ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2602/23 Справа № 210/595/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
15 листопада 2023 року м.Кривий Ріг
15.11.2023р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області у складі:
судді доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області в режимі відеоконференції апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_7 на вирок
Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.05.2023р., яким обвинуваченого
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Інгулець Дніпропетровської області, який зареєстрований в АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, та на підставі ч. 1, 4 ст. 70, ст. 71 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років два місяці
за участю прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого (в режимі ВКЗ) ОСОБА_6
захисника (в режимі ВКЗ) ОСОБА_9

в с т а н о в и л а :
Оскаржуваним вироком обвинуваченого визнано винуватим за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, та на підставі ч. 1, 4 ст. 70, ст. 71 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років два місяці.
Вирок суду оскаржено обвинуваченим, який не оскаржуючи фактичних обставин кримінального правопорушення, доведеності його винуватості, кваліфікації його дій, та призначеного покарання, не погоджується із тим, що суд першої інстанції при призначенні йому остаточного покарання не застосував вимоги ч.5 ст. 72 КК України в редакції закону № 838-VІІІ, та не зарахував строк його попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з рахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі;

- зазначає, що остаточне покарання йому призначено на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, відповідно до якої до покарання за новим вироком частково приєднано покарання у виді двох місяців позбавлення волі, яке є невідбутим покаранням за вироком Центрально-міського районного суду м. Кривого Рога Дніпропетровської області від 31.10.2017р.;

- вважає, що при застосуванні вимог ч. 1 ст. 71 КК України, суд першої інстанції, при призначенні остаточного покарання не врахував, що кримінальні правопорушення, за які він засуджений вироком Центрально-Міського районного суду Дніпропетровської області від 31.10.2017р., та кримінальне правопорушення, за якими він визнаний винуватим оскаржуваним вироком є взаємопов`язаними з кримінальними правопорушеннями, в яких йому було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, а тому застосуванню підлягають вимоги ч. 5 ст. 72 КК України в редакції ЗУ № 838-VІІІ від 26.02.2015р.;

- прохає здійснити йому перерахунок його строку попереднього ув`язнення за цими вироками, які були ухвалені в межах того самого кримінального провадження, по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В апеляційній скарзі прокурор не заперечуючи доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні ним кримінальних правопорушеннь, не оскаржучи фактичні обставини справи, місце, час, спосіб їх вчинення та інші обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, вважає вирок таким, що підлягає зміні;

- зазначає, що відповідно до матеріалів кримінального провадження обвинувачений був засуджений вироком Центрального-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.10.2017р. за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки шість місяців, від відбування покарання звільнений умовно-достроково 26.07.2018р., невідбутий строк покарання склав один рік чотири місяці 20 днів, крім того обвинуваченого вироком Центрально-Міського районного суду Дніпропетровської області від 17.11.2022р. засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років;

- наголошує, що за даним кримінальним провадженням обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення 05.10.2018р. за ч. 2 ст. 186 КК України, 27.08.2021,02.11.2021р., 04.12.2021р. за ч. 3 ст. 185 КК України, 02.04.2022р., 04.05.2022р. за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у період умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі та ухвалення вироку від 17.11.22р.;

- вказує, що постанова Об`єднаної палати Касаційного суду від 25.06.2018р. навела правовий висновок про застосування норм права, згідно з якими коли після ухвалення вироку у справі буде встановлено що засуджений винний ще в кількох злочинах, один з яких вчинено до, а інший після ухвалення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням ст. 70 КК України так, і ст. 71 КК України, спочатку за правилами ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів вчинених до постановлення першого вироку, після цього за правилами ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів вчинених після ухвалення першого вироку, і остаточно за сукупністю вироків відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, проте суд першої інстанції наведених вимог закону України про кримінальну відповідальність не дотримався, у зв`язку з чим вирок підлягає зміні;

- прохає вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність вважати обвинуваченого засудженим:

- за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки;

- за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років;

- за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки шість місяців;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання, призначеного за цим вироком, та вироком Центрально-Міського суду районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.11.2022р., призначити покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років один місяць.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.10.2017р. у виді одного місяця позбавлення волі, та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років два місяці.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримала подану апеляційну скаргу обвинуваченого, прохали її задовольнити, заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, доводи прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу, заперечила проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, та перевіривши доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги прокурора, та залишення без задоволення апеляційної скарги обвинуваченого за таких підстав.

Оскаржуваним вироком обвинуваченого визнано винуватим у тому, що він діючи повторно, 05.10.2018р., приблизно о 17:15год., знаходячись в приміщенні магазину «Адідас № 24» пр. Гагаріна в Металургійному районі м. Кривому Рогу Дніпропетровської області, реалізуючи свій злочинний намір, та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, скориставшись зайнятістю працівника магазину, взяв з торгівельного стенду вішалку з товаром, а саме чоловічий джемпер марки «Adidas», моделі «ESS 3S FZ FT», розміру «S», артикул «898788», сховав його під свою кофту, та утримуючи при собі майно, не оплативши, почав направлятись до виходу із приміщення магазину, намагаючись винести його таємно, проте був виявлений, та не реагуючи на вимоги працівника магазину зупинитись та віддати майно, яким заволодів, при цьому усвідомлюючи, що його дії помічені і оцінюються як викрадення, з місця вчинення злочину зник, тим самим відкрито заволодів чоловічим джемпером «Adidas ESS 3S FZ FT», розміру «S», артикул «S98788», що належить ДП «Адідас Україна», спричинивши таким чином майнову шкоду, на суму 1990,00грн.

Дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як грабіж, за ознаками відкритого викрадення чужого майна, вчиненого повторно.

Крім того, обвинувачений 27.08.2021р., в вечірній час доби, діючи повторно, маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, проходив по парку «імені Богдана Хмельницького» по пр. Металургів в Металургійному районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, де його увагу привернув автомобіль марки «Опель Аскора», д.н. НОМЕР_1 , який був припаркований біля кафе «Деревяшка», після чого обвинувачений реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до іншого сховища, переслідуючи корисливий мотив, шляхом пошкодження замку водійських дверей автомобіля марки «Опель Аскора», д.н. НОМЕР_1 , проник до салону автомобіля, та маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливу мету, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, викрав з салону автомобіля мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J6», що належить потерпілому ОСОБА_10 , чим спричинив потерпілому майнову шкоду на суму 1404,20грн.

Крім того, 02.11.2021р. в нічний час доби обвинувачений діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, проходив по вул. Віталія Матусевича в Металургійному районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, де його увагу привернув автомобіль марки «Honda Civic», д.н. НОМЕР_2 , після чого у останнього виник умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до іншого сховища. Після чого обвинувачений , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до іншого сховища, переслідуючи корисливий мотив, шляхом пошкодження скла водійських дверей автомобіля марки «Honda Civic», д.н. НОМЕР_2 , проник до салону зазначеного автомобіля, та маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливу мету, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи повторно, з салону автомобіля викрав чоловічу куртку бренду «Zara», вартістю 1000,00грн., автомобільний відео реєстратор «YI 4К+ Action Camera», вартістю 3233,33грн, індукційний автомобільний зарядний пристрій марки «Хіаоmі Мі 3А 20W», вартістю 1220,44грн., що належать потерпілому ОСОБА_11 чим спричинив потерпілому майнову шкоду на суму 5453,77грн.

Крім того, 04.12.2021р., в нічний час доби обвинувачений, діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, проходив по вул. Хабарівській в Металургійному районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, де його увагу привернув автомобіль марки «Субару Трібека», д.н. НОМЕР_3 , після чого у останнього виник умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до іншого сховища. Після чого обвинувачений реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до іншого сховища, переслідуючи корисливий мотив, шляхом пошкодження скла задніх пасажирських дверей автомобіля марки «Субару Трібека», д.н. НОМЕР_4 проник до салону зазначеного автомобіля, та маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливу мету, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи повторно з салону автомобіля викрав дві сліп-системи кондиціонерів TCL NFC - 07CHSA/XAB1, що належать потерпілому ОСОБА_12 чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 15203,34грн.

Дій обвинуваченого кваліфіковані за ч. 3 ст.185 КК України, як крадіжка, за ознаками таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, поєднаного з проникнення у інше сховище.

Крім того, 0204.2022р., в нічний час доби, обвинувачений діючи повторно, в умовах воєнного стану, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, проходив по вул. Степана Тільги в Металургійному районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, де його увагу привернув автомобіль марки «Хонда Пілот», д.н. НОМЕР_5 , після чого у останнього виник умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до іншого сховища. Після чого обвинувачений реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до іншого сховища, переслідуючи корисливий мотив, шляхом пошкодження скла задніх пасажирських дверей автомобіля марки «Хонда Пілот», д.н. НОМЕР_6 проник до салону зазначеного автомобіля, та маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливу мету, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи повторно, з салону автомобіля викрав бортові ваги для бетонозмішувачів з самозавантаженням «ARDU» в кількості 13 штук, що належать ТОВ «ЕКСПОРТМШВЕС» чим спричинив вказаному підприємству матеріальну шкоду в сумі 398 450,00грн.

Дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 4 ст.185 КК України, як крадіжка, за ознаками таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, поєднаного з проникнення у інше сховище, вчинене в великих розмірах та в умовах воєнного стану.

Крім того, 14.05.2022р., в нічний час доби, обвинувачений діючи повторно, в умовах воєнного стану, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, проходив по вул. Галенко в Металургійному районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, де його увагу привернув автомобіль марки «Шкода Супер Б», д.н. НОМЕР_7 , після чого у обвинуваченого виник умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до іншого сховища. Обвинувачений реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до іншого сховища, переслідуючи корисливий мотив, шляхом пошкодження скла водійських дверей автомобіля марки «Шкода Супер Б», д.н. НОМЕР_7 , проник до салону зазначеного автомобіля, та маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливу мету, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи повторно, з салону автомобіля викрав жіночу сумку, в якій знаходились особисті речі потерпілої ОСОБА_13 , чим спричинив потерпілій майнову шкоду в сумі 3800,00грн.

Дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 4 ст.185 КК України, як крадіжка, за ознаками таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, поєднаного з проникнення у інше сховище, вчиненого в мовах воєнного стану.

Вирок оскаржений обвинуваченим та прокурором в частині призначення обвинуваченому покарання, а саме обвинуваченим в частині незастосування вимог ч. 5 ст. 72 КК України в редакції ЗУ № 838-VІІІ від 26.02.2015р. при зарахуванні у строк покарання строку попереднього ув`язнення день за два, прокурором в частині принципу призначення остаточного покарання, фактичні обставини справи, кваліфікація вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, доведеність його винуватості в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому вирок відповідно до вимог ст. 404 КПК України переглядається в межах апеляційної скарги.

При вирішенні питання щодо необхідності застосування щодо обвинуваченого вимог ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції ЗУ № 838-VІІІ від 26.02.2015р., при зарахуванні у строк покарання строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, то суд апеляційної інстанції таких підстав не вбачає, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що інкриміновані кримінальні правопорушення обвинувачений вчинив у період з 05.10.2021р. по 14.05.2022р..

У зв`язку з прийняттям ЗУ від 18.05.2017р. № 2046-VIII "Про внесення зміни до КК України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення" (далі - Закон № 2046-VIII) положення ЗУ від 26.11.2015р. № 838-VIII «Про внесення зміни до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» (так званий закон Савченко) (далі - Закон № 838-VIII) можна застосовувати тільки в окремих випадках.

Так, згідно з правовим висновком постанови Великої Палати Верховного Суду України від 29.08.2018р. у справі № 663/537/17, якщо особа вчинила злочин в період з 24.12.2015р. до 20.06.2017р. (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII).

Якщо особа вчинила злочин в період до 23.12.2015р. (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України).

Якщо особа вчинила злочин до 20.06.2017р. (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

Якщо особа вчинила злочин до 20.06.2017р. (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21.06.2017р., тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21.06.2017р. (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).

Як вбачається з оскаржуваного вироку, обвинувачений вчинив інкриміновані кримінальні правопорушення у період з 05.10.2021р. по 14.05.2022р., тобто поза межами дії ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, та вказані вимоги закону не підлягають застосуванню до обвинуваченого, враховуючи правовий висновок постанови Верховного Суду України від 29.08.2018р.

Призначення обвинуваченому остаточного покарання із застосуванням вимог ст. 71 КК України жодним чином не впливає на дію закону про кримінальну відповідальність, зокрема ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, оскільки вимогами ст. 71 КК України обвинуваченому до покарання за новим вироком приєднано невідбуте покарання за останнім вироком, від відбування якого обвинувачений був звільнений умовно-достроково, та новий злочин вчинений обвинуваченим у період умовно дострокового звільнення.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі, що при застосуванні вимог ч. 1 ст. 71 КК України, суд першої інстанції, при призначенні остаточного покарання не врахував, що кримінальна правопорушення, за які він засуджений вироком Центрально-Міського районного суду Дніпропетровської області від 31.10.2017р., та кримінальні правопорушення, за якими він визнаний винуватим оскарженим вироком є взаємопов`язаними кримінальним правопорушеннями в яких йому було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, а тому застосуванню підлягають вимоги ч. 5 ст. 72 КК України в редакції ЗУ № 838-VІІІ, від 26.02.2015р. є помилковими та не підлягають задоволенню.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про недотримання судом першої інстанції у даному кримінальному провадженні принципу призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень та за сукупністю вироків, то суд апеляційної інстанції погоджується із доводами прокурора та вважає їх слушними за таких підстав.

Суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України та ч. 4 ст. 185 КК України та застосуванні вимог ч. 1 ст. 70 КК України правильно визначив принцип складання за сукупністю покарань, та покарання визначив у виді позбавлення волі строком на п`ять років два місяці

Після чого суд першої інстанції застосував вимоги ч. 4 ст. 70 КК України, та покаранням за новими кримінальними правопорушеннями, яке суд визначив як більш суворе покарання, поглинув менш суворе покаранням за вироком Центрально-Міського районного суду Дніпропетровської області від 17.11.2022р., та остаточне покарання визначив у виді позбавлення волі строком на п`ять років два місяці.

Після чого, суд першої інстанції визнав обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначив йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Після чого, суд першої інстанції на підставі ч. 1 ст.71 КК України, частково, у виді двох місяців позбавлення волі, приєднав невідбуту частину покарання за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.10.2017р., та остаточно призначив обвинуваченому покарання у виді місяців позбавлення волі строком на п`ять років два місяці.

Суд апеляційної інстанції встановив, що при наведеному вище порядку призначення покарання судом першої інстанції не було дотримано принципу призначення покарання, оскільки по-перше, не дотримано вимог ст. 71 КК України, оскільки відповідно до ч. 4 вказаної статті остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком, та по-друге, у обвинуваченого у таким чином утворилось два самостійних покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років два місяці, як за сукупністю кримінальних правопорушень, так і за сукупністю вироків.

Враховуючи викладене вище, вироку суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначеного покарання, а доводи апеляційної скарги прокурора є слушними та підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.05.2023р., яким обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винуватим за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, та на підставі ч.ч. 1,4 ст. 70, ст. 71 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років два місяці залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.05.2023р., яким обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винуватим за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, та на підставі ч.ч. 1,4 ст. ст. 70 ст. 71 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років два місяці задовольнити.

Вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.05.2023р., яким обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винуватим за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, та на підставі ч.ч. 1, 4 ст. 70 ст. 71 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років два місяці змінити в частині призначення покарання.

Вважати обвинуваченого ОСОБА_6 засудженим:

- за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки;

- за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років;

- за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки шість місяців;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання, призначеного за цим вироком, та вироком Центрально-Міського суду районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.11.2022р., призначити покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років один місяць.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.10.2017р. у виді одного місяця позбавлення волі, та остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років два місяці.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили після її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою у той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

Судді