021, у потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вилучено одяг, взуття зі слідами речовини бурого кольору та мобільний телефон «Huawei Y5-2018» (а.к.п. 46-60 т. 3).

За даними висновку №116-МК від 04.08.2021 при дослідженні одягу потерпілої ОСОБА_8 на халаті виявлено наскрізні пошкодження на передній поверхні в середній частині справа та на задній поверхні лівого рукава знизу, які утворились від проникаючої дії колючо-ріжучого предмету, який має обух та лезо, максимальні ширина клинка по всій довжині занурення в одяг складає 35 мм. Можливість утворення згаданих пошкоджень від дії ножів, що були вилучені під час ОМП з будинку потерпілих виключається (а.к.п. 84-87 т. 4).

За даними висновку №115-МК від 05.08.2021 при дослідженні одягу потерпілого ОСОБА_9 у верхній частині кофти виявлене наскрізне пошкодження, яке утворилось від проникаючої дії колючо-ріжучого предмету, який має обух та лезо, максимальна ширина клинка по всій довжині занурення в одяг складає 45 мм. Можливість утворення згаданого пошкодження від дії ножів, що були вилучені під час ОМП з будинку потерпілих виключається (а.к.п. 80-83 т. 4).

Згідно з висновками №123/ц від 30.06.2021, №414 від 30.06.2021, №443 від 09.07.2021, №СЕ-19/106-21/6302-БД від 27.07.2021, №СЕ-19/106-21/6303-БД від 29.07.2021, №СЕ-19/106-21/6237-БД від 23.07.2021, №СЕ-19/106-21/6299-БД від 22.07.2021, №СЕ-19/106-21/6238-БД від 22.07.2021, №СЕ-19/106-21/6300-БД від 23.07.2021, №СЕ-19/106-21/6381-БД від 21.07.2021, №СЕ-19/106-21/6382-БД від 21.07.2021, №СЕ-19/106-21/6234-БД від 19.07.2021, №СЕ-19/106-21/6231-БД від 16.07.2021, №СЕ-19/106-21/6232-БД від 16.07.2021, №СЕ-19/106-21/6233-БД від 19.07.2021, №СЕ-19/106-21/6235-БД від 20.07.2021, №СЕ-19/106-21/6236-БД від 20.07.2021, кров виявлена на змивах та вирізках з будинку потерпілих та на їх одязі може належати потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_8 . Належність крові ОСОБА_9 не вирішувалось через відсутність зразків його крові (а.к.п. 151-157, 159-164, 166-172, 174-179, 181-186, 188-194, 196-201, 203-209, 211-216, 218-223, 225-231, 233-238 т. 3, 46-52, 54-58, 68-70, 71-73, 75-79, т. 4).

Відповідно до протоколу слідчого експерименту, проведеного 15.07.2021 за участю потерпілої ОСОБА_8 , остання у ході цієї слідчої дії детально відтворила обставини спричинення їй тілесних ушкоджень за вказаних в обвинуваченні обставин, які в цілому відповідають її поясненням наданим у суді та висновку судово-медичної експертизи (а.к.п. 142-144 т. 3).

Відповідно до протоколу слідчого експерименту, проведеного 15.07.2021 за участю ОСОБА_9 , потерпілий у ході цієї слідчої дії детально відтворив обставини спричинення йому тілесних ушкоджень та ОСОБА_8 за вказаних в обвинуваченні обставин, які відповідають його поясненням наданим у суді та висновкам судово-медичної експертизи (а.к.п. 146-150 т. 3).

Під час огляду місця події від 15.07.2021 встановлено, що вхідні двері до будинку потерпілих зсередини закриваються на металеву клямку, а також виявлено навколо даного запираючого пристрою пошкодження у вигляді відлущення фарбового покриття та дрібних дерев`яних частин, аналогічні пошкодження виявлені на стулках дверей (а.к.п. 89-96 т. 3).

Разом з тим, з висновку судово-медичної експертизи №827 від 08.08.2021 вбачається, що в ОСОБА_6 виявлені легкі тілесні ушкодження у вигляді синця на правій верхній кінцівці та садна на лівій нижній кінцівці, які виникли від дії твердих тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, не виключено в термін та за обставин вказаних обвинуваченим та як зазначено у постанові про призначення експертизи (а.к.п. 84 т. 3).

Протоколами вилучення та огляду медичних карток обвинуваченого, потерпілих, картки виїзду швидкої медичної допомоги (а.к.п. 1-4, 7-10, 13-1622-25, 28-31 т. 4).

Як вбачається з акту спеціальної медичної комісії з проведення медичних оглядів від 15.06.2021 ОСОБА_6 наркологічно здоровий, а згідно з висновком судово-психіатричної експертизи №173-2021 від 15.06.2021, останній під час скоєння інкримінованого йому діяння міг усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на час проведення експертизи, у стані фізіологічного афекту чи будь-якому вираженому емоційному стані не перебував. Виявляв клінічні ознаки розладу особистості органічного змішаного генезу, стан компенсації, який не досягав ступеню тяжкого психічного розладу і не позбавляв його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. По своєму психічному стану не потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру, потребує нагляду невропатолога та психіатра за місцем проживання (а.к.п. 38-43 т. 4).

Водночас суд вважає недопустимим протокол обшуку від 06.06.2021 у будинку АДРЕСА_2 , оскільки він проведений з порушенням вимог ст. 233 КПК України, тобто без ухвали слідчого судді та який немає доказового значення (а.к.п. 34-40 т. 3).

Також суд не бере до уваги висновок №СЕ-19/106-21/6773-БД від 27.07.2021, оскільки він не містять будь-яких даних на підтвердження чи спростування вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів (а.к.п. 60-66 т. 4).

Мотиви з яких суд відкидає доводи сторони захисту щодо визнання доказів недопустимими

Сторона захисту просить визнати недопустимим доказом протокол огляду домоволодіння потерпілих від 06.06.2011, оскільки він проведений неуповноваженим слідчим СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_34 .

З постанови про доручення досудового розслідування групі слідчих вбачається, що слідчий ОСОБА_35 був включений у групу 07.06.2021.

У своїй постанові від 31.08.2022 у справі № 756/10060/17 Велика Палата Верховного Суду зазначає, що суд, вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.

Виходячи з наведеного суд може визнати здобуті під час огляду будинку потерпілих речові докази недопустимими доказами, а також виявлення трупу ОСОБА_11 лише за умови, що вони були виявлені та вилучені неуповноваженим слідчим та призвели до порушення прав і свобод людини, гарантованих Конвенцією або Конституцією України. У разі визнання даного протоколу огляду місця події недопустимим доказом, суд у кожному випадку повинен аргументувати, які саме конвенційні чи конституційні права і свободи підозрюваного, обвинуваченого або інших осіб були знівельовані, звужені чи обмежені та в чому це виразилося.

Частина 1 ст. 87 КПК України передбачає, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

З огляду на те, що захисниця не вказала яким саме чином зазначені обставини вплинули на допустимість чи достовірність зібраних конкретних доказів, суд вважає, що сам факт порушення процедури визначення групи слідчих, яким було доручено проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні не призвів до звуження прав обвинуваченого ОСОБА_6 та безпосередньо не вплинув на доказову базу з огляду на таке.

За приписами ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів, а відповідно до другої частини вказаної норми огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 233 згаданого Кодексу слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

Вказані вимоги були дотримані органом досудового розслідування.

При цьому суд звертає увагу, що за змістом ч. 1 ст. 87 КПК доказ має бути визнаний недопустимим лише за умови, якщо він отриманий виключно в результаті дій, що становили істотне порушення прав та свобод людини. Водночас якщо відповідний доказ із неминучістю був би отриманий незалежно від такого порушення прав підозрюваного, такий доказ може бути визнаний допустимим (доктрина «неминучого виявлення» є одним із виключень з доктрини «плодів отруйного дерева»).

Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.09.2022 у справі 737/641/17.

Отже, для вирішення питання про допустимість чи недопустимість в цілому протоколу огляду місця події суд бере до уваги, що труп потерпілої ОСОБА_11 було б із неминучістю виявлено, оскільки з показань потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_8 вбачається, що остання викликала швидку, а сусідка працівників поліції, якими було дотримано вимог кримінального процесуального законодавства України та проведено відповідні слідчі дії такі як огляд житла, які надалі були легалізовані слідчим суддею.

Суд вважає за необхідне зазначити, що огляд домоволодіння потерпілих проводився слідчим ОСОБА_36 06.06.2021 у нічний час з метою невідкладного виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення даного кримінального правопорушення та наступного дня останній був включений до групи слідчих.

Також суд зазначає, що відсутність у протоколі вказівки на додатки у вигляді фототаблиць та повної характеристики камери «Panasonic» на яку здійснювалась фотофіксація процесуальної дії, сама по собі не є підставою для визнання цього протоколу недопустимим.

Враховуючи те, що під час проведення огляду будинку потерпілих в цілому не встановлено порушень, які б звузили, знівелювали чи обмежили конвенційні чи конституційні права і свободи ОСОБА_6 , тому суд визнає протокол огляду місця події допустимим доказом.

Окрім того, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисниці про визнання неналежним доказом протоколу огляду місця події від 15.07.2021. На думку адвокатки вказаний доказ жодним чином не підтверджує існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню.

За приписами ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Під час вказаної слідчої дії було встановлено та зафіксовано пошкодження місця кріплення запираючого пристрою у вигляді клямки на дверях, що у сукупності з іншими доказами підтверджує обставини проникнення ОСОБА_6 у будинок потерпілих та пояснює виникнення в обвинуваченого тілесних ушкоджень у вигляді синця на плечі.

Також захисниця просить визнати недопустимими доказами протоколи слідчих експериментів за участю потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , оскільки вони проведені з порушенням ст.ст. 104-106, 107 КПК України, зокрема, не містять повної характеристики засобів, на які фіксувались слідчі експерименти та на яких зберігаються відеозаписи, відсутня згода власника будинку АДРЕСА_3 на проведення цих слідчих дій, а також не встановлено особу ОСОБА_9 .

Суд не може погодитись з цією думкою захисту з огляду на таке.

За правилами ст.ст. 103-105 КПК України хід та результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі. У випадку фіксування процесуальної дії під час досудового розслідування за допомогою технічних засобів про це зазначається у протоколі. Особою, яка проводила процесуальну дію, до протоколу долучаються додатки, якими, окрім іншого, є фототаблиці, відеозапис процесуальної дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 107 КПК України у матеріалах кримінального провадження зберігаються оригінальні примірники технічних носіїв інформації зафіксованої процесуальної дії, резервні копії яких зберігаються окремо.

Як убачається з названих протоколів хід проведення 15.07.2021 слідчих експериментів за участю ОСОБА_8 та ОСОБА_9 фіксувався за допомогою відеокамери «Panasonic HCV 280» та збережені на карту пам`яті «Kingston 16 Gb».

Суд вважає, що не зазначення повної характеристики відеокамери та карти пам`яті сама по собі не є підставою для визнання протоколів слідчих експериментів недопустимим, оскільки як вбачається зі змісту самого протоколу та відеозапису, то він відповідає подіям, які відбулися 05.06.2021 за місцем проживання потерпілих, а також дії потерпілих, під час названих слідчих експериментів в цілому відповідають їх показаннями, які вони надали у суді.

Розбіжність у показаннях ОСОБА_8 під час слідчого експерименту є лише те, що вона вказала на ліву частину грудної клітини в яку обвинувачений наніс їй ушкодження. При цьому її показання щодо спричинення обвинуваченим удару ножем у праву часину грудної клітини узгоджуються з її показаннями у суді та висновком судово-медичної експертизи.

Також не заслуговують на увагу твердження захисниці ОСОБА_7 про те, що судом не було встановлено особу потерпілого ОСОБА_9 .

Особу потерпілого було встановлено під час досудового розслідування, що доводиться довідкою, яка містить фотознімок з зображенням саме ОСОБА_9 (а.к.п. 66 т. 3).

Окрім того, захисниця наполягала, що ОСОБА_9 , який є потерпілим у даному кримінальному провадженні, притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства та надала з цього приводу відповідні рішення суду.

Таким чином сама захисниця підтверджує, що ОСОБА_9 , який є потерпілим у справі по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів і ОСОБА_9 , який притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, є одна і таж особа, а тому у суду немає будь-яких сумнівів щодо ідентифікації особи потерпілого ОСОБА_9 .

Не погоджується суд із доводами захисту, що згадані слідчі експерименти були проведені без ухвали слідчого судді та згоди власника, оскільки в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_8 (а.к.п. 141 т. 3), яка, згідно з нормами цивільного законодавства, є спадкоємицею першої черги та на момент смерті власниці будинку ОСОБА_11 проживала разом із нею, а відтак додаткової легалізації вказаних слідчих дій ухвалою слідчого судді не передбачено кримінальним процесуальним кодексом.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що протоколи слідчих експериментів є допустимими доказами.

Крім того, доводи захисниці ОСОБА_7 про недопустимість висновку судово-медичної експертизи №583 через те, що їй не були відкриті додаткові дослідження ВЕ №1336, №388, ВЕ №96-МК та ВЕ №1308, які експерт використав під час проведення експертизи трупа ОСОБА_11 , є неґрунтовними з огляду на таке.

Експерт ОСОБА_33 пояснив, що згідно з «Правилами проведення судово-медичних експертиз (досліджень) у відділеннях судово-медичної криміналістики бюро судово-медичної експертизи», які затверджені наказом Міністерства охорони здоров`я України №6 від 17.01.1995, висновки додаткових досліджень, які проводяться за направленням експерта на підставі постанови про призначення експертизи, надходять лише експерту, включаються у висновок та залишаються у експертній установі, слідчому вони не направляються, а відтак вони не могли бути відкриті захиснику у порядку ст. 290 КПК України.

Також сторона захисту вважає, що складання саме прокурором обвинувального акту суперечить закону, вказує на його зацікавленість в обвинуваченні ОСОБА_6 та порушує право обвинуваченого на захист від нього.

Відповідно до п. 13. ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Суд не вбачає порушень у тому, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 був складений прокурором, оскільки такі дії останнього не суперечать ч. 3 ст. 291 КПК України, відповідно до якої обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Окрім того, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання адвокатки ОСОБА_7 про визнання недопустимими доказами протоколів огляду місця події від 06.06.2021 в приміщенні КП «Лікарня №1» під час яких був вилучений одяг ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з огляну на таке.

Верховний суд в ухвалі від 31.10.2019 провадження №51-5371ск вказав, що лікарня перебуває у державній або комунальній власності і проведення огляду місця події у її приміщенні не потребує дозволу слідчого судді, оскільки само по собі випливає із специфіки діяльності вказаного закладу.

Варто зазначити, що слідчі дії в КП «Лікарня №1» здійснювались з метою фіксації злочину шляхом візуального обстеження одягу потерпілих, що зберегли на собі його сліди та проведення відповідних експертиз, тому у даному випадку огляду, проведеному в лікарні не притаманні ознаки примусової слідчої дії, що порушує недоторканність іншого володіння особи, а тому вони не потребували одержання ухвали слідчого судді стосовно його проведення.

Під час вилучення одягу потерпілих були присутні поняті та працівник лікарні, яка не мала жодних зауважень з приводу правомірності вилучення майна потерпілих.

Окрім того, ухвалою слідчого судді від 07.06.2021 на згаданий одяг накладено арешт, а відтак вказані слідчі дії були визнані судом такими, що проведенні у не заборонений законом спосіб, а тому суд визнає протоколи огляду місця події належними та допустимими доказами.

Підстави для перекваліфікації дій обвинуваченого за епізодом незаконного придбання та зберігання вибухового пристрою

ОСОБА_6 висувалось обвинувачення, що він у невстановлений день травня 2015 року перебуваючи у зоні проведення антитерористичної операції придбав уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2 споряджений вибуховими речовинами та корпус осколкової гранати ОГ-17 до 30 мм пострілу ВОГ-17, які є вибуховим пристроєм, та який без передбаченого законом дозволу зберігав за місцем свого проживання у АДРЕСА_2 .

Фактичні обставини щодо придбання та зберігання вибухового пристрою викладені в обвинуваченні, не заперечуються ОСОБА_6 та доводяться показаннями свідків, висновком експерта та іншими письмовими доказами, зокрема, протоколом прийняття заяви від ОСОБА_30 про притягнення до відповідальності ОСОБА_6 , який за місцем проживання у АДРЕСА_2 зберігає вибухові предмети (а.к.п. 97-99 т. 3).

Протоколом огляду місця події 16.04.2021, під час проведення якого з будинку АДРЕСА_2 було вилучено предмет, зовні схожий на саморобний вибуховий пристрій, замотаний у прозорий полімерний пакет (а.к.п. 101-109 т. 3).

Відповідно до акту під час ОМП 16.04.2021 було вилучено саморобний вибуховий пристрій, який складається з корпусу осколкової гранати ВОГ-17 та підривача типу УЗРГМ-2, який є небезпечним (а.к.п. 114-116 т. 3).

У свою чергу, вказаний вибуховий пристрій згідно з висновком експерта №СЕ-19/106-21/4300-ВТХ від 29.04.2021 є підривачем уніфікованим запалом дистанційної дії типу УЗРГМ-2, спорядженим вибуховими речовинами та корпусом осколкової гранати ОГ-17 до 30 мм пострілу ВОГ-17 для автоматичних гранатометів типу АГС-17, спорядженим вибуховою речовиною, які вразі конструктивного поєднані між собою є саморобним вибуховим пристроєм придатним до використання (а.к.п. 118-135 т. 3).

Заявою ОСОБА_6 , яка зареєстрована у журналі єдиного обліку відділу поліції №1 Житомирського РУП під №4179 27.04.2011, та підтверджує факт придбання і зберігання за місцем проживання осколкової гранати (а.к.п. 135 т. 3).

Свідки ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , які були понятими під час вилучення вибухового пристрою пояснили, що до будинку обвинуваченого спочатку зайшли сапери після чого запросили їх, де в одній з кімнат їм показали прозорий поліетиленовий пакет з розібраним вибуховим пристроєм. Присутня при обшуку дружина обвинуваченого підтвердила, що цей пристрій лежав у шухляді тумбочки і належить її чоловіку ОСОБА_39 . Хто проводив слідчу дію не пам`ятає, але серед присутніх працівників поліції були чоловіки та жінка.

Такі дії ОСОБА_6 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу,

З обвинувачення та досліджених судом доказів убачається, що прокурор під час кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України невірно зазначив предмет цього кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Цією ж нормою визначено, що суд, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, поза розумним сумнівом, вважає доведеною вину ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та кваліфікує його дії як незаконне придбання та зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Такі зміни, на думку колегії суддів, не впливають на обґрунтованість висновків суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у незаконному придбанні, зберіганні вибухового пристрою та в частині правильності призначення покарання, яке ніякою мірою не обтяжує йому покарання.

Висновки суду щодо доведеності вчинення ОСОБА_6 інкримінованих йому злочинів та призначення покарання

Дослідженими судом доказами доведений той факт, що обвинувачений ОСОБА_6 умисно вбив потерпілу ОСОБА_11 та вчинив закінчений замах на вбивство потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Умисне вбивство ОСОБА_11 доводиться показаннями потерпілих та висновком судово-медичної експертизи №583 щодо спричинення їй тілесних ушкоджень у життєво-важливі органи, а саме серце і печінку та щодо знаряддя вчинення цього злочину.

Закінчений замах на вбивство ОСОБА_8 та ОСОБА_9 доводиться їх показаннями, які узгоджуються між собою щодо часу, місця, способу та знаряддя вчинення злочинів.

Показання потерпілих, як безпосередніх очевидців подій, підтверджуються висновками судово-медичних експертиз №№1162, 1163 та протоколами слідчих дій.

Зокрема, під час слідчих експериментів останні детально відтворили обставини замаху на їх вбивство ОСОБА_6 , а також обставини вбивства ОСОБА_11 .

Розбіжність у показаннях ОСОБА_11 під час слідчого експерименту є лише щодо місця спричинення їй удару. При цьому її показання щодо обставин спричинення обвинуваченим ушкоджень узгоджуються з її показаннями наданими у суді та висновком судово-медичної експертизи.

Окрім того, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів за ст. 115 КК України за обставин вказаних в обвинуваченні також доводиться протоколом огляду місця події за місцем проживання потерпілих, зокрема, яким було встановлено пошкодження місця кріплення замикаючого пристрою та дерев`яних дверей.

Вказане узгоджується з висновком експерта №827, де в обвинуваченого під час обстеження було виявлено синець на правій верхній кінцівці.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_6 шляхом прикладання власної фізичної сили плечем вибив двері і таким чином потрапив у будинок потерпілих.

Окрім того судом достеменно встановлений мотив у ОСОБА_6 саме на вбивство потерпілих.

Так, потерпілі підтвердили, що ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та дружиною обвинуваченого ОСОБА_30 напередодні вбивства відбувся конфлікт, під час якого ОСОБА_11 вдарила ОСОБА_30 по обличчю за образи, при цьому остання погрожувала їм фізичною розправою.

У свою чергу суд критично відноситься до показань ОСОБА_30 щодо непричетності обвинуваченого до згаданого вбивства, оскільки вона є цивільною дружиною останнього, тобто є зацікавленою особою. Її показання про те, що вона ніколи не зверталась до поліції з приводу неправомірних дій ОСОБА_6 , а також про те, що вона не надавала дозвіл на проведення огляду у будинку АДРЕСА_2 , є неправдиві, оскільки ці показання повністю спростовуються дослідженими судом заявами останньої.

Про намір ОСОБА_6 вбити потерпілих свідчить знаряддя вчинення злочину, а саме предмет колюче-ріжучої дії, місця нанесення ударів у життєво-важливі органи, як то серце, печінка, легені.

На підставі досліджених доказів та показів потерпілих судом встановлено, що ОСОБА_11 та ОСОБА_9 залишились живі лише через те, що обвинувачений вважав, що вбив їх та швидко втік з місця злочину не пересвідчився у цьому, а також завдяки вчасно наданій медичній допомозі, як зазначено у висновках №№1162, 1163.

Версія сторони захисту про те ОСОБА_6 не причетний до вказаних злочинів, а їх вчинив ОСОБА_9 через те, що на його одязі була виявлена кров ОСОБА_8 і ОСОБА_11 , а також що він притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, не знайшла свого підтвердження, а також спростовуються перерахованими вище доказами.

Окрім того, вчинення ОСОБА_9 адміністративних правопорушень не є беззаперечним доказом його причетності до вбивства тещі та дружини, а є лише припущенням сторони захисту.

Доводи обвинуваченого про відсутність у нього мотиву на вбивство потерпілих також не зайшли свого підтвердження та спростовуються показаннями потерпілих та письмовими доказами. На думку суду, обвинувачений у такий спосіб намагається уникнути відповідальності за скоєні злочини.

З огляду на судову практику, що викладена у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» для з`ясування змісту і спрямованості умислу особи при дослідженні доказів необхідно виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події та їх стосунки.

Отже, враховуючи нанесення обвинуваченим згаданих тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 небезпечним предметом ножем, місце спричинення ударів у життєво-важливі органи, а також встановлений судом мотив у обвинуваченого на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілим, а саме з метою пости за образу його цивільної дружини ОСОБА_30 , суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілих та свідомо допускав настання цих наслідків. Вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, тобто настання смерті трьох потерпілих, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, а саме вчасне надання кваліфікованої медичної допомоги ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Таким чином, оцінивши всі досліджені судом докази у сукупності, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, колегія суддів дійшла висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_11 поза розумним сумнівом, а тому кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, та за ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України як закінчений замах на умисне вбивство двох осіб.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є тяжким та особливо тяжкими злочинами.

Основним об`єктом вказаних злочинів за ст. 115 КК України є життя та здоров`я особи, які за нормами Конституції України визнаються найвищою соціальною цінністю. Право на життя є невід`ємним правом людини і ніхто не може бути свавільно позбавлений цього життя.

Крім цього, суд бере до уваги особу винного, його соціально-демографічний статус, а саме наявність у нього сім`ї, постійного місця проживання, який є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни, фактично визнав свою вину у незаконному придбанні та зберігання вибухового пристрою, водночас суд враховує, що ОСОБА_6 негативно характеризується дільничним та позитивно старостою Новогуйвинської селищної ради, а також думку потерпілих, які наполягали на суворості покарання та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 , є вчинення злочину повторно (ч. 1 ст. 263 КК України) та рецидив злочинів за вироком він вироком Житомирського районного суду від 30.01.2020 засуджений за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням 1 рік 6 місяців, однак покладені на нього судом обов`язки порушив та 05.06.2021 вчинив інкриміновані йому злочини.

Разом з тим, ухвалою цього ж суду від 20.04.2022 ОСОБА_6 було звільнено від відбування покарання за вироком від 30.01.2020 у зв`язку з закінченням іспитового строку, яка ухвалою апеляційного суду від 20.09.2022 залишена без змін.

Отже, наведені обставини переконливо підтверджують явну підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого, схильність останнього до вчинення ним кримінальних правопорушень та стійке небажання стати на шлях виправлення.

Враховуючи викладене, беручи до уваги особу винного, наявність обставин, які обтяжують покарання, невідворотні наслідки вчиненого злочину, думку потерпілих та правову позицію прокурора, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчинення ним нових злочинів можливо лише в умовах ізоляції останнього від суспільства, а тому суд призначає йому покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України витрати на залучення експертів, розмір яких згідно довідок становить 25371 грн 50 коп., необхідно покласти на обвинуваченого.

Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

З метою запобігання ухилення ОСОБА_6 від відбування призначеного йому за цим вироком реального покарання, суд дійшов висновку про необхідність залишити останньому запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

-за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України у виді 10 (десяти) років позбавлення волі;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді 14 (чотирнадцяти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши в цей строк час попереднього ув`язнення, починаючи з дня його фактичного затримання 06.06.2021 і до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, але терміном не більше 60 діб з моменту ухвалення вироку, тобто до 25.01.2024.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 25372 (двадцять п`ять тисяч триста сімдесят дві ) грн 50 коп. витрат за проведення експертиз.

Арешт, накладений ухвалами Богунського районного суду від 07.06.2021, 20.04.2021 на одяг потерпілих, зрізі нігтів та речі вилучені під час ОМП 06.06.2021, корпус гранатометної осколкової гранати ВОГ-17 м, перехідну втулку з різьбами, підривач типу УЗРГМ-2, скасувати.

Речові докази, які знаходяться у камері схову відділу поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, а саме:

-вирізки з тканин, лінолеуму, простирадла, халату, покривала, килима, змиви, зрізи нігтів, волосся, ганчірку білого кольору, корпус гранатометної осколкової гранати ВОГ-17 м, перехідну втулку з різьбами, підривач типу УЗРГМ-2 - знищити.

-наволочку, накладку вимикача, стакан, три ножі тапки, дві чарки, тканевий килимок, мобільні телефони «Samsung», «Huawei», халат зеленого кольору, шльопанці рожевого кольору - повернути потерпілій ОСОБА_8 ;

-спортивні штани сірого кольору, кепку червоного кольору, кофту білого кольору в синю смужку, пару шкарпеток та чорні кросівки - повернути потерпілому ОСОБА_9 .

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а ОСОБА_6 у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Потерпілим, які не були присутні у судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його проголошення.

Головуючий суддя:

Судді: