Справа № 539/3707/22
Провадження № 1-кп/539/35/2024
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 лютого 2024 року Лубенський міськрайонний суд
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретері ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
захисника адвоката ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кременчук, Полтавської області, громадянки України, освіта середня, заміжньої, жительки АДРЕСА_1 , не працюючої, раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України,
На початку 2022 року ОСОБА_4 не будучи офіційно працевлаштованою виконувала обов`язки логіста з пошуку транспортних перевезень у фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 (далі - ФОП ОСОБА_6 ).
У невстановлений час та місці у ОСОБА_4 виник умисел на шахрайське заволодіння грошовими коштами ФОП ОСОБА_6 за договором про надання послуг з перевезення вантажу №03-05/2022 від 03.05.2022, укладеного з ОСОБА_7 і в якому ОСОБА_4 виступала як довірена особа ФОП ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом, з метою наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом зловживання довірою, використовуючи месенджер VIBER, достеменно знаючи про те, що відповідно до п.5.1. договору розрахунки за цим договором здійснюються на картку НОМЕР_1 ОСОБА_8 , під час переписки із замовником ОСОБА_7 , умисно повідомила його, що грошові кошти у сумі 296 520 грн. за послуги з перевезення вантажу по вказаному договору необхідно перераховувати на картку АТ КБ Приватбанк" № НОМЕР_2 , відкриту на ім`я свого чоловіка ОСОБА_9 .
Так, о 19 год. 35 хв. 20.05.2022 ОСОБА_7 , з картки АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 , відкриту на ім`я ОСОБА_10 , здійснив часткову оплату за послуги з перевезення вантажу за договором № 03-05/2022 від 03.05.2022, на картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , відкриту на ім`я ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 50 025 грн. 01 коп.
Крім того, о 19 год. 24 хв. 21.05.2022 ОСОБА_7 , з картки АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 , відкриту на ім`я ОСОБА_10 , здійснив часткову оплату за послуги з перевезення вантажу за договором № 03-05/2022 від 03.05.2022, на картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , відкриту на ім`я ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 135 699 грн. 14 коп.
Крім того, о 17 год. 23 хв. 23.05.2022 ОСОБА_7 , з картки АТ КБ Приватбанк" № НОМЕР_3 , відкриту на ім`я ОСОБА_10 , здійснив часткову оплату за послуги з перевезення вантажу за договором № 03-05/2022 від 03.05.2022, на картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , відкриту на ім`я ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 41 524 грн. 91 коп.
Крім того, о 17 год. 41 хв. 23.05.2022 ОСОБА_7 , з картки АТ КБ Приватбанк" № НОМЕР_4 , відкриту на ім`я ОСОБА_7 , здійснив остаточну оплату за послуги з перевезення вантажу за договором № 03-05/2022 від 03.05.2022, на картку АТ КБ 'Приватбанк" № НОМЕР_2 , відкриту на ім`я ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 68 149 грн. 26 коп.
Загальна суму грошових коштів перерахованих ОСОБА_7 за послуги з перевезення вантажу за договором № 03-05/2022 від 03.05.2022, на картку АТ КБ Приватбанк" № НОМЕР_2 , відкриту на ім`я ОСОБА_9 , складає 295 398 грн. 32 коп.
Після чого, заволодівши вищевказаними грошовими коштами, ОСОБА_4 розпорядилась ними на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 295 398 грн 32 коп.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому.
У судовому засіданні ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнала. Суду пояснила, що неофіційно працювала у ОСОБА_6 логістом, спеціалістом з організації перевезення вантажів. Також у ОСОБА_6 близько 1 року працював її чоловік ОСОБА_9 . Середня заробітна плата водіїв по Україні складала 30 000 грн, яку і обіцяв за роботу ОСОБА_6 її чоловіку, однак спочатку останній платив мінімальну заробітну плату, а потім взагалі не платив заробітну плату, в зв`язку з чим у нього виникла значна заборгованість. Через це вона вирішила компенсувати ці кошти за рахунок наступної оплати послуг, наданих ОСОБА_6 . Так, в травні 2022 року вона організовувала для ОСОБА_6 доставку вантажу на замовлення особи на ім`я ОСОБА_11 . Замовлення виконувалося 4 автомобілями, за ціною 3000 грн за 1 тонну, за маршрутом м.Хорол Полтавської області - м.Рені Одеської області. Кошти за перевезення мали надійти на рахунок іншого логіста ОСОБА_12 , однак в розмові з замовником ОСОБА_11 обвинувачена вказала, що рахунок для оплати змінився і тепер кошти потрібно перерахувати на інший рахунок ОСОБА_9 (її чоловіка). В зв`язку з тим, що замовник ОСОБА_11 сприймав ОСОБА_4 як уповноваженого представника ОСОБА_6 він перерахував кошти на визначений рахунок - ОСОБА_9 . Обвинувачена зазначає, що вона контролювала розрахунки ОСОБА_6 на мільйони гривень, однак взяла кошти лише в сумі, які він не заплатив її чоловіку у вигляді заробітної плати. Вважає, що в її діях відсутній склад кримінального правопорушення, а спірні відносини повинні врегульовуватися в межах цивільного судочинства.
Вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого правопорушення також підтверджується.
- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який суду повідомив, що займається перевезенням вантажів власним транспортом. За пропозицією водія ОСОБА_9 , який у нього працював, ним взято на роботу його дружину, обвинувачену ОСОБА_4 , для роботи логістом. Суть роботи полягала в пошуку замовлень на перевезення. Одного разу ОСОБА_4 повідомила, що надійшла пропозиція від ОСОБА_7 на перевезення кукурудзи з м.Хорол в м.Рені чотирьома автомобілями. На таку пропозицію він погодився, із замовником була укладена відповідна угода та перевезений товар. За умовами договору розрахунки за поставку товару здійснюються протягом 10 днів на рахунок, вказаний ОСОБА_6 в договорі. Однак, як з`ясувалося пізніше від замовника, ОСОБА_4 без його згоди самостійно повідомила ОСОБА_7 про зміну рахунку, на який здійснюється оплата, вказавши рахунок свого чоловіка і таким чином заволоділа коштами. Також повідомив, що ОСОБА_9 самостійно звільнився з роботи.
- показаннями свідка ОСОБА_9 , який суду повідомив, що є чоловіком обвинуваченої. Також зазначив, що приблизно з 2021 року працював водієм у ОСОБА_6 , який за його роботу офіційно сплачував мінімальну заробітну плату - 6 000 грн, при цьому за їхньою домовленістю зарплата «брудними», в тому рахунку «неофіційно», повинна складати 30 000 грн. Різниця між обіцяною та реально сплаченою зарплатою склала близько 400 000 грн, про що він розказав своїй дружині. Він неодноразово звертався до ОСОБА_6 щодо виплати боргу, однак йому відмовляли. Одного разу на його кредитну карту прийшли гроші в сумі близько 300 000 грн та він вирішив, що ці кошти є оплатою заборгованості по заробітній платі.
- показаннями свідка ОСОБА_7 , який суду повідомив, що займається підприємницькою діяльністю у сфері закупівлі зернових культур. В той час в м.Хорол він вирішив придбати партію кукурудзи. З метою придбання та доставки кукурудзи до порту опублікував у Viber оголошення про потребу в послугах логіста. Через деякий час до нього зателефонувала обвинувачена ОСОБА_13 , представилася менеджером підприємця у сфері логістики ОСОБА_6 та запропонувала його послуги з перевезення, на що ОСОБА_7 погодився, оскільки з особистих джерел дізнався, що ОСОБА_6 має хорошу репутацію перевізника. Потім йому на пошту прийшов примірник договору про надання послуг з перевезення, підписаний ОСОБА_6 , який він також підписав. Після цього кукурудзою були завантажені 4 вантажні автомобілі ОСОБА_6 та товар доставлено в місце призначення. Потім йому зателефонувала ОСОБА_13 та повідомила про зміну реквізитів рахунку, на який потрібно здійснити оплату. На оновлені рахунки і були перераховані кошти за перевезення. Через деякий час до нього зателефонував ОСОБА_6 та запитав чому не оплачуються послуги з транспортування. Тоді він зрозумів, що з розрахунками щось не те.
- показаннями свідка ОСОБА_14 , який суду повідомив, що займається підприємницькою діяльністю щодо здачі в оренду транспортних засобів. Потерпілий ОСОБА_6 його брат. Він, як і брат, працювали з логістами ОСОБА_4 та ОСОБА_8 . Одного разу ОСОБА_4 не перерахувала кошти, які отримала від замовника за перевезення.
- показаннями свідка ОСОБА_8 , яка суду повідомила, що 4-5 років співпрацювала з ОСОБА_6 по перевезенню вантажів. Суть її роботи полягала в організації маршрутів перевезення, розрахунку економічної доцільності таких перевезень. Також на ОСОБА_6 працювала логіст ОСОБА_4 , яка займалася пошуком замовлень, супроводом перевезення, спілкуванням з клієнтом. Влітку 2022 року подзвонила ОСОБА_4 та повідомила, що необхідно виконати замовлення за маршрутом м.Хорол м.Рені. Кошти від цього замовлення повинні були надійти на рахунок ОСОБА_6 . В свою чергу ОСОБА_6 попросив вказати в договорі картковий рахунок ОСОБА_8 , щоб остання з цих коштів здійснила розрахунки з водіями. Через тиждень після виконання замовлення подзвонив ОСОБА_6 та спитав чи перераховані кошти, на що ОСОБА_8 повідомила, що кошти не надійшли. В телефонній розмові ОСОБА_4 попросила почекати, оскільки вирішує питання з оплатою, однак після цього на телефонні дзвінки не відповідала.
- показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які суду повідомили, що працюють водіями в Хорольській спілці. ОСОБА_6 є їхнім начальником, а ОСОБА_4 працювала диспетчером по логістиці. Одного разу надійшло замовлення на перевезення кукурудзи з м.Хорол. Їхали 4-ма автомобілями. При цьому ОСОБА_17 повідомив, що ОСОБА_6 періодично затримував виплату заробітної плати.
- копіями свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 та договорів оренди транспортних засобів № 1/06-2021 від 01.06.2021 року, № 1-ХСП/13-2022 від 03.01.2022 року, які підтверджують право власності/користування ОСОБА_6 на тягачі з напівпричіпами, якими здійснювалося перевезення.
- копією договору № 03-05/2022 від 03.05.2022 року про надання послуг по перевезенню вантажу, укладеного між ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_6 , та заявкою до цього договору від 03.05.2022 року відповідно до якого останній взяв на себе зобов`язання доставити ввірений вантаж кукурудзи з м.Хорол Лубенського району Полтавської області до м.Рені Одеського району Одеської області, 4-ма автомобілями за ціною 3000 грн за 1 т. В свою чергу відповідно до п.5.1. договору розрахунки за цим договором здійснюються на картку НОМЕР_1 ОСОБА_8 або на іншу карту надану перевізником.
- актом про надання послуг № 20/10 від 09.05.2022 року, яким сторони договору № 03/05-2022 від 03.05.2022 року засвідчили повне виконання послуг по перевезенню кукурудзи. Загальна вартість робіт склала 296 520 грн
- копіями квитанцій АТ КБ «Приватбанк» від 21-23.05.2022 року, виписками з банківського рахунку ОСОБА_18 , з яких вбачаються 4 транзакції (21-23.05.2022 року) по перерахунку йому з рахунків ОСОБА_10 та ОСОБА_7 коштів на суму 295 398 грн 32 коп.
- протоколом огляду телефона ОСОБА_7 та скриншотами з цього телефону, на яких зафіксована розмова з ОСОБА_4 щодо сплати коштів в сумі 296 520 грн за поставку кукурудзи.
- протоколом огляду телефону ОСОБА_4 та скриншотами з цього телефону, на яких зафіксовано розмову ОСОБА_4 та ОСОБА_6 щодо повернення коштів в сумі 296 631 грн за поставку кукурудзи (Хорол-Рені).
- довідкою № 2 від 19.08.2022 року ПП «Хорольська спілка перевізників», якою підтверджується те, що ОСОБА_9 з 24.06.2022 року працював на посаді водія в ПП «Хорольська спілка перевізників».
- виписками з банківського рахунку ОСОБА_8 , картка НОМЕР_1 , з яких вбачається, що кошти від контрагентів за договором № 03-05/2022 від 03.05.2022 року не надходили.
Наведені докази узгоджуються між собою, не суперечать один одному, та в своїй сукупності підтверджують факт вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.
При цьому суд відхиляє доводи захисника та обвинуваченої, що дії ОСОБА_4 не містять складу кримінального правопорушення, а спір повинен вирішуватися в порядку цивільного судочинства.
Так, кримінальна відповідальність за ст. 190 КК України настає у результаті заволодіння винною особою чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.
Об`єктивна сторона шахрайства полягає у заволодінні майном або придбанні право на майно шляхом обману чи зловживання довірою. В результаті шахрайських дій потерпілий власник (володілець) майна чи особа, у віданні або під охороною, якої знаходиться майно, добровільно передає майно або право на майно винній особі.
Способами вчинення шахрайства є: 1) обман; 2) зловживання довірою.
Зловживання довірою полягає у недобросовісному використанні довіри з боку потерпілого.
Для заволодіння чужим майном чи правом на нього винний використовує особливі довірчі стосунки, які склалися між ним та власником чи володільцем майна. Такі стосунки можуть виникати внаслідок особистого знайомства, родинних або дружніх зв`язків, рекомендацій інших осіб, зовнішньої обстановки, цивільно-правових або трудових відносин, соціального статусу винного чи інших осіб, тощо.
Обман чи зловживання довірою при шахрайстві застосовуються винним з метою викликати у потерпілого впевненість про вигідність або обов`язковість передачі йому майна чи права на нього.
Обов`язковою умовою визнання обману чи зловживання довірою ознакою об`єктивної сторони шахрайства є використання його для заволодіння майном чи придбання права на майно.
Отримання грошей (майна) під умовою виконання зобов`язання, яке в подальшому не було виконане, може кваліфікуватися як шахрайство в тому випадку, коли особа ще в момент заволодіння грошима (майном) хотіла їх привласнити та не мала наміру виконувати взяте на себе зобов`язання.
При обвинуваченні особи у вчиненні шахрайства під час укладення договорів цивільно-правового характеру - слід в обов`язковому порядку встановлювати умисел особи на заволодіння майном в момент його отримання; в іншому випаду мова йтиме про відсутність складу злочину «шахрайство» та наявність цивільно-правових відносин між особами.
Інакше кажучи, наявність формальних (навіть належним чином оформлених) цивільно-правових відносин, за допомогою яких суб`єкт прагне завуалювати свій злочинний умисел, за наявності підстав не повинна бути перешкодою для оцінки скоєного як злочину, передбаченого статтею 190 КК.
Особливістю шахрайства вважається і те, що особа, яку зазвичай позначають як потерпілого (це власник або особа, якій ввірене чи під охороною якої перебуває майно) і воля якої сфальсифікована обманом чи зловживанням довірою, бере безпосередню участь у передачі майна чи права на нього. Для кваліфікації скоєного як шахрайства не має значення рівень витонченості обману, ступінь обачності або, навпаки, легковажності потерпілого. Важливо лише, щоб у конкретній ситуації потерпілий не усвідомлював факту застосування щодо нього обману (зловживання довірою), щоб обманні дії винного були ефективними в аспекті успішного заволодіння чужим майном (правом на нього). Обов`язковою ознакою шахрайства визнається вже згадувана добровільність передачі майна чи права на нього; щоправда, така добровільність має умовний (уявний) характер, адже насправді дії зазначених осіб щодо передачі майна чи права на нього зумовлені тим, що вони введені в оману. Між діянням винного і помилкою потерпілої особи, яка передає майно, повинен бути причинний зв`язок.
До суб`єктів обману при вчиненні шахрайства належать не лише власники, а й інші особи, уповноважені на вчинення юридично значущих дій стосовно майна. Введення таких осіб в оману дає підстави говорити про опосередковане вчинення шахрайства. Оскільки стаття 190 КК не вимагає, щоб особа, яка вводиться в оману при вчиненні шахрайства, і потерпілий від цього злочину (тобто той, кому заподіюється майнова шкода) збігались.
Схожа правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24.11.2016 року справ №5-250кс(15)16(1).
Повертаючись до обставин цієї справи, суд враховує те, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 була укладена письмова угода про перевезення товару. В свою чергу ОСОБА_4 хоча і не була офіційно працевлаштованою виконувала обов`язки «логіста», тобто була довіреною особою ФОП ОСОБА_6 у відносинах з замовником, що на той час відповідало звичаям ділового обороту. При допиті в судовому ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 суд встановив, що вони однаково розуміли зміст їх права та обов`язки при виконанні угоди.
При виконанні цього договору у ОСОБА_4 виник умисел використати спеціальні довірчі стосунки та заволодіти коштами ОСОБА_6 в сумі приблизно 300 000 грн, які, на її думку, він заборгував її чоловіку в якості заробітної плати. Окремо слід зазначити, що наявність такої заборгованості є спірною, зокрема, не підтверджується жодними письмовими доказами.
Врешті решт реалізовуючи свій умисел ОСОБА_4 , достеменно знаючи про те, що відповідно до п.5.1. договору розрахунки за цим договором здійснюються на картку НОМЕР_1 ОСОБА_8 , використовуючи спеціальні довірчі стосунки вказала ОСОБА_7 картку для розрахунку свого чоловіка ОСОБА_9 , на яку і були перераховані кошти. Таким чином ОСОБА_4 заволоділа коштами ОСОБА_6 .
Враховуючи такі обставини, наведене тлумачення змісту кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 містять склад цього кримінального правопорушення.
При призначенні покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України суд не вбачає обставин, які пом`якшують покарання та відповідно до ст.67 КК України, обставин які обтяжують її покарання.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалася, за місцем проживання характеризується позитивно, суд вважає за необхідне призначити їй покарання у виді позбавлення волі.
Разом з тим, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України. При цьому суд враховує особу винної, яка раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно, заміжня, має на утриманні малолітню дитину свого чоловіка.
Відповідно до ст.76 КК України слід зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити їй покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
Згідно ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Речові докази по справі: заявка до договору № 03/05-2022 від 03.05.2022, договір № 03/05-2022 від 03.05.2022, акт надання слуг № 20/10 від 09.05.2022, 4 копії квитанцій з Приват-24, 6 аркушів паперу скрін-шотами його переписки у месенджері VIBER з ОСОБА_4 , копія паспорту та коду ОСОБА_9 , 4 копії свідоцтв на транспортні засоби, договір оренди транспортних засобів № 1/06-2021 від 01.06.2021, договір оренди транспортних засобів № 1-ХСП/13-2022 від 3.01.2022, акт прийому-передачі до договору від № 1-ХСП/13-2022 від 3.01.2022, виписки з карткових рахунків ОСОБА_8 на 36 аркушах, 5 аркушів паперу зі скрін-шотами його переписки у месенджері VIBER з ОСОБА_4 , 9 аркушів паперу зі скрін-шотами його переписки у месенджері VIBER з ОСОБА_4 , інформація мобільного оператора ПрАТ «ВФ України» на DVD-R диску, інформація мобільного оператора ПрАТ «Київстар» на DVD-R диску та інформація банку АТ КБ «Приватбанк» на DVD-R диску, що зберігаються при матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах даного кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1