ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/13674/23

Провадження № 11-кп/4820/839/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 грудня 2023 року у кримінальному провадженні №0000465, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 листопада 2022 року, про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачений ч. 4 ст.189, ч.1 ст.263 КК України, та

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

У провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області перебуває кримінальне провадження № 0000465, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.11.2022, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_8 за ч, 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за ч. 4 ст. 189 КК України.

За клопотанням прокурора від 20 грудня 2023 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 грудня 2023 року дію обраних під час досудового розслідування щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжних заходів у виді тримання під вартою продовжено до 20 лютого 2024 року включно.

У клопотаннях про передачу обвинуваченого ОСОБА_6 на особисту поруку та клопотаннях захисників про зміну запобіжних заходів обвинуваченим відмовлено.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 грудня 2023 року в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та відмови у зміні щодо нього запобіжного заходу скасувати, змінити застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід - у вигляді цілодобового домашнього арешту з електронним засобом контролю за місцем проживання: АДРЕСА_1 , або у виді особистої поруки або застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів громадян.

Вважає, що ухвала Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області не відповідає вимогам п.2 ч.1 ст.372 КПК України та вимогам ЄСПЛ, встановленим для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Звертає увагу, що кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Вирішуючи клопотання про продовження тримання під вартою, суд мав врахувати конкретні обставини даної справи та обставини, які були раніше встановлені під час розгляду клопотання про обрання міри запобіжного заходу та його продовженні, дослідити усі обставини справи, якими обґрунтовується клопотання про зміну запобіжного заходу з метою дотримання принципу повноти судового розгляду. Посилаючись на раніше встановлені ризики, суд першої інстанції не навів обставин, які б переконливо виправдовували подальше тримання ОСОБА_6 під вартою.

Зазначає, що сторона обвинувачення жодним чином не підтверджує ті ризики на які посилається, як на підстави продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Стороною обвинувачення в даному кримінальному провадженні не доведено існування ризику переховування від суду, оскільки такий ризик має бути підтверджений доказами такими як розшук підозрюваного (обвинувачено) до взяття під варту, придбання проїзних документів, зняття з різного роду реєстраційних обліків, раптового звільнення з роботи, розпродаж майна тощо, яких прокурор не надав та не довів.

В матеріалах справи докази на підтвердження ризиків тиску на свідків, вчинення іншого правопорушення або продовження кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 відсутні. Сторона обвинувачення будує свої доводи щодо наявності ризиків на припущеннях і своїй суб`єктивній точці зору.

Крім того, матеріали справи не містять беззаперечних доказів винуватості ОСОБА_6 у вчиненні будь-яких злочинів, він став жертвою дій правоохоронних органів, які неефективно проводили досудове розслідування та прокуратури, яка підтримує державне обвинувачення.

Беручи до уваги стан здоров`я ОСОБА_6 , оскільки в нього наявна хвороба, що відноситься до захворювань органів дихання і вона носить хронічний характер, суд не розглянув можливості застосування іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Подальше перебування ОСОБА_6 під вартою небезпечне для його життя та здоров`я

Окремо зазначає, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, місце роботи та міцні соціальні зв`язки, оскільки перебуває в зареєстрованому шлюбі, є зразковим чоловіком та має двох малолітніх дітей, а також є єдиним годувальником у сім`ї. До моменту затримання не ухилявся від своїх процесуальних обов`язків. Навіть, розуміючи, що може бут взятий під варту, не намагався переховуватись, з`являвся на всі судові засідання та за першим викликом слідчого.

Також захисник зазначає, що ОСОБА_6 має дуже гарну репутацію. Користується авторитетом та повагою серед мешканців міста, є засновником Благодійної Організації Благодійний Фонд Волонтерська Спільнот «Шанс на життя». Допоміг багатьом людям, які постраждали від російського вторгнення. Є не судимим та не має поганих звичок, займається активно спортом.

Наголошує, що в провадженні Городоцького районного суд Хмельницької області розглядається кримінальне провадження за ч.2 ст.296 КК України, однак обвинувального вироку суду немає. За період розгляду даної справи ОСОБА_6 не порушував обов`язки, які були покладені на нього судом. Не ухилявся від судового розгляду, з`являвся на всі судові засідання.

Зауважує, що ряд осіб, які мають певний авторитет серед громадськості та суспільства в цілому готові взяти на особисту поруку ОСОБА_6 , про що подали відповідні заяви та клопотання до суду.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційні вимоги, просили оскаржувану ухвалу суду скасувати, змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт або у виді особистої поруки або застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів громадян, з наведених в апеляційній скарзі підстав.

Прокурор в судовому засіданні просив залишити ухвалу суду без змін, вважав доцільним продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , оскільки інші запобіжні заходи, на його думку, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, який у складі організованої групи, під час дії воєнного стану обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину. Також прокурор звертав увагу, що свідки та потерпілі не допитані судом, щодо ОСОБА_11 є інші кримінальні провадження у суді за ст.127, 296 КК України, СІЗО вживає всі заходи щодо забезпечення лікування ОСОБА_11 , відсутні дані, що він не може утримуватись у СІЗО за станом здоров`я.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, думку прокурора, який не визнав вимоги апеляційної скарги, вважає ухвалу суду першої інстанції від 22 грудня 2023 року законною і обґрунтованою, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 просив залишити без задоволення, перевіривши надані матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Прокурор 20 грудня 2023 року звернувся до суду з клопотаннями про продовження строків тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, та неможливістю закінчити судовий розгляд на поточному етапі.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 грудня 2023 року клопотання прокурора задоволено та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 до 20 лютого 2024 року включно.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 оскаржує зазначену ухвалу суду, посилаючись на відсутність у матеріалах кримінального провадження доказів причетності ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих йому злочинів, його участі в організованій злочинній групі, не доведеність прокурором ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Ухвалюючи рішення за клопотанням прокурора щодо продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні в тому числі, особливо тяжкого умисного корисливого злочину організованою групою в умовах воєнного стану, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, за своїм характером цей злочин представляє особливу суспільну небезпеку, у справі не з`ясовані обставини, встановлені під час кримінального провадження, не перевірено їх доказами, в тому числі не допитані потерпілі, свідки, що свідчить про можливе переховування обвинуваченого від суду, вчинення інших правопорушень обвинуваченим ОСОБА_6 , стосовно якого є ще й інші кримінальні провадження у суді, а також існує ризик незаконного впливу обвинувачених на потерпілих, що випливає із сутті самого обвинувачення, тому дійшов висновку, що продовжують існувати визначені ст.177 КПК України ризики, тому застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сприятиме запобіганню спробам ОСОБА_6 переховуватися від суду, вчинення інших правопорушень чи незаконно впливати на потерпілих та свідків.

З наведених підстав суд відхилив можливість внесення застави замість тримання особи під вартою.

Відтак, колегія суддів вважає, що вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 суд першої інстанції обґрунтував своє рішення щодо необхідності продовження застосування саме цього заходу забезпечення кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Зі змісту ст.422-1 КПК України вбачається, що в ході розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції здійснює перевірку обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до наведених положень ст. 422-1 КПК України, колегія суддів не має повноважень на перевірку доводівапеляційної скарги щодо відсутності доказів на підтвердження вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 189, частиною 1 статті 263 КК України, оскільки обґрунтованість обвинувачення не є предметом апеляційного перегляду ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Згідно з положеннями статі 199 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій статті 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 189 та частиною 1 статті 263 КК України, з зібраними у кримінальному провадженні доказами переданий до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, судове провадження триває та доведеність або не доведеність вини обвинуваченого буде встановлюватися вироком суду.

До того ж, запобіжний захід є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому. Стороною обвинувачення такі ризики доведені, які в сукупності з обґрунтованим обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні двох злочинів, один з яких є особливо тяжким, стали підставою для продовження строку дії запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що відповідає характеру суспільного інтересу в цьому випадку.

Відповідно до частини 2 статті 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до частини 5 статті 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеним ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих та свідків, які не допитані судом, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню; переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні двох злочинів, один з яких є особливо тяжким і суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень у той період, коли в провадженні суду щодо нього перебувають на розгляді інші кримінальні провадження.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеним ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні організованою групою, в тому числі, особливо тяжкого умисного корисливого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, за своїм характером цей злочин представляє особливу суспільну небезпеку, у справі не з`ясовані обставини, встановлені під час кримінального провадження, не перевірено їх доказами, в тому числі не допитані потерпілі, свідки, також стосовно ОСОБА_6 є ще й інші кримінальні провадження, тому наведені ризики є доведеними.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 щодо відсутності обґрунтування неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, спростовуються матеріалами кримінального провадження. Судом першої інстанції, як і колегією суддів апеляційної інстанції розглядалась можливість обрання іншого, менш суворого запобіжного заходу, однак з огляду на сукупність наявних в провадженні ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 іншого, менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки на даній стадії судового розгляду.

Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду кримінального провадження прокурор довів, що застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Твердження про те, що під час продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 суд не врахував положення ч. 1 ст. 178 КПК України, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки вказані обставини були враховані місцевим судом при продовженні запобіжного заходу. Разом з тим, слід зазначити, що такі обставини як: наявність постійного місця проживання, дружини, дітей, а також позитивна характеристика не є визначальною підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки враховуються в сукупності з конкретними обставинами провадження та наявними ризиками.

Суд апеляційної інстанції вважає, що вищенаведені обставини, на які посилається захисник, а саме дані про особу обвинуваченого, не є безумовними підставами для зміни запобіжного заходу та обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки не спростовують та не зменшують наявних ризиків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно вирішення усіх заявлених клопотань про передачу обвинуваченого ОСОБА_6 на поруки, в якому звертається увага заявників та учасників справи на те, що з моменту обрання обвинуваченому запобіжного заходу, жодна з обставин кримінального провадження не змінилася і все, що було враховано слідчим суддею при обранні запобіжного заходу має місце і сьогодні. Судовий розгляд в даному кримінальному провадженні лише розпочато, потерпілі не допитані, тяжкість злочину не змінилася, наявність двох інших кримінальних проваджень стосовно ОСОБА_6 сторона захисту не заперечує.

Як суд першої, так і апеляційної інстанції зважає на гарантії презумпції невинуватості, однак наявність стосовно ОСОБА_6 одночасно трьох кримінальних проваджень, інші з яких кваліфіковано за.4,2 ст.296 та 4.2 ст.127 КК України, свідчать про очевидні ознаки його суспільної небезпечності, а відтак колегія суддів вважає, що ризики, визначені статтею 177 КПК України, заявлені прокурором, мають місце та виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Захисник ОСОБА_6 наголошує про необхідність зміни запобіжного заходу у зв`язку із незадовільним станом його здоров`я, але на думку колегія суддів ці доводи не є слушними з огляду на наступне.

Спільним Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104, з наступними змінами, затверджено Порядок взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту (далі Порядок), згідно п. 2.3 якого медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.

Відповідно до п.п. 2.6, 2.7, 2.8 Порядку особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи.

Враховуючи наведене, особи, які перебувають під вартою, та є хворими, отримують медичну допомогу в амбулаторних умовах в медичних частинах та в спеціально визначених закладах охорони здоров`я.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що відсутні перешкоди для лікування ОСОБА_6 під час перебування його під вартою.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що з урахуванням встановленого, конкретних обставин кримінального правопорушення, зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 та виключити ризики, пов`язані зі звільненням його з-під варти.

Колегія суддів також вважає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 стосовно обов`язку суду визначити розмір застави, який йому не визначений судом.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Тож, з огляду на те, що ОСОБА_6 інкримінується скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, з огляду на обвинувачення у погрозі застосування насильства щодо потерпілих, а тому слідчий суддя суду першої інстанції законно не визначив розмір застави в оскаржуваній ухвалі.

Отже, на теперішній час продовжують існувати обставини, які свідчать про те, що не зменшилися заявлені ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які виправдовують тримання були під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні, відсутня інформація про те, що обвинувачений не може утримуватися в умовах слідчого ізолятора або про те, що з`явились нові обставини, що свідчать про необхідність зміни запобіжного заходу.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що з урахуванням встановленого, конкретних обставин кримінального правопорушення, стадії судового розгляду, зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 та виключити ризики, пов`язані зі звільненням з-під варти.

З урахуванням наданих матеріалів справи і встановленого в ході апеляційного розгляду, колегія суддів вважає правильним висновок суду про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на 60 днів, а саме до 20 лютого 2024 року включно, обмеження права обвинуваченого на свободу у цьому випадку є виправданим і необхідним, через неможливість у жодний інший спосіб забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали у цьому провадженні не встановлено. Отже, апеляційні вимоги сторони захисту є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 грудня 2023 року в частині продовження строку тримання під вартою до 20 лютого 2024 року включно стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачений ч.4 ст.189, ч.1 ст.263 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2