Провадження №1-кп/127/1820/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2024 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участюсекретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_7 ,

захисників обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вінницької області Ямпільського району с. Северинівка, громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 189, ч. 2 ст. 186 КК України, раніше судимого: 25.01.2022 Шаргородським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 189, ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Алдан Республіка Саха РФ, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Неповнолітній ОСОБА_5 28.09.2017 близько 14:20 год., перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , діючи з метою незаконного збагачення, з корисливих спонукань, підбурюваний жагою особистої наживи, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом вимагання, здійснюючи психологічний тиск на неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , усвідомлюючи, що останній не має перед ним фінансових зобов`язань, погрожуючи насильством у вигляді побиття, висловив потерпілому незаконну вимогу щодо передачі йому 2500 грн. як повернення неіснуючого боргу.

Після чого ОСОБА_10 , сприймаючи погрози як реальні та, будучи впевненим, що вони будуть реалізовані у разі невиконання вимоги, пішов до квартири в якій проживає, та, взявши грошові кошти у сумі 1000 грн., повернувся до будинку АДРЕСА_3 , де його чекав ОСОБА_5 та намагався вирішити конфлікт мирним шляхом. Однак, ОСОБА_5 , з метою подолання можливого опору та доведення до свідомості ОСОБА_10 реальності погроз заподіяння шкоди, у випадку ігнорування його вимог, застосував до ОСОБА_10 фізичне насилля, яке виразилося у нанесенні близько 4 ударів кулаками лівої та правої руки в область грудної клітки, після чого взяв вказані грошові кошти та з місця вчинення злочину зник.

Далі, того ж дня, близько 18:00 год. неповнолітній ОСОБА_11 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом вимагання, знову зустрівся з неповнолітнім ОСОБА_10 , якому з погрозою насильства, повторно, висунув неправомірну вимогу про повернення неіснуючого боргу в розмірі 1500 грн. Після чого, ОСОБА_10 ,сприймаючи погрози як реальні та, будучи впевненим, що вони будуть реалізовані у разі невиконання вимоги, побоюючись за своє здоров`я, вийняв з кишені грошові кошти в сумі 1 000 грн. та передав їх ОСОБА_12 .

В подальшому ОСОБА_11 з місця вчинення злочину зник та грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.

Своїми злочинними діями, ОСОБА_5 завдав ОСОБА_10 , матеріального збитку на загальну суму 2000 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність неповнолітній ОСОБА_5 , 09.05.2018 приблизно о 23:30 разом з ОСОБА_6 та особою, матеріали кримінального провадження відносно якого виділені в окреме провадження, перебуваючи біля буд. АДРЕСА_4 , помітили раніше незнайомих їм неповнолітнього ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

ОСОБА_5 , діючи повторно, умисно, керуючись жагою легкої наживи, маючи на меті спільно вчинити пограбування, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вступив у попередню змову з ОСОБА_6 та особою, матеріали кримінального провадження відносно якого виділені в окреме провадження, та розподілили між собою ролі.

Після чого, ОСОБА_11 , ОСОБА_15 та особа, матеріали кримінального провадження відносно якого виділені в окреме провадження, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, підбурювані жагою до легкої наживи, з корисливих спонукань, діючи умисно, узгоджено між собою, згідно попереднього розподілу ролей, усвідомлюючи, що їх дії носять відкритий характер, маючи перевагу в фізичній силі, яка проявилася в тому, що ОСОБА_15 штовхнув ОСОБА_13 , демонструючи зверхність та агресивність, зупинили ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та почали вимагати у них негайної передачі їм грошових коштів.

Після чого, ОСОБА_11 , вирвав з рук ОСОБА_13 мобільний телефон марки «Meizu» моделі «M5s», вартість якого, згідно висновку експерта № 453 від 29.05.2018, становить 2499, 67 грн. та з метою утримання викраденого майна та подолання можливого супротиву потерпілого, наніс йому один удар кулаком в груди та один удар ногою в груди, а ОСОБА_15 наніс йому один удар кулаком в обличчя.

В подальшому, ОСОБА_11 , ОСОБА_15 та особа, матеріали кримінального провадження відносно якого виділені в окреме провадження, заволодівши мобільним телефоном, з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_11 , ОСОБА_15 та особа, матеріали кримінального провадження відносно якого виділені в окреме провадження, спричинили ОСОБА_13 матеріального збитку на суму 2499, 67 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчинені кримінальних правопорушень визнав в повному обсязі, при обставинах викладених в обвинувальному акті, щиро розкаявся та пояснив, що 28.09.2017 перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , погрожуючи насильством у вигляді побиття, висловив ОСОБА_10 вимогу щодо передачі йому 2500 грн. як повернення неіснуючого боргу. Після чого ОСОБА_10 пішов до квартири в якій проживає, та, взявши грошові кошти у сумі 1000 грн., повернувся до будинку АДРЕСА_3 , де він його чекав. Після цього, він наніс близько 4 ударів кулаками в область грудної клітки ОСОБА_10 , взяв грошові кошти в сумі 1000 грн. та пішов. Ввечері, того ж дня, перебуваючи біля будинку № 14 Б по вул. Київська в м. Вінниці, він знову зустрівся з неповнолітнім ОСОБА_10 , якому з погрозою висунув вимогу про повернення неіснуючого боргу в розмірі 1500 грн. Після чого, ОСОБА_10 , вийняв з кишені грошові кошти в сумі 1 000 грн., передав їх йому та він пішов. Також, ввечері 09.05.2018 прогулюючись разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_16 біля буд. АДРЕСА_4 , помітили раніше незнайомих їм неповнолітнього ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та, вступивши у попередню змову, розподіливши між собою ролі вирішили вчинити пограбування хлопців. Після чого, ОСОБА_15 штовхнувши ОСОБА_13 , зупинив ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та вони почали вимагати у хлопців гроші. Далі, він, вирвав з рук ОСОБА_13 мобільний телефон та наніс потерпілому один удар кулаком в груди та один удар ногою в груди, а ОСОБА_15 наніс ОСОБА_13 один удар кулаком в обличчя. Після цього, він, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 з місця вчинення злочину пішли. Просив суд суворо його не карати.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, при обставинах викладених в обвинувальному акті, щиро розкаявся та пояснив, що ввечері 09.05.2018 прогулюючись разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_16 біля буд. АДРЕСА_4 , помітили раніше незнайомих їм неповнолітнього ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та, вступивши у попередню змову, розподіливши між собою ролі вирішили вчинити пограбування хлопців. Після чого, він штовхнувши ОСОБА_13 , зупинив ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та вони почали вимагати у хлопців гроші. Далі, ОСОБА_5 , вирвав з рук ОСОБА_13 мобільний телефон та наніс потерпілому один удар кулаком в груди та один удар ногою в груди, а він наніс ОСОБА_13 один удар кулаком в обличчя. Після цього, він, ОСОБА_5 та ОСОБА_16 з місця вчинення злочину пішли. Просив суд суворо його не карати.

Законний представник ОСОБА_5 ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначила, що вона цілком розуміє характер обвинувачення яке пред`явлено її сину ОСОБА_5 . ЇЇ син хороший хлопець. Вона має вплив на сина та останній вже зрозумів, що вчинив погано. Просила суд при ухвалені вироку врахувати вищевикладене, а також те, що ОСОБА_5 характеризується позитивно, наразі виправився та підробляє, скарг ніяких щодо нього не надходило. Просить суд суворо сина не карати.

Потерпілий ОСОБА_13 в судовому засіданні зазначив, що 09.05.2018 приблизно о 23:30 він разом з товаришем ОСОБА_14 повертались додому. Проходячи біля буд. 80 по вул. Немирівське шосе м. Вінниці вони побачили трьох хлопців та проходячи повз них, його штовхнув хлопець, якого він впізнає в судовому засіданні в особі ОСОБА_6 . Вони зупинились та почали розмовляти. Хлопці грубили та почали вимагати у них гроші, однак грошей в них не було. Після цього, хтось з хлопців ( ОСОБА_16 ), вирвав у нього з рук мобільний телефон, а ОСОБА_5 наніс йому один удар кулаком в груди та один удар ногою в груди, а ОСОБА_15 наніс йому один удар кулаком в обличчя. Після чого, хлопці, заволодівши його мобільним телефоном, пішли.

Потерпілий ОСОБА_10 до суду не з`явився, однак від нього до суду надійшла письмова заява про розгляд кримінального провадження без його участі. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_5 не має. Щодо міри покарання, покладається на розсуд суду.

Крім показань самих обвинувачених та потерпілого, винуватість ОСОБА_5 та ОСОБА_6 доводиться також зібраними в ході досудового розслідування та судового провадження, та дослідженими в судовому засіданні матеріалами даного кримінального провадження, а саме:

витягами з ЄРДР № 0003242 від 28.09.2017, № 0001874 від 10.05.2018;

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 28.09.2017, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_10 звернувся із заявою про вчинене 28.09.2017 відносно нього кримінальне правопорушення;

протоколом огляду місця події від 28.09.2017 з ілюстративною таблицею до нього відповідно до якого, за участю понятих та спеціаліста оглянуто земельну ділянку по АДРЕСА_3 . В процесі огляду місця події виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 600 грн., номіналом по 200 грн.;

протоколом огляду місця події від 28.09.2017 відповідно до якого, за участю понятих та ОСОБА_5 , в кабінеті 206 Лівобережного ВП ВВП ГУНП у Вінницькій області, що за адресою: м. Вінниця вул. Довженка 73, оглянуто особисті речі ОСОБА_5 . В ході огляду речей виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 400 грн., номіналом по 200 грн.;

висновком судово-медичної експертизи № 1210 від 04.10.2017 відповідно до якої, при судово-медичному обстеженні ОСОБА_10 об`єктивних ознак тілесних ушкоджень не виявлено;

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.09.2017 з довідкою до нього, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_10 згідно якого, в присутності понятих, ОСОБА_10 впізнав за загальними рисами обличчя, особу на фото під № 4, де зображений ОСОБА_5 , як того хто 28.09.2017 наносив йому удари кулаками в область грудей та забрав грошові кошти;

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.09.2017 з довідкою до нього, проведеного за участю свідка ОСОБА_17 згідно якого, в присутності понятих та практичного психолога, ОСОБА_17 впізнав за загальними рисами обличчя, особу на фото під № 2, де зображений ОСОБА_5 , як того хто 28.09.2017 наносив ОСОБА_10 удари кулаками в область грудей та забрав у ОСОБА_10 грошові кошти;

витягом з журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинене кримінальне правопорушення та інші події Лівобережного ВП ВВП ГУНП у Вінницькій області.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Суд вважає, що докази, які підтверджують винуватість обвинувачених є належними та допустимими, отриманими у рамках закону.

Суд враховує показання потерпілого ОСОБА_13 , які підтверджують винуватість ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме те, що потерпілий узгоджено та послідовно давав пояснення, впізнав ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , як тих, хто здійснили відкрите викрадення майна ОСОБА_13 . Будь-яких підстав сумніватися у достовірності показань допитаного потерпілого по кримінальному провадженню немає.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у справі існує сукупність наведених вище та досліджених судом допустимих прямих і непрямих доказів, які за змістом є чіткими, зрозумілими і послідовними та достатньо повно викривають обвинувачених та аналізом наведених доказів підтверджено вчинення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зазначених об`єктивних дій, зміст яких свідчить про наявність умислу обвинувачених на вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, що підтверджується сукупністю досліджених судом доказів та вважає їх достатніми для висновків про наявність в діях ОСОБА_5 та ОСОБА_6 складу кримінальних правопорушень та надання правової кваліфікації діям обвинувачених.

Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч. 6 ст. 368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виходячи з досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності, суд вважає винуватість обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчинені інкримінованих кримінальних правопорушень доведеною «поза розумним сумнівом», яка випливає із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків (доказів).

Судовий розгляд проводиться лише стосовно осіб, яким висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Суд приймає рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 , по епізоду вимагання 28.09.2017 у ОСОБА_10 грошових коштів, повністю знайшла своє підтвердження в ході судового провадження, а тому його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 189 КК України вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання).

Аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 , по епізоду відкритого викрадення майна ОСОБА_13 , вчиненого 09.05.2018, повністю знайшла своє підтвердження в ході судового провадження, а тому його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 повністю знайшла своє підтвердження в ході судового провадження, а тому його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 під час судового провадження не встановлено.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 є повне визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 під час судового провадження не встановлено.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченим покарання суд керується вимогами ст.ст. 103, 65-67 КК України, враховує Постанову Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації покарання.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності до ст.ст. 65, 103 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, що відносяться до категорії нетяжких та тяжких злочинів, конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, а саме те, що ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення будучи неповнолітнім, пост кримінальну поведінку обвинуваченого, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , що не вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, згідно довідки з КУ «Ямпільська ЦРЛ» ОСОБА_5 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, згідно довідки з КП ВОНД «Соціотерепія» ОСОБА_5 на диспансерному наркологічному обліку в даній установі не перебуває, згідно довідки з КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка», ОСОБА_5 за даними архіву лікарні та картотеки диспансерного відділення не значиться. Також, суд приймає до уваги його вік, стан здоров`я, сімейні обставини, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Згідно досудової доповіді складеної відносно ОСОБА_5 , виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини кримінального правопорушення, пост кримінальну поведінку обвинуваченого, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , що вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, згідно довідки з КП ВОНД «Соціотерепія» ОСОБА_6 на диспансерному наркологічному обліку в даній установі не перебуває, згідно довідки з КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка», ОСОБА_6 за даними архіву лікарні та картотеки диспансерного відділення не значиться. Також, суд приймає до уваги його вік, стан здоров`я, сімейні обставини, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Згідно досудової доповіді складеної відносно ОСОБА_6 , виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

З урахуванням викладеного, конкретних обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає, що для виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі на певний строк, в межах санкцій відповідних статтей. Відповідно до ст.ст. 75, 104 КК України, врахувавши тяжкість кримінального правопорушення, особу винуватого та інші обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього певні обов`язки, із застосуванням ст. 76 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 104 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до неповнолітніх відповідно до статей 75-78 цього Кодексу, з урахуванням положень, передбачених цією статтею, зокрема щодо тривалості іспитового строку від одного до двох років.

Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 25.01.2022 до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, проте дані кримінальні правопорушення ОСОБА_5 вчинив до ухвалення вищевказаного вироку, в зв`язку з чим, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання з урахуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України.

При цьому, як роз`яснила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 25.06.2018 (справі №511/37/16-к) правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК України, застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому злочині, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин.

Також, відповідно до висновку, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23 вересня 2019 року у справі № 199/1496/17 кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК України, не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком. Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК України.

Враховуючи вищевикладене, оскільки суд не може призначити строк покарання меншим ніж строк покарання, призначений за вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 25.01.2022, тому, в даному випадку, тривалість іспитового строку ОСОБА_5 , визначається в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК України.

З урахуванням викладеного, конкретних обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає, що для виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі на певний строк, в межах санкції відповідної статті. Відповідно до ст. 75 КК України, врахувавши тяжкість кримінального правопорушення, особу винуватого та інші обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього певні обов`язки, із застосуванням ст. 76 КК України.

Саме визначені покарання на переконання суду, відповідатимуть їх меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Такі покарання перебувають у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особами винних, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Згідно абзаца 12 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначаються: рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Згідно матеріалів кримінального провадження, в даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 застосовувались запобіжні заходи у виді домашнього арешту, срок дії яких наразі сплив, тому враховуючи те, що суд прийшов до висновку про можливість звільнення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, підстави для обрання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжних заходів відсутні.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати за проведення Вінницьким НДЕКЦ МВС України судово-товарознавчої експертизи № 453 від 29.05.2018 покласти на обвинувачених, в рівних частках, оскільки проведення експертизи було зумовлено розслідуванням вчиненого ними кримінального правопорушення.

Згідно положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання щодо речових доказів, вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 174, 368, 370, 371, 374, 395 КПК України, ст.ст. 51, 63, 65, 70, 75, 76, 103, 186, 189 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 189 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 25.01.2022, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно вимог п.п 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно вимог п.п 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути із засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в рівних частках, на користь держави процесуальні витрати за проведення Вінницьким НДЕКЦ МВС України судово-товарознавчої експертизи № 453 від 29.05.2018 в сумі 572 (п`ятсот сімдесят дві) грн. 00 коп.

Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.10.2017 на грошові кошти в сумі 1000 грн. номіналом 200 грн. в кількості 5 шт. серійні номера УМ 7161686, МП 8589016, УЗ 5541531, КЙ 01784722 та ХЄ 7185323 які було вилучено під час огляду місця події від 28.09.2017 на земельній ділянці за адресою м. Вінниця вул. Київська, 146 та при поверхневому огляді ОСОБА_5 скасувати.

Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.05.2018 на телефон «МЕІЗУ-М 5ес» сірого кольору, який було вилучено 10.05.2018 близько 04:30 год. за адресою: АДРЕСА_4 , у дворі вказаного будинку, у гр. ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 скасувати.

Речовий доказ по кримінальному провадженню, а саме: Мобільній телефон марки «МЕІЗУ»- М5ес 16 Гб., ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , передний на зберігання, згідно квитанції № 428, до камери зберігання речових доказів Лівобережного ВП ВВП ГУНП у Вінницькій області повернути власнику ОСОБА_13 .

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: грошові кошти в сумі 1000 грн. номіналом 200 грн. в кількості 5 шт. серійні номера УМ 7161686, МП 8589016, УЗ 5541531, КЙ 01784722 та ХЄ 7185323, які упаковані до спец. пакетів НПУ ГСУ № 4268369 та ГСУ НПУ № 4264976, передні на зберігання до уповноваженого банку - Вінницьке обласне відділення №220/01 АБ УКРГАЗБАНК, що розташоване за адресоккм. Вінниця, вул. Івана Бевза, 34, для зберігання у сховищі (сейфі) повернути власнику ОСОБА_10 .

На вирок суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя