Справа № 199/6151/20
ВИРОК

іменем України

13.02.2024 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі колегії суддів:

головуючий: - суддя ОСОБА_1

судді: - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар - ОСОБА_4

прокурор - ОСОБА_5

захисник - ОСОБА_6

обвинувачений - ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з Державною установою виконання покарань (№ 4) управління Державної пенітенціарної служби України),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000987 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не маючого на своєму утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей або інших непрацездатних осіб, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

-12.04.2023 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 186 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі;

-04.12.2023 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 396 та ч. 4 ст. 70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, судові рішення набули законної сили,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення, яке суд вважає доведеним.

Суд вважає доведеним, що 07.07.2020 року близько 00 годин 00 хвилин ОСОБА_7 разом з раніше знайомою йому особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження (далі по тексу Особа 1), знаходився на території ринку «Образцовський», розташованого за адресою: м.Дніпро, вул. Калинова, 80а/1, де побачив раніше незнайомого ОСОБА_8 , на якому була вдягнута наплічна сумка чорного кольору.

В цей час, з корисливого мотиву, Особа 1 запропонувала ОСОБА_7 , шляхом розбійного нападу, спільно, заволодіти вищевказаним чужим майном, а саме наплічною сумкою чорного кольору, яка була вдягнута на ОСОБА_8 .

У відповідь на пропозицію Особи 1 у ОСОБА_7 , з корисливого мотиву, виник злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, після чого він дав свою добровільну згоду Особі 1.

Реалізовуючи спільний злочинний умисел, 07.07.2020 року близько о 01 години 00 хвилин ОСОБА_7 , маючи з собою розкладний ніж, який він взяв у ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб з Особою 1, прослідував за ОСОБА_8 у напрямку вул.Калинова в м.Дніпро.

Далі, Особа 1, 07.07.2020 року близько о 01 год. 05 хв., перебуваючи, біля будинку 83 по вул. Калиновій в м.Дніпро, відповідно до відведеної йому ролі, почав спостерігав за навколишньою обстановкою з метою попередження співучасника ОСОБА_7 у разі виникнення небезпеки.

В свою чергу ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел направлений на скоєння розбою, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкодження ОСОБА_8 , в той же час та місці, виконуючи свою роль, дістав з кишені вказаний розкладний ніж, що мав при собі, безшумно наблизився до ОСОБА_8 , який сидів на лавочці поряд з будинком АДРЕСА_2 , та перебуваючи за спиною потерпілого, діючи з корисливого мотиву, розуміючи, що його дії є небезпечними для життя чи здоров`я ОСОБА_8 в момент заподіяння, напав на останнього,

При цьому, ОСОБА_7 , застосовуючи насильство, небезпечне для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, утримуючи в лівій руці розкладний ніж, наніс ОСОБА_8 ножем один удар зліва - направо, в область задньої - бічної поверхні грудної клітини ліворуч потерпілого.

Не зупиняючись на досягнутому ОСОБА_7 , скориставшись тим, що ОСОБА_8 внаслідок отриманого поранення не в змозі чинити опір, своєю правою рукою зірвав з потерпілого наплічну сумку чорного кольору, в якій знаходилось майно останнього, а саме: мобільний телефон марки «Samsung А31» синього кольору з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 та ІМЕІ2: НОМЕР_2 , у чорному чохлі.

Доводячи спільний злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, до кінця, ОСОБА_7 разом з Особою 1, утримуючи у себе наплічну сумку чорного кольору, яка належить потерпілому ОСОБА_8 , з корисливого мотиву, заволодів з вказаної сумки мобільним телефоном марки «Samsung А31» синього кольору з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 та ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , у чохлі чорного кольору, який матеріальної цінності для потерпілого ОСОБА_8 не становить, а всього на загальну суму 6089 гривень 24 копійок та зник з місця скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Суд вважає доведеним, що в результаті застосування ножа (яким ОСОБА_7 був нанесено удар ОСОБА_8 ) ОСОБА_7 умисно спричинив ОСОБА_8 тілесне ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч, яке розпочинається раною по задньої - паховій лінії в проекції 10-го міжребір`я (на відстані 118 см вгору від підошовної поверхні стоп та на 33 см ліворуч від умовної серединної лінії тіла), далі переходить в раньовий канал, який йде ззаду наперед та з гори до низу, з ушкодженнями по ходу якого шкіри, підшкірно-жирової клітковини та в 10 - му міжребір`ї проникає в ліву плевральну порожнину, з явищами лівостороннього гемотораксу.

Виявлене у ОСОБА_8 тілесне ушкодження за своїм характером відноситься до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечне для життя в момент заподіяння, згідно п. 2.1.3-й «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6.

Обвинувачений ОСОБА_7 винуватим себе не визнав, користуючись статтею 63 Конституції України відмовився давати показання суду.

2. Обставини, які суд вважає доведеними під час судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 337, п. 1,2,3,4 ч. 1 ст. 368 КПК України, здійснивши судовий розгляд стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, дослідивши під час судового розгляду всі докази, надані сторонами кримінального провадження, Суд вважає, що мало місце діяння, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_7 , це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та ОСОБА_7 винний у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, що підтверджується доказами, отриманими під час кримінального провадження, долученими Судом та дослідженими під час судового розгляду.

3. Докази на підтвердження обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_7 .

Викладаючи цей розділ вироку Суд зазначає, що КПК не передбачає обов`язку Суду дослівно викладати у ньому показання потерпілого та свідків.

Таке джерело доказів Суд відображає в тому обсязі, який необхідний для встановлення істини у кримінальному провадженні (постанова Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 754/10882/17).

Потерпілий ОСОБА_8 . Суду показав, що він проживає за адресою: АДРЕСА_3 . 06.07.2020 року він разом зі своїм знайомим ОСОБА_10 прийшов до лавок, розташованих за зупинкою громадського транспорту «Академіка Образцова» поряд з дитячим майданчиком по пул. Калинова, біля будинку 83 в м Дніпрі, де з 20-00 години вони розпивали пиво.

Там вони познайомились з чоловіком на ім`я ОСОБА_11 та жінкою на ім`я ОСОБА_12 , після чого разом з ними приблизно до 00:30 07.07.2020 року розпивали алкогольні напої. Коли в них закінчився алкоголь, ОСОБА_10 пішов до дому, а він пішов разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 до магазину придбати ще алкогольних напоїв. ОСОБА_12 йшла позаду та трохи відстала. Поки він з ОСОБА_11 зайшли по магазину, ОСОБА_12 чекала їх ззовні та сиділа на лавочці. Коли вони повернулись, ОСОБА_12 сиділа з хлопцями та які сиділи навпочіпках.

Один з них був ОСОБА_7 , одягнутий у шорти з смугами білими та футболці темній, інший був на вигляд років 25-ти. Обличчя іншого він не бачив, оскільки було темно. Потім він з ОСОБА_11 пішов на лавочку, де він сидів на лавочці, а двоє хлопців стояли поруч. Далі ОСОБА_12 з ОСОБА_11 посиділи та потім пішли розмовляти. Він продовжив сидіти на лавочці, коли відчув удар справа. Він розвернувся та побачив ОСОБА_7 , оскільки відчув сильний біль в області грудної клітини с лівої сторони.

Зазначає, що спочатку його схопили с заду за сумку, зірвали її, а потім був удар ножем. Це був ніж але спочатку схопили за його сумку, в якої були телефон «Самсунг», ключі та банківські картки, та яку зірвали з нього. Далі він відбіг і попрямував на зупинку до кіоску, де йому викликали «швидку» та поліцію.

Зазначає, що сумку зірвали ззаду, вона у нього була одягнута через плече зліва на право. За сумку взялись позаду, потім вдарили, вона відірвалась і в якомусь місці порвалась. Коли сумка зірвалась, він відчув удар та відбіг на метри 3-5. Далі він розвернувся щоб подивитись і побачив нападників, при цьому сумка була в руках у ОСОБА_7 , який тримав сумку. Вказує, що після удару він схопився за бік, побачив кров та зрозумів що його вдарили ножем. ОСОБА_7 раніше не знав.

Потерпілий уточнив, що після удару ножем, він розвернувся, спочатку побачив ОСОБА_13 , та іншу особу, яка стояла далі від ОСОБА_7 за 3 метри, схопився за бік, побачив кров та зрозумів, що його вдарили ножем. Потім він швидко пішов чи побік до кіоску. Він попросив продавця кіоску викликати «швидку». Йому повернули через місяць телефон, картки, ключі, сумку, яка була розірвана. ОСОБА_7 під час нападу на нього добре бачив, оскільки побачив обличчя останнього.

Надаючи оцінку показанням потерпілого ОСОБА_8 , Суд приходить до переконання та висновку, що показаннями потерпілого повністю підтверджуються:

а) підстави для початку досудового розслідування;

б) факт перебування обвинуваченого ОСОБА_7 та Особи 1 разом на місці скоєння злочину, за адресою, обставинами, та часом, які викладені в обвинувальному акті, обставини скоєння обвинуваченим злочину передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, які викладені в обвинувальному акті, та за попередньою змовою групою осіб з Особою 1;

в) що в минулому між обвинуваченим та потерпілим не було неприязних стосунків, боргів, тому причин у потерпілого оговорювати ОСОБА_7 у скоєнні умисного особливо тяжкого злочину не було;

г) оцінюючи твердження захисника щодо невідповідності показів потерпілого ОСОБА_8 обставинам, перебігу та розвитку події злочину, злочинних дій ОСОБА_7 , Суд враховує, що потерпілий повідомив точні відомості описаної події, деталі події, його покази послідовні, наполегливі, не мають протиріч, узгоджуються з іншими доказами, тому у Суду немає підстав вважати такі покази невірними, або що потерпілий зацікавлений;

Суд вважає, що під час судового розгляду сторона захисту жодним доказом не спростувала покази потерпілого, які вона вважає безпідставними, хоча під час судових засідань їй така можливість надавалась, а дослідженням доказів не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що потерпілий ОСОБА_8 , якій Судом був допитаний під присягою, попереджений за завідоме неправдиве показання, з будь-яких причин обмовив чи міг обмовити обвинуваченого у зазначеному злочині.

Таким чином Судом не встановлені підстави ставити під сумнів показання потерпілого ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_14 . Суду показав, що він інспектор Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області. 06.06.2020 року заступив на чергування о 20:00 разом з інспектором ОСОБА_15 в складі екіпажу «Легіон 112». 07.07.2020 року близько 01:10 годин вони отримали виклик « ОСОБА_16 » за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова 81. Прибувши за місцем виклику ними виявлено потерпілого ОСОБА_8 , який повідомив, що невідомі особи причинили йому тілесні ушкодження та заволоділи мобільним телефоном. На місце події було викликано бригаду «швидкої медичної допомоги», яка в подальшому направила ОСОБА_8 до 16 міської лікарні. Отримавши прикмети ймовірних нападників та під час обстеження прилеглої території за адресою: м. Дніпро, пров. Універсальний 10-г, біля паркування, вони виявили трьох чоловіків які перебували у збудженому стані. Даних громадян було встановлено, як: ОСОБА_9 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Під час поверхневої перевірки у ОСОБА_9 в кишені шортів було виявлено мобільний телефон марки «Samsung», який був схожий на той, на який вказував потерпілий ОСОБА_8 , синього кольору у чохлі книжці чорного кольору, а також в кишені шортів було виявлено предмет схожий на розкладний ніж з плямами речовини бурого кольору. ОСОБА_9 пояснив, що в нього, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 виник конфлікт з трьома невідомими особами в ході якого один з них загубив вищезазначений мобільний телефон та розкладний ніж.

Свідок ОСОБА_15 . Суду показав, що він інспектор Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області. 06.06.2020 року заступив на чергування о 20:00 разом з інспектором ОСОБА_14 в складі екіпажу «Легіон 112». 07.07.2020 року близько 01:10 годин вони отримали виклик «Розбій» за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова 81. Прибувши за місцем виклику виявлено потерпілого ОСОБА_8 , який мав поранення з лівої сторони з боку тулуба, колоту рану, та який показав поранення з лівого боку, повідомив, що невідомі особи причинили йому тілесні ушкодження та заволоділи мобільним телефоном. На місце події було викликано бригаду швидкої медичної допомоги, яка в подальшому направила ОСОБА_8 до 16 міської лікарні. Отримавши прикмети ймовірних нападників та під час обстеження прилеглої території за адресою: м.Дніпро, пров. Універсальний 10-г, біля паркування було виявлено трьох чоловіків, які перебували у збудженому стані. Даних громадян було встановлено, як ОСОБА_9 , ОСОБА_17 та третього не пам`ятає. Під час поверхневої перевірки у ОСОБА_9 в кишені шортів було виявлено мобільний телефон марки «Samsung», який був схожий на той, на який вказував потерпілий ОСОБА_8 , синього кольору у чохлі книжці чорного кольору, а також в кишені шортів було виявлено предмет схожий на розкладний ніж з плямами речовини бурого кольору. ОСОБА_9 пояснив, що в нього, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 виник конфлікт з трьома невідомими особами в ході якого один з них загубив вищезазначений мобільний телефон «Samsung» та розкладний ніж.

Надаючи оцінку показанням свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , Суд приходить до переконання та висновку, що показаннями свідків підтверджується факт скоєння обвинуваченим ОСОБА_7 розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_8 при обставинах викладених в обвинувальному акті, коли ОСОБА_7 «причинив ОСОБА_8 тілесне ушкодження та заволодів мобільним телефоном, наніс ОСОБА_8 «поранення з лівої сторони з боку тулуба, колоту рану», виявлення речових доказів розкладного ножа та мобільного телефону марки «Samsung»,

Свідок ОСОБА_19 . Суду показала, що 06.07.2020 року приблизно з 16.00 годин вона розпивала алкогольні напої разом з ОСОБА_20 між ялин за зупинкою «Образцова» по вул. Калиновій у м. Дніпро. Приблизно о 20.00 годин до вказаного місця підійшов раніше не знайомий ОСОБА_8 зі своїм знайомим і вони вчотирьох почали разом розпивати алкогольні напої. Приблизно о 01.00 годин у них закінчились алкогольні напої, знайомий ОСОБА_8 кудись пішов, а вона разом з ОСОБА_20 та ОСОБА_8 пішли до продуктового магазину «Компот». Коли вони йшли туди, вона побачила біля магазину раніше їй незнайомого ОСОБА_21 та знайомого ОСОБА_22 , який покликав її до себе. В цей час ОСОБА_20 та ОСОБА_8 пішли далі до магазину. ОСОБА_23 в цей час запитав, хто це такий, вказуючи на ОСОБА_8 , на що вона повідомила, що це її знайомий. Тоді ОСОБА_23 запитав, що у цього ОСОБА_8 є з собою цінного, на що вона повідомила, що у ОСОБА_8 з собою мобільний телефон, грошей начебто з собою той не має. ОСОБА_23 попросив її спровокувати з ОСОБА_8 конфлікт, на що отримав відмову. Далі, вона разом з ОСОБА_20 та ОСОБА_8 повернулась до ялинок за зупинкою «Образцова» та до них підійшла раніше знайома дівчина ОСОБА_24 , яка у подальшому разом з ОСОБА_20 пішли кудись. Після чого до них підійшли ОСОБА_25 та ОСОБА_23 і почали провокувати конфлікт з ОСОБА_8 , а вона звідки пішла. Відійшовши на відстань близько 200 метрів у напрямку ВРЗ та в цей час почула звуки ударів, крики, тупіт зі сторони, де знаходились ОСОБА_25 , ОСОБА_23 та ОСОБА_8 . Через хвилини десять до неї підійшли ОСОБА_25 та ОСОБА_23 , які сказали, що їм треба з нею поговорити та повели її в напрямку стадіону «ВРЗ». При цьому, ОСОБА_25 йшов поруч та сказав що вдарив ножем ОСОБА_26 , а саме, що (мовою оригіналу) "я його пырнул", що він його «підрізав». Далі їх наздогнали працівники охорони, які почали розприскувати газ з балончика. При цьому ОСОБА_22 охорони почали бити, через що він кричав. Далі, завдяки працівникам охорони її затримали співробітники поліції. Тобто поки вона протерла очі, вже приїхали працівники поліції. При цьому де були ОСОБА_22 і ОСОБА_25 в цей час вона не знає, оскільки ті втекли. Зазначає, що до нападу на ОСОБА_8 вона не бачила у ОСОБА_22 і ОСОБА_27 речей. Однак після нападу на ОСОБА_8 , коли вони йшли у напрямку ВРЗ, ОСОБА_25 мав при собі сумочку барсетку чорного кольору, з якої після того як повідомив, що вдарив ножем ОСОБА_26 , дістав сенсорний мобільний телефон, який показав їй та ОСОБА_28 . Вона зрозуміла, що цей телефон ОСОБА_25 забрав у ОСОБА_29 .

Свідок ОСОБА_30 . Суду показала, що 07.07.2020 року близько 00 годин 00 хвилин вона знаходилася на робочу місці у кіоску «Ура», розташованого по вул. Калиновій у м.Дніпро. Вночі, до кіоску підійшов невідомий чоловік - ОСОБА_8 , який постукав у віконечко повідомивши, що його підрізали та попросив викликати поліцію. Викликавши поліцію, вона залишалась всередині кіоску та чекала на прибуття працівників поліції. По приїзду працівників поліції бачила, як опитали потерпілого і викликали йому «швидку». Зазначає, що коли потерпілий ОСОБА_8 до неї звернувся за допомогою, він тримався за бік.

Надаючи оцінку показанням свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_31 , Суд приходить до переконання та висновку, що показаннями свідків підтверджуються:

1)факт скоєння обвинуваченим ОСОБА_7 розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_8 при обставинах, викладених в обвинувальному акті, за адресою, обставинами, та часом, які викладені в обвинувальному акті;

2) обставини скоєння обвинуваченим злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, які викладені в обвинувальному акті, за попередньою змовою групою осіб з Особою 1;

3) факт застосування ОСОБА_7 під час розбою ножа та яким він умисно спричинив ОСОБА_32 тілесне ушкодження.

Свідок ОСОБА_9 . Суду показав, що він працював охоронцем на стадіоні ВРЗ. 07.07.2020 року близько 01-00 години він, разом з напарником ОСОБА_18 , вийшов до магазину. Потім до них підійшов раніше незнайомий ОСОБА_25 , якого ОСОБА_18 знав на ім`я і вони почали спілкуватись. В ході бесіди він дістав складний ніж з дерев`яною ручкою. ОСОБА_25 попросив подивитися ножа та подарувати, на що отримав відмову. Потім останній попросив дати вказаний ніж на час щоб погратися і він дозволив. Далі ОСОБА_25 , разом з іншим незнайомим чоловіком відійшли до магазину, де стояла невідома жінка, а трохи далі ще 2 чоловіків. Жінка зупинилася, вони щось спілкувалися разом, а згодом ОСОБА_25 повернувся до них. В ході їх розмови ОСОБА_25 наніс один удар ОСОБА_18 , після чого зразу почав вибачатись і трохи відійшли. Перед цим він біля «шаурми» хотів у ОСОБА_27 забрати свій ніж але той попросив його ще погратися ножем. Згодом ОСОБА_25 з невідомим чоловіком та жінкою зникли з поля його зору. Після чого, він разом з ОСОБА_18 вирішили повернутись на місце роботи та побачили, як ОСОБА_25 разом з невідомим чоловіком та жінкою вийшли з-за кута та йдуть у невідомому напрямку. Він та ОСОБА_18 вирішили пройти за вищевказаними особами та раптом отримали дзвінок з місця роботи, що хтось сторонній проник на територію стадіону і хлопці йдуть їм на зустріч. В цей час ОСОБА_25 , разом з іншими повернули праворуч і сіли у кущі. Підійшовши до нихвін виявив вищевказаних осіб, які поводили себе агресивно, в результаті чого він застосував газовий балончик, в результаті чого всі вони розбіглися. Далі, він знайшов на тому місці свій ніж, а інший охоронець на ім`я ОСОБА_33 з землі підняв телефон, який віддав йому. Згодом приїхали працівники поліції, які вилучили вказаний ніж та мобільний телефон. Згодом неподалік від них проходила вказана жінка, яка втекла від застосування газового балончику, яку він затримав та передав працівникам поліції.

Свідок ОСОБА_17 . Суду показав, що він працював на будівельному майданчику за стадіоном ВРЗ з березня по жовтень на посаді охоронець. Так, 07.07.2020 року близько 01-00 02-00 години, перебуваючи у себе в будці, він почув, що хтось є на стадіонні та помітив на території стадіонну рух людей. Далі ті особи вибігли і він побіг за ними. Далі побачив, що в районі салону «краси» верх по вул. Образцова, вони ліворуч. Побачивши як ОСОБА_9 спускався йому на зустріч, вказавши на тих осіб, що вони звернули в провулок. Далі він разом з ОСОБА_9 пішов в провулок за правопорушниками, де підійшовши до них виявив трьох осіб: ОСОБА_22 , ОСОБА_21 та ОСОБА_19 , які сиділи в кущах. Вони у останніх запитали, що там роблять та просили ОСОБА_34 віддати ніж. ОСОБА_9 йому казав, що у ОСОБА_35 був ніж, який останньому дав покористуватися ОСОБА_9 . Він чув як ОСОБА_9 звертався до ОСОБА_36 та запитував того про ніж. У відповідь ті почали агресивно реагувати та неадекватно поводитися. Після чого вони застосували газові балончики, від чого вказані особи розбіглися. Згодом у кущах вони знайшли ніж у крові, та мобільний сенсорний телефон, а потім ще один телефон. Далі на один з телефонів подзвонили працівники поліції, яким вони повідомили всі обставини, оскільки поліцейські сказали, що «на районі сталося ножове поранення». По прибуттю працівників поліції вказаний ніж та мобільний телефон останні вилучили, а їх відвезли до відділення поліції.

Свідок вказує, що зі слів ОСОБА_9 знає, що знайдений у кущах ніж належить останньому та ОСОБА_9 цей ніж надав ОСОБА_37 , а той з ножем зник у невідомому напрямку.

Свідок ОСОБА_38 . Суду показав, що 06.07.2020 року близько 18:00 годин він зустрівся зі своєю знайомою ОСОБА_39 , та вони разом вирішили піти придбати слабоалкогольних напоїв - пиво, яке пили на лавочках, що знаходяться поруч з будинком 83 по вул. Калинова в м. Дніпро. Пізніше, на вказаних вище лавочках, вони побачили раніше незнайомого чоловіка, що відпочивав зі своїм товаришем, які теж вживали алкогольні напої. Після того як чоловік залишився сам, якось так вийшло, що вони з ним познайомились, його звати ОСОБА_40 . Далі в них закінчились алкогольні напої і вони вирішили пройтись до «Образцовського ринку», де придбати ще алкогольних напоїв. Прийшовши до базару, ОСОБА_41 зупинилась біля кіоску з «Шаурмою» де привіталась з молодим хлопцем ОСОБА_42 , який був разом з ОСОБА_43 , а він з ОСОБА_44 пішли далі. Пізніше до ОСОБА_45 підійшов ще один хлопець. Потім вони повернулись назад до місця, де вони відпочивали на лавочках, поряд з будинком АДРЕСА_2 . Випивши трохи алкогольних напоїв він побачив свою знайому дівчину ОСОБА_46 , тому вирішив підійти до неї привітатись. Коли він відходив від лавочки, то побачив, що до лавочки підходять ОСОБА_47 та ОСОБА_25 , яких вони зустріли на базарі коли йшли за алкогольними напоями. Не придавши цьому уваги він пішов проводжати ОСОБА_46 до дому. Далі ОСОБА_48 пішла до дому, а він у свою чергу теж зібрався піти до дому перевдягнутись. Після того як він перевдягнувся, вирішив піти назад до ОСОБА_45 та ОСОБА_49 , і вже підходячи ближче до місця де останній раз їх бачив, він помітив автомобіль «швидкої допомоги», в якому знаходився в лежачому положенні ОСОБА_40 . Вже зранку 07.07.2020 року до нього приїхала ОСОБА_41 разом з працівниками поліції які повідомили, що ОСОБА_50 вдарили ножем та забрали телефон і зробили це ті самі хлопці, якими виявились ОСОБА_47 та ОСОБА_25 .

Свідок ОСОБА_18 . Суду показав, що 06 липня 2020 року близько о 22-00 год. йому зателефонував товариш ОСОБА_51 , та запропонував прогулятись, можливо випити алкогольні напої. На зупинці «Образцова» вони зупинились, сіли на лавку та почали розпивати алкогольні напої. Приблизно о 23:00 годині до них підійшли двоє раніше не відомих чоловіків ОСОБА_47 та ОСОБА_25 . Познайомившись, вони почали всі разом розпивати спиртні напої. Приблизно через півгодини, а саме о 23:30 год., ОСОБА_25 попрохав у ОСОБА_52 ніж, який той носив при собі у власній сумці. ОСОБА_51 дав ніж ОСОБА_37 , а той в свою чергу почав роздивлятись ніж, утримуючи при собі. Через годину ОСОБА_51 пішов до туалету, а ОСОБА_47 та ОСОБА_25 пішли у напрямок лісу, по вулиці Образцова, а він продовжував чекати ОСОБА_52 на лавці. Через 15 хвилин вони з ОСОБА_53 пішли в напрямок вулиці Універсальної у м.Дніпро де їм на зустріч вийшли їх колеги ОСОБА_54 та ОСОБА_33 , які в ту ніч перебували на зміні, а саме на стадіоні, де останні працюють на посаді охоронців. Ростислав та ОСОБА_33 повідомили, що бачили на камерах відеоспостереження, розміщених на території стадіону, тіні, які намагались проникнути на територію, тому вони вирішили піти на обхід. Вони побачили здалеку ОСОБА_55 та ОСОБА_21 та ще одну раніше невідому жінку - ОСОБА_56 , які поводили себе дуже підозріло, тому вони вирішили піти за ними. ОСОБА_47 , ОСОБА_25 та ОСОБА_41 заховались в кущі поблизу салону «краси». Підійшовши до кущів, куди заховались останні, ОСОБА_51 посвітив ліхтарем на них, після тог ті почали виражатись нецензурною лайкою, погрожуючи фізичною розправою. Вони намагались затримати ОСОБА_55 , ОСОБА_21 та ОСОБА_56 , однак ОСОБА_25 вирвався та побіг в напрямок гаражів, а ОСОБА_23 намагаючись втекти, загубив свої тапці та побіг в напрямок вулиці Образцова у м.Дніпро. Куди в подальшому побігла ОСОБА_41 вони не бачили. Посвітивши ліхтарем на місце, де виявили ОСОБА_55 , ОСОБА_21 та ОСОБА_56 , вони знайшли сенсорний мобільний телефон, телефон з кнопками, та ніж, який належить ОСОБА_57 , який той відразу поклав ніж до себе в сумку. Потім на один з телефонів надійшов дзвінок, як вияснилось пізніше, від співробітників патрульної поліції, ОСОБА_58 підняв слухавку роз`яснив співробітникам де вони знаходяться.

Надаючи оцінку показанням свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_59 , ОСОБА_18 , Суд приходить до переконання та висновку, що показаннями свідків підтверджуються:

1)факт скоєння обвинуваченим ОСОБА_7 розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_8 при обставинах, викладених в обвинувальному акті, за адресою, обставинами, та часом, які викладені в обвинувальному акті;

2) обставини скоєння обвинуваченим злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, які викладені в обвинувальному акті, за попередньою змовою групою осіб з Особою 1;

3) факт застосування ОСОБА_7 під час розбою ножа та яким він умисно спричинив ОСОБА_32 тілесне ушкодження.

При чому, Суд звертає увагу, що свідок ОСОБА_9 під час судового розгляду показав, що «він дістав складний ніж з дерев`яною ручкою. ОСОБА_25 попросив подивитися ножа та подарувати, на що отримав відмову. Потім останній попросив дати вказаний ніж на час щоб погратися і він дозволив. Далі ОСОБА_25 , разом з іншим незнайомим чоловіком відійшли до магазину, де стояла невідома жінка, а трохи далі ще 2 чоловіків. Жінка зупинилася, вони щось спілкувалися разом, а згодом ОСОБА_25 повернувся до них. Він біля «шаурми» хотів у ОСОБА_27 забрати свій ніж але той попросив його ще погратися ножем. Згодом ОСОБА_25 з невідомим чоловіком та жінкою зникли з поля його зору».

Свідок ОСОБА_9 також показав, що в подальшому, вже після скоєння обвинуваченим злочину, «він виявив ОСОБА_21 , разом з іншими у кущах, які поводили себе агресивно, в результаті чого всі вони розбіглися. Далі, він знайшов на тому місці свій ніж, а інший охоронець на ім`я ОСОБА_33 з землі підняв телефон, який віддав йому. Згодом приїхали працівники поліції, які вилучили вказаний ніж та мобільний телефон».

Суд звертає увагу, що свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 під час судового розгляду показали, що «коли виявили ОСОБА_34 та інших в кущах, у останніх запитали, що там роблять та просили ОСОБА_34 віддати ніж. ОСОБА_9 йому казав, що у ОСОБА_35 був ніж, який той дав покористуватися ОСОБА_60 . Він чув як ОСОБА_9 звертався до ОСОБА_36 та запитував того про ніж. У відповідь ті почали агресивно реагувати та неадекватно поводитися. Згодом у кущах вони знайшли ніж у крові, та мобільний сенсорний телефон, а потім ще один телефон. Далі на один з телефонів подзвонили працівники поліції, яким вони повідомили всі обставини, оскільки поліцейські сказали, що «на районі сталося ножове поранення». Зі слів ОСОБА_9 , знайдений у кущах ніж належить останньому та ОСОБА_9 цей ніж надав ОСОБА_37 , а той з ножем зник у невідомому напрямку».

З протоколу огляду місця події від 07.07.2020 року та фототаблиці до нього вбачається, що об`єктом огляду є ділянка місцевості, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

На землі біля лавки на вказаній ділянці місцевості знаходиться чорна сумка зі слідами пошкодження, розриву, в середині якої маються: ключі у кількості двох комплектів, банківські карти «Монобанк», «ПУМБ».

В ході огляду здійснювалось фотографування на мобільний телефон «Xiaomi».

В ході огляду було вилучено зазначену сумку з ключами та банківськими картками до поліетиленового пакету (т. 3 а.с. 9-10).

З протоколу огляду місця події від 07.07.2020 року, фототаблиці та відеозапису до нього вбачається, що об`єктом огляду є ділянка місцевості, що знаходиться біля будинку АДРЕСА_4 . На вказаній ділянці місцевості знаходиться чотири чоловіки, які представилися як 1) ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 2) ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 3) ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 4) ОСОБА_61 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В ході здійснення огляду ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_62 нічого не виявлено.

В ході огляду ОСОБА_9 надав для огляду наступні предмети: гаманець з картами , паспорт гр. України на ім`я ОСОБА_9 , мобільний телефон Xiomi Redmi 6A, запальник, ручку, ключі, паспорт для виїзду закордон на ім`я ОСОБА_9 , мобільний телефон Samsung синього кольору в чорному чохлі книжці, ніж розкладний довжиною 23 см., довжина леза 12 см., на кінцівці леза близько 3 см. маються залишки речовини бурого кольору.

В ході огляду було вилучено :

- мобільний телефон Samsung синього кольору в чорному чохлі до спец. пакету EXPO201773

- ніж розкладний до паперового конверту

- в ході огляду здійснювались змиви з леза ножа на марлевий тампон змочений дистильованою водою та контрольний зразок до нього до паперового конверту.

В ході огляду здійснювалась фото - відеозйомка, огляд проводився в вечірній час при штучному освітленні за плюсової температури (т. 3 а.с. 11-13).

З протоколу огляду місця події від 07.07.2020 року та фототаблиці до нього вбачається, що об`єктом огляду є ділянка місцевості, що розташована за адресою: м. Дніпро, провулок Універсальний біля будинку №11к .

Огляд проводиться в вечірній час при штучному освітленні за плюсової температури без осадів.

На вказаній ділянці місцевості на землі виявлено предмет схожий на газовий балончик з написом ТЕРЕН-4, мобільний телефон Nokia IMEI: НОМЕР_3 , ніж з рукояткою з полімерної стрічки, два тапочки коричневого кольору.

В ході огляду було вилучено:

- газовий балончик ТЕРЕН-4, мобільний телефон Nokia та два тапочки до поліетиленового пакету;

- ніж до паперового конверту. (т. 3 а.с. 14-16)

З протоколу огляду місця події від 07.07.2020 року та фототаблиці до нього вбачається, що об`єктом огляду є предмет, наданий для огляду ОСОБА_8 .

Огляд проводиться в ранковий час при денному освітленні за плюсової температури

Огляд проводиться за адресою: м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, 19 МКЛ №16.

Предмет являє собою синтетичну блакитну футболку на лівій боковій частині якої міститься пошкодження у вигляді порізу та певного слою нашарувань речовини бурого кольору.

В ході огляду вказану футболку було вилучено до поліетиленового пакету (т. 3 а.с. 17-19).

Надаючи оцінку всім вказаним протоколам огляду та фототаблицям до них, Суд вважає, що ці докази підтверджують, що

1)місцем скоєння злочину ОСОБА_7 , за попередньою змовою групою осіб з Особою 1, є безлюдне місце та нічний час;

2) були виявлені та вилучені речові докази: мобільний телефон Samsung синього кольору в чорному чохлі, який належить потерпілому ОСОБА_8 ;

- ніж розкладний, який ОСОБА_7 взяв у ОСОБА_9 та який обвинувачений застосував для розбійного нападу на ОСОБА_8 , спричинивши ножем потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 07.07.2020 року вбачається, що ОСОБА_8 просить органи поліції прийняти заходи до невідомої особи, яка 07.07.2020 року близько 00-00 з застосуванням фізичної сили заволоділа його особистим майном за адресою АДРЕСА_5 (т. 3 а.с. 20).

Надаючи оцінку протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 07.07.2020 року, Суд вважає, що заявою підтверджується підстава для початку досудового розслідування, коли потерпілий в той же день фактично одразу після скоєння відносно нього злочину, звернувся до органу поліції з заявою про вчинене кримінальне правопорушення.

Відповідно до постанови слідчого від 08.07.2020 року за даним кримінальним провадженням визнані речовими доказами: дві банківські картки, комплект ключів, мобільний телефон «Самсунг» синього кольору в чорному чохлі, які повернути на відповідальне зберігання ОСОБА_8 ; сумка чорного кольору, ніж розкладний, мобільний телефон «Нокіа», футболка синтетична; ніж; змиви з ножа на марлевому тампоні; два тапочки; газовий балон «Терен-4» (т. 3 а.с. 21, 22).

Надаючи оцінку речовим доказам сумці чорного кольору, ножу розкладному, змивам з ножа на марлевому тампоні, Суд приходить до переконання, щозазначеними речовими доказами підтверджується той факт, що цією сумкою заволодів ОСОБА_7 , саме цій ніж ОСОБА_7 взяв у свідка ОСОБА_9 та який в подальшому застосував при скоєнні розбою відносно ОСОБА_8 , та яким обвинувачений умисно спричинив потерпілому тілесне ушкодження під час нападу.

З протоколу огляду предмету від 13.07.2020 року та фототаблиці до нього вбачається, що предметом огляду є банківська карта банку «ПУМБ» № НОМЕР_4 та банківська карта банку «Монобанк» № НОМЕР_5 , а також двох окремих комплектів ключів. Комплект № 1 складається з чорного магнітного ключа та двох ключів від замків квартири ОСОБА_8 . Комплект АДРЕСА_6 складається з окремого ключа. Вище вказані речі були вилучені з місця події, а саме 07.07.2020 року в період часу з 01-40 по 02-00 години за адресою: АДРЕСА_2 та належать ОСОБА_8 .

Вище зазначені речі, а саме 2 комплекти ключів, банківські карти банків «ПУМБ» та «Монобанк» були повернуті власнику ОСОБА_8 під збережену розписку (т. 3 а.с. 34-35, 36).

З протоколу огляду предмету від 13.07.2020 року та фототаблиці до нього вбачається, що предметом огляду є мобільний телефон «Samsung А-31» синього кольору, що поміщений до чохла чорного кольору. Телефон без пошкоджень. Вищевказаний телефон мобільний телефон «Samsung А-31» синього кольору в чохлі чорного кольору був вилучений з місця події, а саме 07.07.2020 року в період часу з 01-40 по 02-00 години за адресою: м. Дніпро, пров.Універсальний, 10г.

Мобільний телефон «Samsung А-31» синього кольору разом з чохлом чорного кольору повернуто власнику ОСОБА_8 під збережену розписку (т. 3 а.с. 37, 38-41, 42).

З висновку судової товарознавчої експертизи № 2364 від 22.07.2020 року вбачається, що ринкова вартість мобільного телефону Samsung А-31» синього кольору, придбаного у травні 2020 року, станом на 07.07.2020 року з урахуванням зносу складає 6089,24 грн. (т. 3 а.с. 46-50)

Надаючи оцінку: протоколу огляду предмету від 13.07.2020 року та фототаблиці до нього; речовому доказу у кримінальному провадженні - мобільному телефону Samsung А-31» синього кольору; висновку експерта судово-товарознавчої експертизи, Суд приходить до переконання, щопротоколом огляду, речовим доказом та висновком експерта підтверджується факт наявності у потерпілого ОСОБА_8 телефону - 07.07.2020 року, вартість якого встановлена на час скоєння злочину, яким заволодів ОСОБА_7 при вказаних в обвинувальному акті обставинах.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.07.2020 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 впізнав особу під № 4 ( ОСОБА_7 ) як ту особу, яка 07.07.2020 року приблизно о 00-00 вдарив його ножем та втік. Впізнав ОСОБА_7 за формою обличчя, носа, губ, очей, підборіддям, чолом та їх сукупністю ( т. 3 а.с. 25-26, 27)

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.07.2020 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 впізнав особу під № 2 ( ОСОБА_63 ) як ту особу, яка 07.07.2020 року приблизно о 00-00 була поруч з чоловіком, який вдарив його ножем. Впізнав ОСОБА_63 за формою обличчя, очей, губ, чолом та сукупністю ознак. (т. 3 а.с. 28-29, 30)

Надаючи оцінку протоколам пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.07.2020 року, Суд приходить до переконання, що протоколами підтверджується, що саме обвинувачений ОСОБА_7 , а не інша особа, за попередньою змовою групою осіб з Особою 1, скоїв розбійний напад на потерпілого ОСОБА_8 при обставинах, викладених в обвинувальному акті, підтверджуються показання самого потерпілого про обставини злочину.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.07.2020 року вбачається, що свідок ОСОБА_8 впізнав особу під № 2 ( ОСОБА_7 ) як ту особу, якій 07.07.2020 року приблизно о 01-00 на зупинці громадського транспорту по вул. А.Образцова у м.Дніпро віддав свій ніж, а пізніше 07.07.2020 року близько 01-00 з яким за адресою: м.Дніпро, пров. Універсальний відбулась сутичка (т. 3 а.с. 51-52, 53).

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.07.2020 року вбачається, що свідок ОСОБА_8 впізнав особу під № 4 ( ОСОБА_63 ) як ту особу, з якою спільно відпочивав на зупинці громадського транспорту «Образцова» по вул. Калиновій в м.Дніпро 06.07.2020 року близько 23-00 години, а пізніше 07.07.2020 року близько 01-00 з яким за адресою: м.Дніпро, пров. Універсальний відбулась сутичка (т.3 а.с. 54-55, 56).

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.07.2020 року вбачається, що свідок ОСОБА_17 впізнав особу під № 2 ( ОСОБА_63 ) як ту особу, з якою у нього 07.07.2020 року близько 01-00 року відбулась сутичка за адресою: м. Дніпро, провулок Універсальний, 11к (т. 3 а.с. 57-58, 59).

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.07.2020 року вбачається, що свідок ОСОБА_17 впізнав особу під № 4 ( ОСОБА_7 ) як ту особу, з якою у нього 07.07.2020 року близько 01-00 року за адресою: м.Дніпро, пров. Універсальний, 11к відбулась сутичка, в ході якої впізнана особа ( ОСОБА_7 ) загубила розкладний ніж, а також мобільний телефон «Самсунг» (т. 3 а.с. 60-61, 62).

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.07.2020 року вбачається, що свідок ОСОБА_18 впізнав особу під №1 ( ОСОБА_63 ) як ту особу, з якою спільно відпочивав за адресою: м.Дніпро, вул. Калинова, а пізніше 07.07.2020 року близько 01-00 з яким за адресою: м.Дніпро, пров. Універсальний відбулась сутичка. Впізнав ОСОБА_63 за загальними рисами обличчя, а саме формою обличчя, розміром очей, брів, носу та губ. (т.3 а.с. 63-65).

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.07.2020 року вбачається, що свідок ОСОБА_18 впізнав особу під № 1 ( ОСОБА_7 ) як ту особу, з якою спільно відпочивав по вул. Калиновій у м.Дніпро, а пізніше 07.07.2020 року близько 01-00 з яким за адресою: м.Дніпро, пров. Універсальний відбулась сутичка (т. 3 а.с. 66-67, 68).

Надаючи оцінку протоколам пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.07.2020 року вказаним свідкам, Суд приходить до переконання, що протоколами підтверджується перебіг подій після скоєння ОСОБА_7 злочину за попередньою змовою групою осіб з Особою 1, підтверджуються показання самих свідків про обставини злочину, скоєного ОСОБА_7 .

Відповідно до постанови слідчого від 22.07.2020 року за даним кримінальним провадженням визнані речовими доказами чотири компакт-диски DVD-R з відеозаписами з камер відеоспостереження, які надані заступником директора ДП ПТКП «Веснянка» ОСОБА_64 (т.3 а.с. 71, 72-75).

З протоколу перегляду відеозапису від 23.07.2020 року вбачається, що предметом огляду є компакт-диски DVD-R.

Компакт-диск DVD-R диск № 1 об`ємом пам`яті 4.7 GB. При запуску диску за допомогою ПЕОМ «LENOVO» виявлено 5 відеофайлів під назвою:

«ІРкамера9_192.168.1.66_192.168.1.66_5959_0959_2630002»; «ІРкамера9_192.168.1.66_192.168.1.66_0959_4913_2647070»; «ІРкамера9_192.168.1.66_192.168.1.66_4913_2825_2695465»; «ІРкамера9_192.168.1.66_192.168.1.66_2825_0731_2745656», «ІРкамера9_192.168.1.66_192.168.1.66_0731_1059-2794191».

В ході перегляду файлу: «ІР камера 9_192.168.1.66_192.168.1.66_5959_ 0959_2630002» відеозапису з камер відео спостереження, встановлено, що камери відео спостереження розташовані за адресою: м.Дніпро, вул. Калинова, 80а/1 та здійснюють відео фіксацію у напрямку вул. Байкальська в м.Дніпро.

В ході перегляду файлу: «ІР камера 9_192.168.1.66_192.168.1.66_0959_ 4913_2 647070» відеозапису з камер відео спостереження, встановлено, що камери відео спостереження розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова 80а/1 та здійснюють відео фіксацію у напрямку вул. Байкальська в м. Дніпро. На позначці 13:25 (Скріншот №1) на вул. Калинова, 80а/1 з`являється особа №1 (чоловічої статі, віком 20-25 років, середнього зросту, міцної статури, вдягнутого в темно шорти на правій частині яких мається дві горизонтальні білі полоси, футболку темного кольору з зображення спереду, взутого в сірі кросівки з трьома білими полосами з боків, вдягнуту через плече наплічну сумку чорного кольору, зачіска коротка, волосся темне) який схожий на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та особа №2 (чоловічої статі, віком 25-30 років, середнього зросту, худорлявої статури, вдягнутого в джинсові шорти, футболку темного кольору з зображення спереду, взутого в капці, та маючого на голові темну кепку) який схожий на ОСОБА_65 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Які в подальшому рухаються в напрямку вул. Байкальська. Через деякий час, обидва повертаються в напрямку вул. Калинова.

В ході перегляду файлу: «ІР камера 9_192.168.1.66_192.168.1.66_4913_ 2825_2 695465» відеозапису з камер відео спостереження, встановлено, що камери відео спостереження розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова 80а/1 та здійснюють відео фіксацію у напрямку вул. Байкальська в м.Дніпро. На позначці 08:08 на вул Калинова 80а/1 з`являється особа №3 (чоловічої статі, віком 35-40 років, середнього зросту, міцної статури, вдягнутого в сині шорти з білими вертикальними смугами з обох боків, футболку синього кольору, взутого в капці, вдягнуту через плече наплічну сумку чорного кольору, зачіска коротка, волосся темне) який схожий на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та особа №4 (чоловічої статі, віком 30-35 років, середнього зросту, міцної статури, вдягнутого в чорні штани, футболку жовтого кольору) який схожий на ОСОБА_66 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Які в подальшому рухаються в напрямку вул. Байкальська. Через деякий час, обидва повертаються в напрямку вул. Калинова. На позначці 09:10 з`являється особа №5 (жіночої статі, віком 35-40 років, одягнута в помаранчеву майку, чорні штани, з вдягнутою жіночою наплічною сумкою, волосся довге світлого кольору) рухається в напрямку вул. Байкальська. На позначці 14:24 особа №3, особа№4 та особа№5 повертаються та рухаються в напрямку вул. Калинова.

В ході перегляду файлу: «ІР камера 9_192.168.1.66_192.168.1.66_2825_ 0731_2745656» відеозапису з камер відео спостереження, встановлено, що камери відео спостереження розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, 80а/1 та здійснюють відео фіксацію у напрямку вул. Байкальська в м. Дніпро.

В ході перегляду файлу: «ІР камера 9_192.168.1.66_192.168.1.66_0731_ 1059_2 794191» відеозапису з камер відео спостереження, встановлено, що камери відео спостереження розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова 80а/1 та здійснюють відео фіксацію у напрямку вул. Байкальська в м. Дніпро.

Компакт-диск DVD-R диск № 2 об`ємом пам`яті 4.7 GB.

При запуску диску за допомогою ПЕОМ «LENOVO» виявлено 5 відеофайлів під назвою:

«ІР камера 11_192.168.1.66_192.168. 1.66_5959_0934_2805037»;

«ІР камера11_192.168.1.66_192.168.1.66_0935_4855_2824922»;

«ІРкамера11_192.168.1.66_192.168.1.66_4 55_2820_2875245»;

«ІР камера 11_192.168.1.66_192.168.1.66_2820_ 0735_2917360»;

«ІРкамера11_192.168.1.66_192.168.1.66_0735_1059_2963370».

В ході перегляду файлу: «ІР камера 11_192.168.1.66_192.168.1.66_5959_ 0934_2805037» відеозапису з камер відео спостереження, встановлено, що камери відео спостереження розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, 80а/1 та здійснюють відео фіксацію у напрямку вул. Калинова в м. Дніпро.

В ході перегляду файлу: «ІР камера 11_192.168.1.66_192.168.1.66_0935_ 4855_ 2824922» відеозапису з камер відео спостереження, встановлено, що камери відео спостереження розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, 80а/1 та здійснюють відео фіксацію у напрямку вул. Калинова в м.Дніпро. На позначці 13:09 (скріншот №2) на вул. Калинова 80а/1 з`являється особа № 1 та особа № 2. На позначці 23:19 з`являється особа № 6 (зовні схожа на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та особа №7 (зовні схожа на ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), останні зупинилися на зупинці громадського транспорту та сіли на лавочку. На позначці 28:51 до особи № 6 та особи № 7 підходить та вітається особа № 1. На позначці 28:51 до останніх підходить особа № 2 та сідає на лавочку навпроти останніх.

В ході перегляду файлу: «ІР камера 11_192.168.1.66_192.168.1.66_4855_ 2820_2875245» відеозапису з камер відео спостереження, встановлено, що камери відео спостереження розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, 80а/1 та здійснюють відео фіксацію у напрямку вул. Калинова в м. Дніпро. На позначці 00:37 особа № 1 сідає поряд з особою № 2, навпроти осіб № 6 та № 7. На позначці 01:46 (скріншот№3) особа № 6 передає особі № 1 предмет зовні схожий на ніж.

Під час перегляду Судом встановлено щодо відображення реального часу у верхньому правому куті скріншоту №3 06-07-2020 Mon 23:50:42, оскільки в подальшому передача ножа буде зафіксована іншою камерою, що направлена в напрямку вул. Байкальська, в цей же день, в тому же місці але о 23:52:03, тобто з розбігом у часі у 2 хвилини (скріншот №10 ). До такого висновку можливо дійти, якщо порівняти момент проїзду машини срібного кольору, також це добре видно якщо переглядати відеозапис одночасно з двох відеозаписів, а саме з відеозапису «ІР камера 11_192.168.1.66_192.168.1.66_ 4855_2820_28752 45» DVD-R диску № 2 та відеозапису «ІР камера 7_192.168.1.65_192.168.1.65_2345_0258_160589 8» DVD-R диску №4.

Скріншот № 3, за допомоги наближення зображення було наближено вище розміщений скріншот № 3.

Скріншот № 4, під час продовження перегляду відеозапису факт передачі (повернення особі № 6) ножа особою № 1 зафіксовано не було. В подальшому на позначці 07:00 (скріншот № 5) повз особу № 1 та № 2, проходять особи № 3, № 4 та № 5.

Скріншот № 5, де в подальшому на позначці 08:17 особа № 5 залишається та спілкується з особою №2. на позначці 08:17 особа № 5 йде далі в напрямку вул. Байкальська. На позначці 14:56 Особа № 3, № 4 та № 5 повертаються та прямують в бік вул. Калинова. Але на позначці 15:04 (скріншот № 6) особа № 5 зупиняється та спілкується з особами № 1 та № 2. Особа № 3 та № 4 йдуть далі. На позначці 16:16 особа № 5 наздоганяє осіб № 3 та № 4 та разом йдуть в напрямку вул. Калинова.

Скріншот № 6, особа № 1 та № 2 продовжують перебувати в полі зору камери, пізніше повертаються до осіб № 6 та № 7.

В ході перегляду файлу: «ІР камера 11_192.168.1.66_192.168.1.66_2820_ 0735_2917360» відеозапису з камер відео спостереження, встановлено, що камери відео спостереження розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, 80а/1 та здійснюють відео фіксацію у напрямку вул. Калинова в м. Дніпро. На позначці 08:31 особи № 1, № 2, № 6 та № 7 переміщуються на інший бік вул. А. Образцова (напроти зупинки) факту передачі особою № 1 ножа особі № 6 не зафіксовано. На позначці 12:26 особа № 1 та № 2 рухаються в напрямку вул. Калинова, де особа № 1 звертає направо, а особа № 2 рухається прямо.

В ході перегляду файлу: «ІР камера 11_192.168.1.66_192.168.1.66_0735_ 1059_2963370» відеозапису з камер відео спостереження, встановлено, що камери відео спостереження розташовані за адресою: м.Дніпро, вул. Калинова, 80а/1 та здійснюють відео фіксацію у напрямку вул. Калинова в м.Дніпро.

Компакт-диск DVD-R диск № 3 об`ємом пам`яті 4.7 GB.

При запуску диску за допомогою ПЕОМ «LENOVO» виявлено 4 відеофайлів під назвою:

«ІР камера 12_192.168.1.66_ 192.168.1.66_0000_2815_2985287»;

«ІР камера 12_192.168.1.66_ 192.168.1.66_2815_5740_3031467»;

«ІР камера 12_192.168.1.66_ 192.168.1.66_5740_2704_3079327»;

«ІР камера 12_192.168.1.66_192.168. 1.66_2704_5625_3122882».

В ході перегляду файлу: «ІР камера 12_192.168.1.66_192.168.1.66_0000_ 2815_2985287» відеозапису з камер відео спостереження, встановлено, що камери відео спостереження розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, 76в та здійснюють відео фіксацію у напрямку вул. Калинова та просп. Слобожанський в м. Дніпро.

В ході перегляду файлу: «ІР камера 12_192.168.1.66_192.168.1.66_2815_ 5740_3031467» відеозапису з камер відео спостереження, встановлено, що камери відео спостереження розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, 76в та здійснюють відео фіксацію у напрямку вул. Калинова та просп. Слобожанський в м. Дніпро. На позначці 26:17 з`являються особи № 3, № 4 та № 5, що перейшли перехрестя вул. Калинова та вул. Образцова та рухаються в напрямку вул. Байкальська.

В ході перегляду файлу: «ІР камера 12_192.168.1.66_192.168.1.66_ 5740_2704_3079327» відеозапису з камер відео спостереження, встановлено, що камери відео спостереження розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, 76в та здійснюють відео фіксацію у напрямку вул. Калинова та просп. Слобожанський в м. Дніпро. На позначці 08:30 з`являються особи № 3, № 4 та № 5, що перейшли перехрестя вул. Калинова та вул. Образцова та рухаються в напрямку будинку № 83 по вул. Калинова.

В ході перегляду файлу: «ІР камера 12_192.168.1.66_192.168.1.66_2704_ 5625_3122882» відеозапису з камер відео спостереження, встановлено, що камери відео спостереження розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, 76в та здійснюють відео фіксацію у напрямку вул. Калинова та проси. Слобожанський в м. Дніпро. На позначці 15:41 з`являється особа №2, що в подальшому рухається вздовж вул. Калинова в напрямку просп. Слобожанський. На позначці 16:45 (скріншот №7) особа №2 зустрічається з особою №1(яка в свою чергу обійшла базар з іншого боку та вийшла до вул. Калинова).

Скріншот № 7, на позначці 16: 40 (скріншот № 8) особа № 2 зустрілась з особою № 1. За допомоги програмного забезпечення (Windows media player classic) було наближено зображення, лівий верхній кут, де можливо впізнати за одягом, а саме шортами з білими полосами та білим прінтом на темній футболці особу № 1).

Скріншот № 8, далі особа № 1 та № 2 зникають з поля зору камери відеоспостереження на позначці 17:20.

Компакт-диск DVD-R диск № 4 об`ємом пам`яті 4.7 GB.

При запуску диску за допомогою ПЕОМ «LENOVO» виявлено 5 відеофайлів під назвою:

«ІР камера 12_192.168.1.66_ 192.168.1.66_5627_1058_3177035»;

«ІР камера 7_192.168.1.65_192.168. 1.65_5959_2344_1573484»;

«ІРкамера7_192.168.1.65_192.168.1.65_2345_0258_1605898»;

«ІР камера 7_192.168.1.65_192.168.1.65_0 259_4213_1656607»;

«ІР камера7_192.168.1.65_192.168.1.65_4213_2059_1714041».

В ході перегляду файлу: «ІР камера 12_192.168.1.66_192.168.1.66_5627_ 1058_3177035» відеозапису з камер відео спостереження, встановлено, що камери відео спостереження розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, 76в та здійснюють відео фіксацію у напрямку вул. Калинова та просп. Слобожанський в м. Дніпро.

В ході перегляду файлу: «ІР камера 7_192.168.1.65_192.168.1.65_5959_ 2344_1573484» відеозапису з камер відео спостереження, встановлено, що камери відео спостереження розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, 80а/1 та здійснюють відео фіксацію у напрямку вул. Байкальська в м. Дніпро. На позначці 23:44 з`являються особа №1 та №2.

В ході перегляду файлу: «ІР камера 7_192.168.1.65_192.168.1.65_2345_ 0258_1605898» відеозапису з камер відео спостереження, встановлено, що камери відео спостереження розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, 80а/1 та здійснюють відео фіксацію у напрямку вул. Байкальська в м. Дніпро. На позначці 00:05 з`являються особа № 1 та № 2, що рухаються в напрямку вул. Байкальська. На позначці 10:08 до зупинки громадського транспорту підходять особи № 6 та № 7, які сідають на лавочку. На позначці 16:07 (скріншот № 9) до осіб № 6 та № 7 підходить та, вітається особа № 1. На позначці 16:51 до осіб № 6, № 7 та № 1 підходить особа № 2, та в подальшому останні сідають на лавочки, особа № 6 напроти особи № 2, а особа № 7 навпроти особи № 1.

Скріншот № 9 на позначці 28:19 (скріншот № 10) особа № 6 передає особі № 1 предмет, яким можливо є розкладний ніж. В подальшому під час перегляду відеозапису факту повернення особою № 1 ножа, будь кому, не зафіксовано.

Скріншот № 10, на позначці 33:21 з`являються особи № 3, № 4 та № 5, що рухаються в напрямку вул. Байкальська. На позначці 34:55 особа №5 залишається та спілкується з особою № 2. На позначці 35:56 особа № 5 йде далі в напрямку вул. Байкальська.

В ході перегляду файлу: «ІР камера 7_192.168.1.65_192.168.1.65_0259_ 4213_1656607» відеозапису з камер відео спостереження, встановлено, що камери відео спостереження розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, 80а/1 та здійснюють відео фіксацію у напрямку вул. Байкальська в м. Дніпро. На позначці 02:06 Особа № 3, № 4 та № 5 повертаються та прямують в бік вул. Калинова. Але на позначці 02:24 особа № 5 зупиняється та спілкується з особами № 1 та № 2. Особа № 3 та № 4 йдуть далі. На позначці 03:30 особа № 5 наздоганяє осіб № 3 та № 4 та разом йдуть в напрямку вул. Калинова. Особа № 1 та № 2 продовжують перебувати в полі зору камери пізніше повертаються до осіб № 6 та № 7. На позначці 35:05 особи № 1, № 2, № 6 та № 7 переміщуються на інший бік вул. А.Образцова (напроти зупинки) факту передачі особою № 1 ножа особі № 6 не зафіксовано. На позначці 39:11 особа № 1 та № 2 рухаються в напрямку вул. Калинова.

В ході перегляду файлу: «ІР камера 7_192.168.1.65_192.168.1.65_0259_ 4213_1656607» відеозапису з камер відео спостереження, встановлено, що камери відео спостереження розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, 80а/1 та здійснюють відео фіксацію у напрямку вул. Байкальська в м. Дніпро. На позначці 00:01 (скріншот №11) особа № 1 вказує жестом правої руки особі № 2 обійти базар та в подальшому особа № 1 зникає з поля зору камери відеоспостереження звернувши правий бік, а особа № 2 рухається прямо в напрямку вул. Калинова.

Скріншот № 11, після перегляду наведених вище відеозаписів з камер відеоспостереження, що розташовані адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, 80а/1 та 76в. Потерпілий ОСОБА_8 зазначив, що дійсно, він особисто присутній на вказаних вище записах зроблених 07.07.2020 року, а також впізнає особу № 1 та особу № 2, які в подальшому вчинили відносно нього розбійний напад за адресою: м. Дніпро, поряд з будинком № 83 по вул. Калинова.

Та те, що особа №1 нанесла один удар ножем в тулуб з лівої сторони потерпілому ОСОБА_8 та в подальшому зірвав наплічну сумку чорного кольору, в якій знаходився мобільний телефон «Самсунг А31», який належить ОСОБА_8 (т. 3 а.с. 76-86).

Надаючи оцінку відеозаписам накомпакт-дисках DVD-R, Суд переконаний, що відеозаписами підтверджуються той перебіг подій, обставини скоєння ОСОБА_7 злочину за попередньою змовою групою осіб з Особою 1, який логічно і безумовно вписується в картину подій, викладених у обвинувальному акті та об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, скоєного ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб з Особою 1.

З протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 24.07.2020 року вбачається, що

слідчий у період часу з 11-35 до 11-50 у приміщенні архіву КНП «Міська клінічна лікарня №16» ДМР», на підставі ухвали слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16.07.2020 року, вилучив історію хвороби (медичну карту стаціонарного хворого) №404303/325 ОСОБА_8 на 15 арк. (т. 3 а.с. 91-92).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 05.08.2020 року та фототаблиці до нього, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_8 , вбачається, що учасники слідчої дії зібралися у приміщенні відділення КЗ «Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи» ДОР за адресою: м.Дніпро, площа Соборна, 14, де потерпілому було запропоновано пояснити за яких обставин він отримав тілесні ушкодження, що мали місце 07.07.2020 року та відтворити механізм їх спричинення, на що потерпілий ОСОБА_8 дав свою добровільну згоду.

Так, потерпілий пояснив, що 07.07.2020 року приблизно о 01-00 годині він перебував біля будинку № 83 по вул. Калиновій в м.Дніпро, де з малознайомим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вживали алкогольні напої. У вказаний час ОСОБА_12 та ОСОБА_11 відлучились від нього, а він залишився сидіти на лавці чекати на них. В цей час на відстані 25-30 метрів він побачив двох чоловіків, яких за годину до цього бачив біля магазину, розташованого на базарі по вул.Калиновій.

Далі, він помітив, що вказані чоловіки почали проходити до нього позаду і в цей час коли вони перебували за його спину безпосередній близькості, так як відчув їх подих та в цей момент відчув удар та сильний біль в області грудної клітини з лівого боку. Далі потерпілий відчув, що його хтось утримує за ремінь сумки і в цей момент він озирнувшись назад побачив чоловіка, який у лівій руці тримав ніж, а правою тримав його за сумку і він зрозумів, що це саме ті чоловіки, яких він бачив біля магазину.

Далі, за допомогою статиста потерпілий відтворив механізм спричинення йому тілесних ушкоджень, а саме попросив статиста сісти на стілець у вказану ним позу (вказавши на позу, в якій він знаходився 07.07.2020 року), після чого потерпілий вказав з якого боку до нього підійшли вище вказані особи та знаходились позаду нього.

Після чого потерпілий на тулубі статиста вказав місце удару ножем, а саме в область грудної клітини з лівого боку.

Вказаний потерпілим ОСОБА_8 механізм спричинення йому тілесних ушкоджень було зафіксовано на фото.

Після проведеної слідчої дії та ознайомлення з протоколом, від учасників слідчої дії зауважень та доповнень не надходило. (т. 3 а.с 101-104).

Надаючи оцінку протоколам проведення слідчого експериментута фототаблиці до нього, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_8 , Суд приходить до переконання, що:

а) пояснення потерпілого ОСОБА_8 під час судового експерименту щодо обставин скоєння ОСОБА_7 та Особою 1 злочину послідовні, деталізовані, узгоджуються між собою в деталях, не мають протиріч, тому у суду немає жодних підстав вважати їх як такі, що не відповідають дійсності або надумані;

б) протокол слідчого експерименту містить перевірені та уточнені відомості, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, відтворені всі умови, які існували на час події, яка викладена в обвинувальному акті, змодельовані умови, максимально наближені до тих, що існували на момент події і є важливим для мети експерименту;

в) протокол слідчого експерименту відповідає вимогам КПК України, підписаний учасниками слідчої дії, не містить заперечень, зауважень, доповнень потерпілого, наполягань, що слідча дія проводиться не вірно, або здійснюється тиск на потерпілого з боку слідчого.

З двох медичних довідок слідує, що у ОСОБА_8 виявлено проникаюче поранення грудної клітини зліва (колото - різане), гемоторакс (т. 3 а.с. 23, 24).

З висновку судово-медичної експертизи №2119е від 05.08.2020 року вбачається, що за даними наданої медичної документації та при огляді у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , виявлено тілесне ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч, яке розпочинається раною по задньої - пахвовій лінії в проекції 10-го міжребір`я (на відстані 118 см вгору від підошовної поверхні стоп та на 33 см ліворуч від умовної серединної лінії тіла), далі переходить в раньовий канал, який йде ззаду наперед та згори донизу, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини та в 10-му міжребір`ї проникає в ліву плевральну порожнину, з явищами лівостороннього гемотораксу.

Виявлене у нього тілесне ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч, спричинено від механічної дії гострого предмету, який володів колючо-ріжучими властивостями та діяв в область грудної клітини ліворуч, у напрямку ззаду наперед та згори донизу, яким могло бути і лезо ножа або інші предмети з аналогічними травмуючими властивостями, що підтверджується характером рани (краї рівні, кінці гострі), наявністю та напрямком раньового каналу.

Виявлене у нього тілесне ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч, спричинено від механічної дії гострого предмету, який володів колючо-ріжучими властивостями та діяв в область грудної клітини ліворуч, у напрямку ззаду наперед та згори донизу, яким могло бути і лезо ножа або інші предмети з аналогічними травмуючими властивостями, що підтверджується характером рани (краї рівні, кінці гострі), наявністю та напрямком раньового каналу.

Враховуючи характер, локалізацію та кількість виявлених у нього тілесних ушкоджень, можливо вказати, що воно спричинено від 1-ї механічної дії гострого предмету, який володів колючо-ріжучими властивостями.

Враховуючи характер, локалізацію та кількість виявлених у нього тілесних ушкоджень, можливо вказати, що воно спричинено від 1-ї механічної дії гострого предмету, який володів колючо-ріжучими властивостями.

Враховуючи характер та локалізацію виявленого у нього тілесного ушкодження, ступень ознак його загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що воно спричинено незадовго до надходження на стаціонарне лікування в КНП «МКЛ №16» ДМР», тобто і в термін на який вказує обстежений та слідчий у постанові.

За своїм характером виявлене у нього тілесне ушкодження відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Встановлення обставин отримання тілесних ушкоджень (власноруч або іншою особою) не входить до компетенції судово-медичного експерта, а є прерогативою судово-слідчих органів, але враховуючи тяжкість отриманої травми та напрямок раньового каналу, вважаю не характерним спричинення виявленого у нього тілесного ушкодження власною рукою.

(т. 3 а.с. 95-98)

З додаткового висновку судово-медичної експертизи № 2147е від 06.08.2020 року вбачається, що за даними наданої медичної документації та при огляді у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 виявлено тілесне ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч, яке розпочинається раною по задньої - пахвовій лінії в проекції 10-го міжребір`я (на відстані 118 см вгору від підошовної поверхні стоп та на 33 см ліворуч від умовної серединної лінії тіла), далі переходить в раньовий канал, який йде ззаду наперед та згори донизу, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини та в 10-му міжребір`ї проникає в ліву плевральну порожнину, з явищами лівостороннього гемотораксу.

Локалізація та характер виявленого у нього тілесного ушкодження, механізм його спричинення встановлений при проведенні судово-медичної експертизи, не суперечить механізму, локалізації та характеру на які вказує ОСОБА_8 в ході проведення слідчого експерименту за його участі, тобто від механічної дії (удару) лезом ножа в область задньої - бічної поверхні грудної клітини ліворуч (т. 3 а.с. 106-107).

Надаючи оцінкузазначеним медичним довідкам року та висновкам судово-медичної експертизи, Суд приходить до переконання, що вони підтверджують :

а) факт виявлення тілесного ушкодження у потерпілого ОСОБА_8 , яке за своїм характером відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння;

б) факт спричинення виявленого тілесного ушкодження від однієї механічної дії твердого предмету, який володіє колючо-ріжучими властивостями, в даному випадку суд вважає розкладним ножем, визнаним речовим доказом, при обставинах, викладених в обвинувальному акті та показаннях суду потерпілого ОСОБА_8 ;

в) ушкодження утворилося незадовго до надання первинної медичної допомоги можливо і в термін на який вказує обстежений та слідчий у постанові;

г) локалізація та характер виявленого у потерпілого тілесного ушкодження, механізм його спричинення встановлений при проведенні судово-медичної експертизи, не суперечить механізму, локалізації та характеру на які вказує ОСОБА_8 в ході проведення слідчого експерименту за його участі, тобто від механічної дії (удару) лезом ножа в область задньої - бічної поверхні грудної клітини ліворуч;

д) довідки та висновки експерта повністю узгоджуються з показами потерпілого ОСОБА_8

суду, поясненнями останнього під час слідчого експерименту.

Суд вважає, що інформація яка міститься в медичних довідках та висновки судово-медичної експертизи повністю узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_8 про обставини скоєного відносно нього злочину ОСОБА_7 разом з Особою 1, застосування ОСОБА_7 07.07.2020 року під час нападу на нього ножа, в результаті чого обвинувачений спричинив йому тілесне ушкодження.

Постановою про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури від 10.08.2020 року постановлено відібрати зразки крові у потерпілого ОСОБА_8 для проведення судових експертиз (т. 3 а.с. 108).

Відповідно до протоколу отримання зразків для проведення експертизи від 11.08.2020 року, старший слідчий СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області у приміщенні КЗ «Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи» ДОР, у присутності понятих, з дотриманням вимог ст.ст. 40, 104, 223, 242, 245 КПК України відібрав у потерпілого ОСОБА_8 зразки капілярної крові, які поміщено до пробірки для подальшого дослідження (т. 3 а.с. 109).

З висновку судово-імунологічної експертизи № 682 від 17.08.2020 року вбачається, що при дослідженні зразка крові ОСОБА_8 встановлена група А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосероголічною системою АВ0 (т. 3 а.с. 112-113.)

З висновку судово-імунологічної експертизи №704 від 10.09.2020 року вбачається, що згідно «Висновку експерта» судово-медичної імунології КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР № 682 від 17.08.2020 «При дослідженні зразка крові ОСОБА_8 , 1982 року народження встановлена група А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0».

На наданій на дослідження футболці (об`єкти №№ 1-3) встановлена наявність крові людини.

При серологічному дослідженні слідів крові (об`єкти №№ 1-3), в них виявлений антиген А, а в об`єкті № 2 ще і ізогемаглютинін анти-В. Отриманий результат дослідження не виключає походження крові в (об`єктах №№ 1, 3) від особи-осіб з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В, а кров в об`єкті № 2 походить від особи з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

Враховуючи результати серологічного дослідження слідів крові (об`єкти №№1-3) та групову приналежність крові потерпілого ОСОБА_8 , не виключена можливість походження вказаних слідів за рахунок крові потерпілого, оскільки виявлений в слідах крові (об`єкти №1-3) антиген А є групоспецифічним для його крові. (т. 3 а.с. 117-119).

З висновку судово-цитологічної експертизи № 658 від 11.09.2020 року вбачається, що на рукоятці складного ножа (об`єкти №№ 6, 7), представленому на дослідження, встановлена наявність крові, видова належність якої не визначена набором преципітуючих сироваток, що є в наявності в судово-медичній лабораторії, на клинку даного ножа (об`єкт №5) наявність крові не встановлена. На складному ножі (об`єкти №№ 5-7) клітини з ядрами та мікрочастки тканин людини не знайдені.

Визначення групової та статевої належності крові в слідах на рукоятці складного ножа (об`єкти №№ 6, 7) не проводилось, оскільки, видова належність крові в даних слідах не визначена.

Оскільки, визначення групової належності крові в слідах на рукоятці складного ножа (об`єкти №№ 6, 7) не проводилось, то відповісти про походження її від осіб, що проходять по даному кримінальному впровадженню чи від будь-якої іншої особи не представилось можливим.

На ножі (об`єкти №№ 2, 3), в постанові слідчого позначений як «предмет схожий на ніж», наданому на дослідження, наявність крові не встановлена, клітини з ядрами та мікрочастки тканин людини не знайдені.

На змиві з розкладного ножа (об`єкт № 1), наданому на дослідження, наявність крові не встановлена, клітини з ядрами та мікрочастки тканин людини не знайдені (т. 3 а.с. 123-126).

Відповідно до постанови слідчого від 11.09.2020 року за даним кримінальним провадженням визнані речовими доказами: синтетична футболка синього кольору; зразок крові ОСОБА_8 ; ніж; ніж розкладний; два паперових конверта зі змивами.

4. Докази, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_7 громадянин України, не одружений, не має на своєму утриманні малолітніх, неповнолітніх або непрацездатних осіб, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де характеризується позитивно.

З повідомлення адміністрації КП «Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежностей зі стаціонаром» ДОР» від 17.07.2020 за №5289 вбачається, що ОСОБА_7 в реєстрі осіб з наркологічними захворюваннями не знаходиться.

З довідки КНП « Міська поліклініка №1» ДМР вбачається, що ОСОБА_7 під наглядом лікаря психіатра КРН «МП№1» ДМР не перебуває.

Обвинувачений ОСОБА_7 на час вчинення кримінального правопорушення не був працевлаштований, та в центрі занятості не зареєстрований.

Відповідно до вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 12.04.2023 ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, і призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 (шість) місяців.

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 грудня 2023 ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, та призначено покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України зазначене покарання поглинуто більш суворим покаранням за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 12 квітня 2023 року та остаточно ОСОБА_7 призначено до відбування покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 (шість) місяців.

5. Мотиви Суду.

5.1. Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України Суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

У силу ст. 337 КПК України, cудовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене Судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими Судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначене свідчить, що законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення обумовлені, зокрема, дотриманням порядку оцінки доказів і визначенням їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів повинна бути оцінена Судом з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ст. 94 КПК України).

5.2. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі скорочено Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім Судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі скорочено ЄСПЛ) суди застосовують Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

ЄСПЛ у справі «Перес проти Франції» (рішення від 12.02.2004) вказав, що дія статті 6 Конвенції (право на справедливий суд) полягає і в тому, щоб серед іншого зобов`язати суд провести належне дослідження зауважень, доводів і доказів, представлених сторонами по справі, неупереджено вирішуючи питання про їх належність до справи.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, необґрунтоване рішення Суду є порушенням гарантій, втілених у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Хоча Суд не мусить надавати відповідь на кожен довід, проте з рішення має бути чітко зрозуміло, що головні проблеми, порушені у цій справі, були розглянуті і що конкретні та ясні відповіді були надані на аргументи, які є вирішальними для результату розгляду справи. Суд має переконатися, що мотиви рішення, наведені національними судами, не були автоматичними або стереотипними.

Тобто, право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення йде своїм корінням у більш загальний принцип, втілений у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 2930). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, але Суд зобов`язаний дати відповідь на істотні аргументи сторони.

Суд вважає необхідним докладніше зазначити про наявні у кримінальному процесі стандарти доказування.

Стандарт "переваги доказів" вважається дотриманим, якщо певне твердження є більш ймовірне ніж протилежне. Зазначений стандарт широко застосовується у ХХІ столітті (наприклад, саме за ним відбувається кримінальна процедура у Сполучених Штатах Америки), однак у вітчизняному кримінальному процесі він не застосовується. Найсуворішим стандартом, застосовуваним у кримінальних справах, є правило "поза розумним сумнівом", яке вимагає від обвинувачення довести, що єдине логічне пояснення, яке може бути одержане з доведених у Суді фактів, є те, що обвинувачений вчинив інкриміноване діяння і ніяке інше логічне пояснення не може бути виведено з доказів. Саме такий стандарт прописаний як в Основному законі держави, так і в спеціалізованому нормативно-правовому акті (КПК України) і саме він застосовується у вітчизняному кримінальному процесі.

Саме законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення обумовлені, зокрема, дотриманням порядку оцінки доказів і визначенням їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів повинна бути оцінена Судом з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ст. 94 КПК України).

ЄСПЛ у справі «Жогло проти України» (п. 38, рішення від 24.04.2008 року) зазначив, що усі докази зазвичай мають бути представлені у відкритому слуханні справи в присутності обвинуваченого для забезпечення можливості надати аргументи іншій стороні. Існують винятки з цього правила, але вони не повинні порушувати права захисту.

Як загальне правило, пункти 1 та 3 статті 6 вимагають надання підсудному відповідної та належної можливості заперечити, а також ставити запитання свідкові обвинувачення, - або під час давання показань, або на пізнішому етапі (рішення від 15.06.1992 року у справі «Люді проти Швейцарії»).

Обвинувачення не повинно ґрунтуватись виключно чи вирішальною мірою на тих показаннях, які сторона захисту не могла оскаржити (рішення від 26.03.1996 року у справі «Дурсон проти Нідерландів»).

5.3. Суд вважає доведеним за даним кримінальним провадженням, що посилання в обвинувальному акті на скоєння злочину за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_7 та Особою 1, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, поєднаним із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, повністю знайшло своє підтвердження під час судового розгляду.

Кваліфікуючи дії ОСОБА_7 у скоєнні розбою за попередньою змовою групою осіб, поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, Суд враховує правову позицію, яку висловив у своєї постанові від 07.10.2020 року Верховний Суд у справі № 589/2313/18 (провадження № 51-841км19).

Так, співучастю у злочині є умисна спільна участь декількох суб`єктів злочину у вчиненні умисного злочину. Злочин визнається вчиненим групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), При цьому під час вчинення злочину кожен зі співучасників може вчиняти різні дії (подолання опору потерпілого, заподіяння тілесних ушкоджень, заволодіння майном), які спрямовані на досягнення єдиної мети.

Домовленістю групи осіб про спільне вчинення злочину є узгодження об`єкту злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій, яке може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір.

Вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб означає спільне вчинення цього кримінального правопорушення декількома (двома і більше) суб`єктами злочину, які заздалегідь домовились про спільне його вчинення. Домовленість досягається словами, жестами, умовними знаками, а іноді поглядами як за тривалий час до початку вчинення кримінального правопорушення, так і за кілька годин, хвилин чи секунд.

Початком вчинення кримінального правопорушення вважається початок виконання об`єктивної сторони. Усі погодження до початку замаху є попередніми. При цьому під час вчинення кримінального правопорушення кожен зі співучасників може вчиняти різні дії (подолання опору потерпілого, заподіяння тілесних ушкоджень, заволодіння майном), які спрямовані на досягнення єдиної мети.

За даним кримінальним провадженням Суд дійшов висновку, що діям обвинуваченого ОСОБА_7 та Особи 1 притаманні ознаки скоєння злочину за попередньою змовою групою осіб, адже вони одночасно, в одному місці, яке було на той час безлюдне, у темний час, разом, діяли відносно одного об`єкту нападу потерпілого ОСОБА_8 , переслідуючи єдину ціль та мету, заволодіти чужим майном останнього, сумкою з змістом.

Так, про скоєння обвинуваченим злочину за попередньою змовою групою осіб, свідчать послідовні показання потерпілого ОСОБА_8 .

Даючи оцінку показанням потерпілого ОСОБА_8 . Суд зазначає, що останній вказує на такі дії ОСОБА_7 , які свідчать про скоєння останнім злочину за попередньою змовою групою осіб, коли обвинувачений, якого він, після того як відчув удар ножем, побачив позаду себе, за своєю спиною та поруч з ОСОБА_7 , за три метри, знаходилась Особа 1.

Суд вважає, що показання потерпілого не можливо розцінювати як неправильні і у суду немає підстав вважати, що такі показання ОСОБА_8 не відповідають дійсності.

Крім того, на переконання Суду, ОСОБА_7 та Особа 1 діяли разом, узгоджено, оскільки Особа 1, знаходячись поруч з обвинуваченим, спостерігала напад ОСОБА_7 на ОСОБА_8 , не намагаючись зупинити ОСОБА_7 , нанесення удару останнім ножем потерпілому, спостерігала як ОСОБА_7 заволодів сумкою ОСОБА_67 .

В свою чергу ОСОБА_7 повністю усвідомлював, що Особа 1 спостерігає за його вказаними вище діями та знаходиться поруч з ним, та такі дії безумовно свідчать про узгодженість їх дій, та попередню змову між ними.

Причому кожен з них був обізнаний про предмет злочину - сумки у потерпілого, оскільки ОСОБА_7 та Особа 1 разом визначили її як свою ціль, для досягнення якої домовилися між собою.

Здобуті у провадженні докази з огляду на послідовність і характер дій ОСОБА_7 та Особи 1 об`єктивно доводять умисел на здійснення саме розбійного нападу на потерпілого за попередньою змовою групою осіб.

Враховуючи, що попередня домовленість про вчинення злочину може відбуватися у будь-якій формі, у тому числі усній або за допомогою конклюдентних дій (тобто висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір), суд приходить до висновку, що поведінка ОСОБА_7 та Особи 1, спільні та узгоджені їх дії, свідчать про наявність у них попередньої змови між собою на вчинення розбою.

Крім того, як окремою причиною скоєння злочину, Суд вважає, що на час скоєння злочину ОСОБА_7 ніде постійно або тимчасово не працював ні офіційно, ні приватним чином, постійного або разового законного джерела доходу для свого матеріального забезпечення не мав.

Вказане свідчить, зокрема, на єдиний для ОСОБА_7 мотив скоєння злочину - корисливий.

5.4. Суд також вважає доведеним, що ОСОБА_7 , під час розбою, застосував насильство, небезпечне для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, коли він, утримуючи в лівій руці розкладний ніж, наніс ОСОБА_8 ножем один удар зліва - направо, в область задньої - бічної поверхні грудної клітини ліворуч потерпілого, в результаті чого умисно спричинив потерпілому тяжке тілесне ушкодження, яке є небезпечним для життя в момент заподіяння.

Таким чином, скоєний ОСОБА_7 розбій з застосуванням ножа, який він використав як зброю, - є один з кваліфікованих видів цього злочину. Небезпека насильства для життя і здоров`я потерпілого помітно зросла, коли воно здійснилося за допомогою ножа, що призвело до найбільш тяжким злочинних наслідків та дозволило ОСОБА_7 безперешкодно довести злочин до кінця.

Застосування ОСОБА_7 ножа та спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, повністю підтверджуються показаннями суду як потерпілого ОСОБА_8 так і показаннями всіх свідків, допитаних Судом під час судового розгляду, відповідними висновками експерта, речовими доказами, протоколами слідчих дій, тобто доказами, в їх сукупності, які подані суду стороною обвинувачення, котрим Суд дав оцінку.

Причому, всі подані стороною обвинувачення докази повністю узгоджуються з показаннями як потерпілого ОСОБА_8 так і показаннями всіх свідків, допитаних Судом під час судового розгляду та не суперечать один одному.

Враховуючи знаряддя злочину - ніж, який використав ОСОБА_7 під час скоєння злочину для досягнення своєї кримінально-злочинної мети, характер та локалізацію виявленого у ОСОБА_8 тілесного ушкодження, тому Суд вважає, що обвинувачений усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння дії, передбачав його суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_8 і бажав їх настання, тобто, діяв з прямим умислом як на скоєння розбою так і на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, що повністю охоплюється складом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, і додаткової кваліфікації не потребує.

5.5. Під час досудового розслідування кримінального провадження ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.07.2020 року задоволено клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_68 та цією ухвало постановлено (мовою оригінала) «Доручити Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому в місті Полтаві, проведення дослідження фактів застосування до підозрюваного ОСОБА_7 насильства під час його тримання після застосування запобіжного заходу відповідно до судового рішення від 21.07.2020 р., для чого направити заяву підозрюваного від 28.07.2020 р. про застосування насильства під час тримання в уповноваженому органі держаної влади, державній установі та ухвалу слідчого судді від 28.07.2020 р.».

5.5.1. Надаючи оцінку вказаній обставині Суд враховує, що:

1)на запити Суду щодо виконання ухвали слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.07.2020 року Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань надавались відповіді, що 14.08.2020 року на виконання вказаної ухвали слідчого судді внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України (справа № 199/4533/20, кримінальне провадження №0001231);

2) у Суду відсутня інформація, що за заявою підозрюваного ОСОБА_7 в межах кримінального провадження № 0001231 (у справі № 199/4533/20) встановлена особа, яку повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України та про таку особу Територіальне управління Державного бюро розслідувань Суд не повідомила;

3) загальним обов`язком держави за Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод за обставин, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з нею, а саме застосування недозволених методів під час проведення слідства та дізнання, слід провести ефективне офіційне розслідування. Це означає, що таке розслідування повинно бути ретельним, а органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень;

4) з змісту ухвали слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 28.07.2020 року вбачається, що клопотання захисника було задоволено, оскільки (мовою оригінала) «З заяви підозрюваного, яка містить назву «про застосування насильства під час тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі», то відповідно до пояснень підозрюваного насильство до нього не застосовувалося; під «насильством» він мав на увазі застосування наручників після застосування відносно нього запобіжного заходу на підставі судового рішення та перебування його в інших державних закладах протягом двох днів до поміщення його до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)», а також певні незручності, у тому числі відсутність умов для сну, пов`язані із проходженням ним медичних обстежень, а також неналежне тримання під вартою».

Тобто, заява ОСОБА_7 та його захисника не стосуються «застосування недозволених методів під час проведення слідства та дізнання», заява підозрюваного ОСОБА_7 не з приводу скоєного кримінального правопорушення, відносно якого його було повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 187 КК України, не з приводу примусу обвинуваченого до визнання своєї винуватості у скоєні інкримінованого злочину або не з приводу можливої на його думку фальсифікації певних доказів проти нього чи з інших обставин, а виключно щодо «застосування наручників після застосування відносно нього запобіжного заходу на підставі судового рішення та перебування його в інших державних закладах протягом двох днів до поміщення його до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)», та неналежних умов його утримання у слідчому ізоляторі.

5.5.2. Суд також враховує, що за письмовим повідомленням слідчого третього відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Полтаві ОСОБА_69 17 грудня 2021 року у кримінальному провадженні № 0001231 від 14.08.2020 року, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, прийнято рішення про його закриття.

Вказане письмове повідомлення дає Суду підставу вважати про прийняття слідчим за наслідком виконання ухвали слідчого судді від 28.07.2020 року процесуальне рішення яке є вмотивованим та достатньо обґрунтованими і Суд не вбачає підстав ставити такий висновок слідчого під сумнів, тому при ухваленні вироку враховує такий висновок про закриття кримінального провадження № 0001231 від 14.08.2020 року.

Крім того, Суд вважає, з огляду на вище викладене, що заява ОСОБА_7 та клопотання його захисника, які були задоволеніухвалою слідчого судді від 28.07.2020 року, жодним чином не впливають на доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та жодним чином не впливає на кваліфікацію його умисних кримінально-злочинних дій.

5.5.3. ЄСПЛ наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення від 10.07.2001 року у справі «Авшар проти Туреччини» п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

За правилами статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Докази повинні бути належними та допустимими в розумінні ст.ст. 85-86 КПК України.

За правилами ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд, дослідивши наявні докази, вважає, що всі докази у об`єднаному кримінальному провадженні у відношенні ОСОБА_7 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Недопустимих доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини або доказів та відомостей, які стосуються особи обвинуваченого не має.

ЄСПЛ зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання.

Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу обвинуваченого, що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду.

З огляду на викладене, Суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень поза всяким розумним сумнівом доведена і підтверджується обсягом досліджених судом в судовому засіданні доказів в їх сукупності та взаємозв`язку та не викликають у суду сумнівів.

Порушень вимог закону щодо відкриття доказів стороні захисту, Суд не вбачає.

Під час вирішення питання про допустимість доказів важливе значення має істотність порушення прав і свобод людини, а тому не усі порушення, допущені сторонами при збиранні доказів, є підставою для визнання доказів недопустимими, а відтак і вирішення питання про порушення права на справедливий суд. З огляду на зазначене, Суд приходить до висновку про відсутність процесуальних порушень з боку сторони обвинувачення, що могли вплинули на об`єктивність та повноту обставин, що підлягають доказуванню відповідно до вимог ст. 91 КПК України.

Усі вищевказані докази, покладені в основу обвинувального вироку, суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки відповідають вимогам КПК України, отримані у передбаченому КПК України порядку, безпосередньо порушень вимог законодавства Судом не встановлено та сторонами не доведено, тобто останні прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, як-то час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів.

Судом не встановлено допущення істотних порушень: прав та свобод обвинуваченого ОСОБА_7 , інших осіб під час досудового розслідування; в ході збирання і фіксування доказів по даному кримінальному провадженню, а інформація, яка в них міститься, не дає суду правових підстав, щоб сумніватися у їх допустимості та достатності.

Крім того, Суд враховує, що зі змісту п.78 рішення ЄСПЛ від 16.02.2017 у справі «Артур Пархоменко проти України» вбачається, що при розгляді справи в цілому з метою оцінки впливу процесуальних недоліків на досудовому етапі на загальну справедливість кримінального провадження, за необхідності слід враховувати такий невичерпний перелік факторів, який випливає з практики Суду: (a) Чи був заявник особливо вразливим, наприклад, через вік чи розумову здатність. (b) Правові рамки, що регулюють досудове провадження, та прийнятність доказів під час судового розгляду, а також чи була вона виконана; коли застосовується правило виключення, особливо малоймовірно, що провадження в цілому буде вважатися несправедливим. (c) Чи мав заявник можливість оскаржити автентичність доказів і виступати проти його використання. (d) Якість доказів чи обставини, за яких вони були отримані, ставлять під сумнів їх надійність та точність, беручи до уваги ступінь і характер будь-якого примусу. (e) Якщо докази були отримані незаконно, незаконність, про яку йдеться, і, якщо вона випливає з порушення іншої статті Конвенції, характер виявленого порушення. (f) У випадку заяви, характер заяви та чи він був негайно відкликаний або змінений. (g) Використання доказів, зокрема, чи складали вони невід`ємну або значну частину доказів, на яких ґрунтувалася засудження, а також силу інших доказів у справі. (h) Чи оцінювання вини було здійснене професійними суддями або присяжними, а у випадку останнього - змістом будь-яких наказів присяжних. (i) Вагомість суспільних інтересів у розслідуванні та покаранні за конкретне порушення. (j) інші відповідні процесуальні гарантії, передбачені національним законодавством та практикою.

Зокрема, з урахуванням вищезазначеного правового висновку ЄСПЛ, у цьому судовому провадженні Суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 та його захисники мали можливість оскаржити автентичність доказів, отриманих стороною обвинувачення, але не зробили цього і не подавали клопотань або своїх доводів щодо визнання доказів отриманих під час досудового розслідування недопустимими, що в подальшому стало б предметом судового розгляду.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (п.150 остаточного рішення від 21 липня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як ті, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і ті, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність, спрямованість та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, Суд у своєму рішення повинен пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер або спрямованість умислу.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, необґрунтоване рішення суду є порушенням гарантій, втілених у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Хоча Суд не мусить надавати відповідь на кожен довід, проте з рішення має бути чітко зрозуміло, що головні проблеми, порушені у цій справі, були розглянуті і що конкретні та ясні відповіді були надані на аргументи, які є вирішальними для результату розгляду справи. Суд має переконатися, що мотиви рішення, наведені національними судами, не були автоматичними або стереотипними.

Оцінюючи надані та досліджені судом докази у кримінальному провадженні, оцінюючі їх реальний зміст, Суд виходить саме з практики ЄСПЛ, яка орієнтує, що під час розгляду кримінального провадження Суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії справи, а не тільки її зовнішню сторону (рішення від 27.02.1980 року у справі «Девеер проти Бельгії»).

5.6. Для того, щоб встановити направленість умислу, необхідно враховувати зовнішній прояв діяння, який розкриває внутрішній (психічний) його процес, окреслює суб`єктивне ставлення особи до вчинюваних нею дій, які в сукупності з іншими обставинами визначають кримінально-правовий зміст суспільно небезпечного діяння.

Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання (ч. 2 ст. 24 КК України).

Усвідомлення означає розуміння фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються об`єкта, предмета, об`єктивної сторони складу злочину, а також, розуміння його суспільної небезпеки. Вольовий момент прямого умислу характеризується бажанням настання суспільно небезпечних наслідків.

Всі докази, подані Суду стороною обвинувачення, переконливо свідчать про наявність у діяннях ОСОБА_7 об`єктивної сторони інкримінованого злочину.

Отже, для Суду є очевидним, поза розумним сумнівом, що у цьому кримінальному проваджені сукупність прямих та непрямих доказів переконливо свідчить про те, що ОСОБА_7 діяв з прямим умислом (умисно).

5.7. Судом відхиляється твердження захисника ОСОБА_6 як необґрунтоване, невмотивоване та таке, яке не ґрунтується жодною правовою нормою, що суд має врахувати, що вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 396 КК України, коли за даним кримінальним провадженням останній був повідомлений за скоєння більш тяжкого злочину та під час судового розгляду прокурором прийнято рішення про зміну обвинувального акту та перекваліфікацію дій ОСОБА_7 на більш м`який за складом злочин.

Процесуальне судочинство визначає основне правило преюдиції: обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

Отже, преюдиційні факти це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.

Суд зазначає, що вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2023 року суду про засудження ОСОБА_7 відповідно до ч. 1 ст. 90 КПК України не може бути преюдиційним актом у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи вище викладене, Суд не вважає за потрібне висловлювати теоретичні міркування щодо зазначеного твердження захисника в контексті цієї справи.

5.8. Суд вважає, що мотиви доводів обвинуваченого та його захисників (в тому числі попереднього) фактично ґрунтуються на незгоді сторони захисту із доказами, які були отримані стороною обвинувачення під час досудового розслідування, оспорювання встановлених за результатами судового розгляду фактів з викладенням власної версії події, та заперечення встановлених за результатами судового розгляду фактів.

Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_7 не скоєно кримінальне правопорушення, судом відхиляються, оскільки вони зводяться до особистого тлумачення норм матеріального та процесуального закону і хибній оцінці одиничних доказів.

Стороною захисту не наведені конкретні обґрунтовані та вагомі обставини, підстави, передбачені кримінально-процесуальним законом, які б вказували на необ`єктивність, зацікавленість, протиріччя показів потерпілого, свідків та не надано суду жодних належних та допустимих доказів з цього приводу або інших доводів обвинувачення.

При чому, доводи сторони захисту сторона захисту щодо доказів ґрунтуються на власному довільному тлумаченні приписів процесуального законодавства, базуються на власних оціночних категоріях та оцінці окремих процесуальних рішень та сторона захисту оцінює і тлумачать такі докази на свій лад, вибірково, спотворюючи їх зміст та відособлено від інших доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність, тому суд не погоджується з доводами сторони захисту та відхиляє їх.

Будь-яких інших доказів сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, протягом судового розгляду, враховуючи, що Суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження, створив їм всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Передбачений ст. 17 КПК стандарт доведення поза розумним сумнівом, як зазначено в постанові Верховного Суду від 11.03.2020 р. у справі № 331/2686/16-к, означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, окрім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний із елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

З огляду на викладене Суд, дослідивши наявні докази, вважає, що всі докази у кримінальному провадженні у відношенні ОСОБА_7 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Недопустимих доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини або доказів та відомостей, які стосуються особи обвинуваченого не має.

Сукупність обставин, установлена судом під час судового розгляду в цій справі, виключає будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом судового розгляду, окрім того, що зазначений у вироку злочин, у якому обвинувачується ОСОБА_7 дійсно був ним учинений, і обвинувачений є винуватим у вчиненні цього злочину.

Наявна у кримінальному провадженні сукупність наведених вище прямих доказів вчинення злочину, які за змістом є чіткими, зрозумілими і послідовними, такими, що в достатній мірі повно викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину, надала Суду можливість постановити даний обвинувальний вирок за наслідками розгляду кримінального провадження.

5.9. Відповідно, при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , суд враховує позицію Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду викладену у постанові від 05.04.2018 року (справа № 658/1658/16-к), в якій зазначено, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними, криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Розглянувши це кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, оцінивши кожний досліджений та перевірений у судовому засіданні доказ за своїм внутрішнім переконанням із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, зваживши всі основні доводи сторін, Суд уважає доведеною поза розумним сумнівом винуОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, як такого, який вчинив дії, що виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднані із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинені за попередньою змовою групою осіб, поєднані із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, а тому кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 187 Кримінального кодексу України.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , перекваліфікації дій останнього на інший склад кримінального правопорушення, Суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

6. Призначення покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 . Суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена у справі «Езе і Коннорс проти Сполученого Королівства», рішення від 9 жовтня 2003 року, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд виходить з того, що покарання - це захід державного примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому кримінальним законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Визначені у статті 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють Суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа "Довженко проти України") зазначає лише про необхідність оцінювання представниками судових органів визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням рішення в процесуальному документі Суду.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження Суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність Суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання для досягнення його цілей, визначених у статті 50 КК.

Правова позиція щодо дотримання справедливості висловлена в рішенні Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Для вибору такого покарання Суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.

Загальні засади призначення покарання спрямовані на забезпечення принципів законності, обґрунтованості, індивідуалізації, гуманності і справедливості, співмірності покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання, Суд враховує, що за даним кримінальним провадженням відсутні обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 .

Суд, призначаючи покарання, враховує данні, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 , які досліджені Судом окремим посиланням у вироку та оцінку котрим Суд надав.

ОСОБА_7 вину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст.187 КК України не визнав.

Суд констатує той факт, що ОСОБА_7 у скоєному не розкаявся, тобто не проявив щирої волі змінити свою поведінку, не висловив почуття жалю, сорому або обтяжливості, не продемонстрував готовність внести зміни в своє життя у зв`язку із скоєнням ним кримінального правопорушення.

Судом враховується, що ОСОБА_7 скоїв умисний особливо тяжкий корисливий злочин проти власності - за ч. 4 ст. 187 КК України, де об`єктом злочинного посягання є право власності, тобто, врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном, додатковим безпосереднім об`єктом вважаються здоров`я, життя, психічна або фізична недоторканність людини, та який є найбільш небезпечним злочином проти власності.

Тобто, в розумінні Кримінального кодексу України інкримінований ОСОБА_7 злочин, передбачений ч. 4 ст. 187 КК України, розбій, належить до найбільш небезпечних, найтяжчих корисливо-насильницьких злочинів, оскільки посягає на два об`єкти та є умисним насильницьким, корисливим тяжким злочином проти права власності й особи (її здоров`я і життя).

Тільки як констатація факту, Суд зауважує, що обставиною, яка виключно характеризує особу обвинуваченого та не є обставиною, яка обтяжує покарання у розумінні ст. 67 КК України, є те, що ОСОБА_7 , після вчинення кримінального правопорушення відносно ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, після зміни йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, двічі скоїв злочини та двічі був притягнутий до кримінальної відповідальності, у тому числі за вчинення умисного тяжкого корисливого злочину проти власності.

Встановлені Судом фактичні обставини вчиненого ОСОБА_7 злочину, наведені обставини про його особу, дають підстави для висновку про антисоціальну спрямованість особи обвинуваченого та усталеність його протиправної поведінки, а також про те, що він зневажливо ставиться до суспільства та встановлених у ньому правил, і є особою зухвалою та схильною до вирішення своїх життєвих проблем, в тому числі матеріального характеру, шляхом вчинення умисних корисливих злочинів проти власності.

Конституція України визначила, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст. 3).

Призначаючи покарання, Суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На підставі викладеного, Суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання виключно у вигляді позбавлення волі із конфіскацією майна, оскільки підстави для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачено законом, не встановлені, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції останньої від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

До матеріалів кримінального провадження долучено копію вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 04 грудня 2023 року, яким ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 396, ч. 4 ст. 70 КК України засуджено до покарання у виді 7 років 6 місяців позбавленні волі.

Враховуючи, що ОСОБА_7 був засуджений вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2023 року за ч. 1 ст. 396, ч. 4 ст. 70 КК України, яким призначене покарання поглинуто більш суворим покаранням за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 12 квітня 2023 року, тому ОСОБА_7 за даним кримінальним провадженням необхідно також призначити покарання відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, остаточно шляхом часткового складання покарань за цим та попереднім вироком з призначенням обов`язкового додаткового покарання, з конфіскацією всього майна, що належить на праві власності обвинуваченому.

При цьому, Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстави для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачено законом, не встановлені, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції останнього від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Із цих же підстав Суд не вбачає за можливе застосувати ст. 69 КК України та призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання більш м`яке ніж передбачене законом або звільнитиостаннього від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

7. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

7.1. За даним кримінальним провадження на час ухвалення вироку будь який запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не застосовувався і відповідні клопотання прокурором не заявлялися.

7.2. Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 слід відраховувати згідно вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 12 квітня 2023 року, а саме - з 22 вересня 2022 року.

7.3. За даним кримінальним провадженням необхідно зарахувати в строк відбутого покарання час тримання ОСОБА_7 під вартою у Державній установі виконання покарань (№ 4) управління Державної пенітенціарної служби України з 21 липня 2020 року по 30 березня 2021 року включно.

7.4. Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь експерта ОСОБА_70 витрати у розмірі 150 гривень 00 копійок на залучення експерта при проведенні судово-товарознавчої експертизи (висновок № 2364 від 22.07.2020 року).

7.5. Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

8. Щодо проголошення вироку.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку Суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення (узгоджується з правовою позицією, яка викладена 13 вересня 2023 року у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду, справа № 638/4224/22, провадження № 51-2372 км 23).

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, Суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 10 (десять) років з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04.12.2023 року, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності.

Початок строку відбування покарання, призначеного ОСОБА_7 , відраховувати згідно вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 12 квітня 2023 року, а саме - з 22 вересня 2022 року.

Зарахувати в строк відбутого ОСОБА_7 покарання час його тримання під вартою у Державній установі виконання покарань (№ 4) управління Державної пенітенціарної служби України з 21 липня 2020 року по 30 березня 2021 року включно.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_7 на користь експерта ОСОБА_70 витрати у розмірі 150 гривень 00 копійок на залучення експерта при проведенні судово-товарознавчої експертизи (висновок № 2364 від 22.07.2020 року).

Відповідно до п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України, речові докази у кримінальному проваджені: синтетичну футболку синього кольору; зразок крові ОСОБА_8 ; ніж розкладний; ніж; два паперових конверти зі змивом (квитанція № 01790); змиви з ножа на марлевому тампоні; газовий балон «Терен-4»; сумку чорного кольору, два тапочки, - зберігати до набрання вироком законної сили та знищити.

Згідно п. 1 ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази: 1) два комплекти ключів, дві банківські карти банків «ПУМБ» та «Монобанк», мобільний телефон «Samsung А-31» синього кольору разом з чохлом чорного кольору, - повернути ОСОБА_8 на праві власності; 2) мобільний телефон «Нокіа», - повернути за належністю власнику.

На підставі ч. 5 ст. 100 КПК України речові докази: чотири DVD-R диски з відеозаписами з камер відеоспостереження, які надані заступником директора ДП ПТКП «Веснянка» ОСОБА_64 ; один DVD-R диск з відеозаписом повідомлення про підозру від 08.07.2020 року ОСОБА_7 (т. 3 а.с. 144), - зберігати у матеріалах кримінального провадження.

На вирок прокурор, обвинувачений, захисник та потерпілий можуть подати апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Учасникам судового провадження, які не були присутні при проголошенні резолютивної частини вироку, направити копію повного тексту вироку не пізніше наступного дня після ухвалення вироку (ч. 7 ст. 376 КПК України).

Судді:

_____________ ОСОБА_1 _______________ ОСОБА_71 ______________ ОСОБА_3