Справа № 953/1929/23
Провадження № 1-кс/953/9949/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року м. Харків

Слідчий суддя Київського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові клопотання слідчого 1-го відділення слідчого відділу Управління СБУ в Харківській області капітана юстиції ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000321 від 02 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Аламишик Джалалалкудукського району Узбецької Республіки, військовослужбовця ЗС РФ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України,

в с т а н о в и в:

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України за наступних обставин.

З 19.02.2014 до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією РФ проти України, окупацією частини території України, що вказує на поширення дії на території України законів та звичаїв війни (норм МГП).

У березні 2022 року збройні сили та інші військові формування Російської Федерації незаконно окупували територію м. Балаклія Харківської області, територію Куп`янського та Ізюмського районів.

Під час окупації населених пунктів Куп`янського та Ізюмського районів Харківської області у ОСОБА_7 на прізвисько « ОСОБА_8 » виник умисел, направлений на вчинення кримінальних правопорушень на території Куп`янського та Ізюмського районів, шляхом порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а саме: положення ст. 33 Конвенції про захист цивільного населення під час війни, підписаної у м. Женеві 12.08.1949 року, відповідно до якої забороняється здійснювати будь-які форми випадкової безпорадності або шкоди, що необхідно пов`язані зі збройним конфліктом та викликані ним, включаючи випадки, коли ці форми стаються внаслідок незаконного викрадення, використання або розграбування майна цивільних осіб.

З цією метою, діючи умисно, шляхом збагачення за рахунок інших осіб, тобто із корисливих мотивів, усвідомлюючи переваги вчинення кримінальних правопорушень із залученням інших учасників, ОСОБА_7 вирішив вчиняти кримінальні правопорушення злочини зазначеної категорії за попередньою змовою групою осіб.

Реалізуючи умисел, ОСОБА_7 у не встановлений час та у не встановленому під час досудового розслідування місці, однак не пізніше березня 2022 року, проходячи службу військовослужбовцем ЗС РФ у складі 7 окремого мотострілкового полку запропонував раніше знайомим йому військовослужбовцю першої стрілецької роти 1 стрілецького батальйону НОМЕР_1 стрілецького полку - ОСОБА_9 та військовослужбовцю 7 окремого мотострілецького полку - ОСОБА_6 , прийняти участь у вчиненні злочинів, пов`язаних з іншими порушеннями законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а саме: порушенніст. 33 Конвенції про захист цивільного населення під час війни, підписаної у м. Женеві 12.08.1949 року, відповідно до якої забороняється здійснювати будь-які форми випадкової безпорадності або шкоди, що необхідно пов`язані зі збройним конфліктом та викликані ним, включаючи випадки, коли ці форми стаються внаслідок незаконного викрадення, використання або розграбування майна цивільних осіб, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб із числа цивільних мешканців, які проживали на території окупованих ЗС РФ населених пунктів Куп`янського та Ізюмського районів, шляхом вчинення крадіжок їх особистого майна, вчинення крадіжок, поєднаних з проникненням у інше приміщення, незаконного заволодіння транспортними засобами, з погрозою застосування насильства яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи.

На вказану пропозицію ОСОБА_6 та ОСОБА_9 погодились та висловили свою згоду прийняти участь у скоєнні злочинів вказаної категорії.

З цією метою, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , використовуючи присутність інших військовослужбовців ЗС РФ, 16.03.2022 в обідню пору, точного часу під час досудового розслідування встановити не представилось можливим, прибули до н.п. Волохів Яр Харківської області за адресою: АДРЕСА_2 , де на той час разом з родиною перебував ОСОБА_10 .

Використовуючи присутність військовослужбовців ЗС РФ, які порушуючи недоторканість житла ОСОБА_10 , проникли на територію домоволодіння по АДРЕСА_2 та оточили будинок, утримуючи віконні отвори під прицілом стрілецької зброї, яку мали при собі, ОСОБА_7 пройшов всередину будинку, де в одній із кімнат виявив ОСОБА_10 . Після чого, погрожуючи застосуванням короткоствольної вогнепальної нарізної стрілецької зброї невстановленого зразка та калібру, наблизивши цівку ствола упритул до тіла з боку спини з права, під приводом перевірки документів та відшукування проукраїнські налаштованих громадян, змусив ОСОБА_10 вийти із жилого будинку на подвір`я, надавши для ознайомлення фотознімки його молодшого брата ОСОБА_11 , який на той час проходив службу у ЗС України.

Пересвідчившись, що перед військовослужбовцями ЗС РФ знаходиться саме ОСОБА_10 , а не його молодший брат ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливим мотивом, на виконання спільного з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 умислу, розуміючи, що порушує положення ст. 33 Конвенції про захист цивільного населення під час війни, підписаної у м. Женеві 12.08.1949 року, відповідно до якої забороняється здійснювати будь-які форми випадкової безпорадності або шкоди, що необхідно пов`язані зі збройним конфліктом та викликані ним, включаючи випадки, коли ці форми стаються внаслідок незаконного викрадення, використання або розграбування майна цивільних осіб, погрожуючи застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя щодо потерпілого та його родини, висловив ОСОБА_10 усну вимогу про необхідність передати автомобіль «Део Сенс» реєстраційний номер НОМЕР_2 2007 року випуску, який належав потерпілому та, на той час, перебував у дворі.

Слідуючи вказівкам ОСОБА_7 , через побоювання за своє життя та життя малолітніх дітей та інших членів родини, ОСОБА_10 передав йому ключі від транспортного засобу, після чого ОСОБА_9 привів автомобіль у робочий стан шляхом пуску запалення двигуна, ОСОБА_6 сів усередину салону автомобіля та, дочекавшись ОСОБА_7 , у трьох рушили з місця вчинення злочину, таким чином довівши свій спільний, корисливий умисел на пограбування цивільного населення до кінця.

При цьому інші присутні на подвір`ї військовослужбовці ЗС РФ, які не були охоплені єдиним з ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 умислом, покинули територію домоволодіння по АДРЕСА_2 пішки.

У подальшому військовослужбовці ЗС РФ, а саме: ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 розуміючи, що автомобіль «Део Сенс» реєстраційний номер НОМЕР_2 2007 року випуску не є абсолютно необхідним для ведення війни, розпорядились ним на власний розсуд, використавши його для власних цілей, у тому числі з метою пересування околицями населених пунктів та с. Безмятежне, Куп`янської ОТГ у тому числі, де на території одного із фермерських господарств знищили його шляхом підпалу.

Своїми протиправними діями, військовослужбовці ЗС РФ спричинили ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 78990, 00 гривень.

Крім того, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою між собою, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, тобто з корисливих мотивів, разом з іншими військовослужбовцями ЗС РФ анкетні дані яких під час досудового розслідування не встановлені, у 10-х числах березня 2022 року, точний час не встановлено, прибули до н.п. Вишневе на територію ПРаТ «Балаклійський НПП», де на той час перебували транспортні засоби, що належали підприємству.

Виявивши на території підприємства транспортні засоби, а саме: КТЗ УАЗ 3163-034, 2007 року випуску, УАЗ АС-U-220695-СП8, 2011 року випуску, НОМЕР_3 , 2007 року випуску та ВАЗ212140, 2011 року випуску, останні, діючи умисно, повторно, розуміючі, що порушують положення ст. 33 Конвенції про захист цивільного населення під час війни, підписаної у м. Женеві 12.08.1949 року, відповідно до якої забороняється здійснювати будь-які форми випадкової безпорадності або шкоди, що необхідно пов`язані зі збройним конфліктом та викликані ним, включаючи випадки, коли ці форми стаються внаслідок незаконного викрадення, використання або розграбування майна цивільних осіб, вирішили ними незаконно заволодіти з метою подальшого їх використання у власних, корисних цілях.

Таким чином, військовослужбовці ЗС РФ зі складу 7 окремого мотострілкового полку та першої стрілецької роти 1 стрілецького батальйону 202 стрілецького полку, погрожуючи застосуванням вогнепальної стрілецької зброї, яку мали при собі, а у разі неналежного виконання вказівок застосуванням насильства щодо присутніх цивільних осіб - працівників підприємства, діючи відкрито, оточили периметр підприємства, а робітникам, які на той час виконували функції охорони ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , наказали лягти обличчям до землі, таким чином подолавши їх волю до супротиву.

Після чого військовослужбовці ЗС РФ зі складу 7 окремого мотострілкового полку та першої стрілецької роти 1 стрілецького батальйону 202 стрілецького полку за власною ініціативою, а ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою між собою, повторно, переконавшись, що їх протиправним діям ніхто не зможе завадити, незаконно, проти волі власника, розуміючи, що транспортні засоби підприємства не є абсолютно необхідними для ведення війни, здійснили приведення автомобілів у робочий стан шляхом пуску запалення двигуна, зайняли місця в салоні кожного з них та з місця вчинення злочину поїхали, довівши спільний умисел до кінця та у подальшому розпорядились майном, яким вони незаконно заволоділи, на власний розсуд, спричинивши ПРаТ «Балаклійський НПП» в особі голови правління ОСОБА_15 , матеріальну шкоду на суму 820151,75 гривень.

Крім того, наприкінці липня 2022 року у світлу пору доби, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , скориставшись інформацією останнього про те, що в одному із садових будинків дачного кооперативу «КАШТАН» у с. Щурівка Ізюмського району можуть зберігатись матеріальні цінності, на автомобілі моделі «ВАЗ-2107» темно синього кольору без номерних знаків, який використовували військовослужбовці 202 стрілецького полку для особистих цілей, приїхали до населеного пункту с. Щуровка.

Перебуваючи на території зазначеного населеного пункту поблизу одного із садових будинків дачного кооперативу «КАШТАН» у с. Щурівка Ізюмського району, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 підійшли до будинку, який належав ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та шляхом злому скла віконного отвору на першому поверсі, проникли до будинку, де виявили двигун до човна Nissan Marine MSF-15C№ НОМЕР_4 , який вирішили викрасти з метою подальшої реалізації.

Реалізуючи спільний злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , діючи таємно, з корисливою метою, за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , повторно, розуміючи, що порушує положення ст. 33 Конвенції про захист цивільного населення під час війни, підписаної у м. Женеві 12.08.1949 року, відповідно до якої забороняється здійснювати будь-які форми випадкової безпорадності або шкоди, що необхідно пов`язані зі збройним конфліктом та викликані ним, включаючи випадки, коли ці форми стаються внаслідок незаконного викрадення, використання або розграбування майна цивільних осіб та, що двигун до човна Nissan Marine MSF-15C№ НОМЕР_4 не є абсолютно необхідним для ведення війни, через віконний отвір, який утворився у результаті пошкодження скла, руками перемістили двигун до човна Nissan Marine MSF-15C№ НОМЕР_4 із приміщення першого поверху садового будинку, який належить ОСОБА_16 , до багажнику автомобіля «ВАЗ-2107» темно синього кольору без номерних знаків, після чого з місця вчинення злочину поїхали, довівши таким чином свій спільний умисел до кінця. У подальшому військовослужбовці ЗС РФ реалізували вказаний мотор одному із місцевих жителів в с. Шевченкове, спричинивши власнику майна матеріальну шкоду на суму 8060 грн.00 копійок., а виручені грошові знаки, витратили на продукти харчування та алкогольні напої в одному з магазинів на території с. Шевченково, Куп`янської ОТГ.

Крім того, 31 липня 2022 року о 17 годині 43 хвилин, точний час в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_6 разом з іншими військовослужбовцями ЗС РФ, а саме: ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , попередньою домовившись між собою на вчинення корисливих злочинів на території с. Щуровка та інших населених пунктів Куп`янського та Ізюмського районів, в стані алкогольного сп`яніння перебували на території с. Шевченкове, Куп`янського району.

Перебуваючи за вказаними координатами, вони з метою пошуку транспортного засобу серед осіб, які проявляють вільну проукраїнську позицію під час окупації військовослужбовцями РФ їх населеного пункту та з метою подальшого незаконного (проти їх волі) заволодіння ним, тобто корисливим мотивом, вирішили проїхати до с. Безмятежне, Шевченківської ОТГ, Куп`янського району.

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб разом з іншими двома військовослужбовцями ЗС РФ на транспортному засобі моделі «Део Сенс» срібно зеленого кольору, без державних номерів, який належав ОСОБА_10 і на якому до цього часу через стан алкогольного сп`яніння потрапили у дорожньо - транспортну пригоду, приїхати до с. Безмятежне, Шевченківської ОТГ, Куп`янського району, Харківської області на територію фермерського господарства, де у той час перебував раніше їм незнайомий власник господарства - ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на прізвисько « ОСОБА_18 ».

Перебуваючи на території фермерського господарства, ОСОБА_7 , грубо нехтуючи законами і звичаями війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України розуміючи, що порушує вимоги міжнародного гуманітарного права, а саме ст. 51 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол І), від 8 червня 1977 року, діючи з умислом, направленим на протиправне заподіяння смерті іншій людині, здійснив не менше одного пострілу з автоматичної зброї невстановленого зразку та калібру у голову господаря ферми, внаслідок чого останній впав на землю та помер на місці, після чого наказав ОСОБА_6 та ОСОБА_9 приховати сліди убивства ОСОБА_17 .

У свою чергу останні, а ОСОБА_6 зокрема, розуміючи що ОСОБА_17 мертвий у результаті пострілу в голову зі стрілецької зброї, за допомогою предмету, який має рублячи властивості, від`єднали від тулубу трупа ОСОБА_17 нижні кінцівки до рівня середніх третин обох стегон, ліву верхню кінцівку до рівня верхньої третини передпліччя, праву верхню кінцівку - до рівня середньої третини передпліччя та голову - до рівня потиличної кістки, частину з яких, окрім фрагменту лівої стопи з нижньою третиною малогомілкової та великогомілкової кісток, помістили до окремого мішку та, утримуючи труп ОСОБА_17 руками за залишки кінцівок, утрьох перенесли його всередину автомобіля марки «Део Сенс» срібно-зеленого кольору без держаних номерів, яким у березні 2022 року заволоділи у н.п. Волохів Яр у господарстві по вул. Космічна, 18 і на якому вони прибули за вищевказаних обставин.

У свою чергу ОСОБА_9 , у той час, коли ОСОБА_7 та ОСОБА_6 займались збиранням залишків частин тіла ОСОБА_17 , на виконання спільного корисливого умислу, розуміючи, що вони порушують положення ст. 33 Конвенції про захист цивільного населення під час війни, підписаної у м. Женеві 12.08.1949 року, відповідно до якої забороняється здійснювати будь-які форми випадкової безпорадності або шкоди, що необхідно пов`язані зі збройним конфліктом та викликані ним, включаючи випадки, коли ці форми стаються внаслідок незаконного викрадення, використання або розграбування майна цивільних осіб, з метою незаконного заволодіння автомобілем марки ВАЗ 21053 д.н.з НОМЕР_5 , через відсутність ключа, перебуваючи всередині салону автомобіля, шляхом з`єднання проводів рульової колонки, здійснив невдалу спробу запуску двигуна про що повідомив присутнім.

Після чого ОСОБА_9 , пересвідчившись у неможливості пуску двигуна, розуміючи протиправність спільних дій, тобто діючи з прямим умислом, за попередньою змовою групою осіб, з метою знищення відбитків пальців своїх рук на кермі автомобіля, маючи фактичну можливість розпоряджатись вилученим із володіння ОСОБА_17 майном, пошкодив зазначений транспортний засіб шляхом підпалу, таким чином виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, спричинивши власнику майна матеріальну шкоду на суму 40591 грн.15 копійок.

Пересвідчившись, що транспортні засоби охоплені полум`ям, ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 вирішили повертатись до місця дислокації військової частини з метою відведення підозри у щойно вчиненому ними кримінальному правопорушенні. Таким чином, ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 з місця вчинення злочину у трьох пішли в сторону населеного пункту Вишневе Куп`янського району, у подальшому утилізували залишки частин тіла ОСОБА_17 по дорозі у зв`язку з чим, на даний час їх місце знаходження невідомо.

21 грудня 2023 року слідчий 1-го відділення слідчого відділу Управління СБУ в Харківській області капітан юстиції ОСОБА_5 звернулась до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_2 про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

В обґрунтування клопотання слідчий також посилається на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків чи інших учасників кримінального провадження; вчинити інші кримінальні правопорушення. Так, ОСОБА_6 через тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, який відповідно до ст.12 КК України кваліфікуються як особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Розуміючи тяжкість покарання, яке може загрожувати підозрюваному у разі ухвалення обвинувального вироку, а також усвідомлюючи неможливість повного контролю державною владою кордонів та території України в умовах збройної агресії РФ проти України, ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, зокрема на території РФ чи тимчасово окупованих частинах території України, де наразі і перебуває. ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, оскільки досудове розслідування кримінального правопорушення триває і органом розслідування на даний час не проведено всього необхідного обсягу слідчих (розшукових) дій. Також ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків чи інших учасників кримінального провадження, оскільки, як встановлено під час досудового розслідування, він застосовував незаконні методи впливу до потерпілого, у тому числі психічний та фізичний вплив із погрозами застосування фізичного насилля. ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину щодо умисного порушення законів та звичаїв війни у формі жорстокого поводження з цивільним населенням, що вказує на його безпринципність, жорстокість та виключну зухвалість в частині вчинення злочинів відносно мирних мешканців.

При вирішенні клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий також просить врахувати ту обставину, що вік та стан здоров`я не перешкоджають підозрюваному вчиняти злочини, перешкоджати виконанню завдань кримінального провадження та ухилятися від слідчого, прокурора і суду, а також те, що ризик продовження злочинної діяльності є високим, оскільки останній є військовослужбовцем ЗС РФ та у нього наявна вогнепальна зброя. З урахуванням викладених обставин на думку слідчого жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити запобіганню існуючим ризикам та виконання завдань кримінального провадження..

Прокурор просить розглянути клопотання за відсутності підозрюваного з тих підстав, що матеріали досудового розслідування дають достатні та безсумнівні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 умисно переховується від слідства та суду на території РФ з метою уникнення кримінальної відповідальності. Притягнути ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності у загальному порядку, передбаченому чинним кримінальним процесуальним законодавством, неможливо.Повідомлення про підозру ОСОБА_6 та повістки про його виклик у відповідності до ч. 8 ст. 135 КПК України опубліковані на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, в якому у 2023 році розміщуються повістки про виклик осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, та інші відомості.

Слідчий суддя, вислухавши прокурора та захисника, вважає наявними підстави для задоволення клопотання прокурора, виходячи з наступного.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого з підстав необґрунтованості та недоведеності зазначених прокурором ризиків, а також у зв`язку з відсутністю будь-яких доказів на підтвердження факту знаходження підозрюваного ОСОБА_6 на території РФ.

Відповідно до ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Слідчим надані достатні відомості, які свідчать про перебування на цей час підозрюваного на території Російської Федерації, яка визнана Верховною Радою України державою-агресором, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає наявними правові підстави для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, що відповідає вимогам ч. 6 ст. 193 КПК України.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників кримінального провадження та дослідивши надані сторонами докази, приходить до висновку про необхідність обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з наступних підстав.

Слідчим відділом Управління СБУ в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000321 від 02 серпня 2022 року.

14 грудня 2023 року у відповідності до ст. ст. 276-278 КПК України складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України яке вручено останньому у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

Повідомлення про підозру ОСОБА_6 та повістки про виклик останнього відповідно до вимог ч. 8 ст. 135 КПК України 14 грудня 2023 опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження.

Постановою заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_19 строк досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню продовжений до трьох місяців до 21 січня 2024 року.

Постановою слідчого 1-го відділення слідчого відділу Управління СБУ в Харківській області старшого капітана юстиції ОСОБА_5 від 21 грудня 2023 року підозрюваних ОСОБА_6 та ОСОБА_20 оголошено у розшук.

Надані стороною обвинувачення докази у їх обсязі свідчать про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, а саме: заява ОСОБА_21 про вчинення кримінального правопорушення від 12.05.2023; заява ОСОБА_22 про вчинення кримінального правопорушення від 12.05.2023; заява ОСОБА_23 про вчинення кримінального правопорушення від 12.05.2023; протокол допиту потерпілої ОСОБА_21 від 29.05.2023; протокол огляду від 29.05.2023; протокол проведення слідчого експерименту від 29.05.2023; протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 від 29.05.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_24 від 29.05.2023; протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.05.2023; висновок експерта №СЕ-19/121-23/12528-АВ від 15.06.2023; висновок експерта №СЕ-19/121-23/12529-АВ від 15.06.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 02.06.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 02.06.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_25 від 02.06.2023; протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.06.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_26 від 02.06.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_27 від 02.06.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_28 від 02.06.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_29 від 02.06.2023; протокол допиту потерпілого ОСОБА_15 від 27.06.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_30 від 02.10.2023; протоколи пред`явлення особи для впізнання від 02.10.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_31 від 02.10.2023;протокол допиту свідка ОСОБА_32 від 02.10.2023.

Зазначені докази на думку слідчого судді не містять ознак очевидної недопустимості та неналежності та є достатніми для висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Слідчий суддя також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.1, п. 2, п. 3, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України: можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або суду; можливість знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків чи інших учасників кримінального провадження; вчинення інших кримінальних правопорушень.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.

Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу підозрюваному суд враховує його особистість, наявність постійного місця проживання та міцність соціальних зв`язків, моральні переконання, майновий стан та зв`язки з державою.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану та збройної агресії Російської Федерації. Зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у виді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років, ту обставину, що підозрюваний є військовослужбовцем ЗС РФ, на цей час він перебуває на території Російської Федерації та оголошений у розшук, слідчим суддею не встановлено наявність будь-яких зв`язків підозрюваного з державою Україною, суддя вважає доведеним існування ризику можливості переховування від органу досудового розслідування та суду.

Виходячи зі змісту формулювання підозри, враховуючи, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню не завершено, слідчим не проведені всі необхідні слідчі дії, направлені на отримання доказів, підозра обґрунтовується показаннями потерпілих та свідків, слідчий суддя також вважає доведеним існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливість незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Суд також погоджується з доводами слідчого про те, що ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування кримінального правопорушення триває і органом розслідування на даний час не проведено всього необхідного обсягу слідчих (розшукових) дій.

Виходячи зі змісту формулювання обвинувачення, зокрема обставин вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, враховуючи ту обставину, що підозрюваний є військовослужбовцем ЗС РФ, суд також вважає доведеним існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливість вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, наявність зазначених ризиків, передбачених п.1, п. 2, п. 3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, є виключними обставинами та у їх сукупності виправдовують тримання підозрюваного під вартою та свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 КПК Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

Слідчим надані достатні відомості за результатами проведення оперативно-розшукових заходів на підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_6 перебуває на території РФ, тобто держави, визнаної Верховною Радою України державною агресором, про що також вбачається із обставин вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень та даних про особу підозрюваного.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав, з якими закон пов`язує можливість вирішення питання про обрання особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Прокурором під час судового розгляду клопотання доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тому слідчий суддя дійшов висновку про необхідність обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При постановленні даної ухвали суд, керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначає розмір застави відносно ОСОБА_6 при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 197, 199 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого 1-го відділення слідчого відділу Управління СБУ в Харківській області капітана юстиції ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000321 від 02 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Після затримання ОСОБА_6 не пізніше як через 48 годин з часу доставки до місця кримінального провадження забезпечити його доставку до слідчого судді Київського районного суду міста Харкова для вирішення питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід..

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст судового рішення складений 25 грудня 2023 року.

Слідчий суддя - ОСОБА_1