В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єдиний унікальний номер № 285/3939/23

Провадження № 1-кп/0285/500/23

31 жовтня 2023 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді……………….... ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання........ ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора……………………....... ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ............................ ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

кримінальне провадження, внесене 09.11.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000469,

по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, уродженця смт. Іршанськ Володарсько-Волинського району Житомирської області,

який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 ,

з середньою освітою, не одруженого, на утриманні 1 неповнолітня дитина, який не працює,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

16.04.2020 Трутнєв з однієї сторони, а з іншої Міністерство оборони України, в особі тимчасово виконуючого обов`язки командира НОМЕР_1 окремої механізованої бригади майора ОСОБА_5 , уклали контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського складу, строком на 3 роки.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 16.04.2020 №97 Трутнєва прийнятого в добровільному порядку на військову службу за контрактом, призначено на посаду гранатометника 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 01.02.2021 №29 старшого солдата Трутнєва призначено на посаду номера обслуги 2 міномета 1 механізованого взводу 1 механізованої батареї 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 .

У відповідності до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України, введено в Україні воєнний стан із 05:30 год 24.02.2022, який в подальшому було продовжено і станом на 29.10.2022 припинено або скасовано не було.

Солдат Трутнєв, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді номера обслуги 2 міномета 1 механізованого взводу 1 механізованої батареї 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , в порушення вимог ст.ст.11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) і без поважних причин, в умовах воєнного стану, 14.09.2022 о 14 год самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 , що у АДРЕСА_2 . 20.06.2023 Трутнєв прибув до другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, що у м. Житомир по вул. Перемоги, 54, чим закінчив вчинення злочину.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_2 старший солдат Трутнєв обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини проводив час на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що дійсно не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_2 у зв`язку з особистими причинами, згоден з кваліфікацією своїх дій, у вчиненому щиро кається.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Приймаючи до уваги той факт, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження письмових доказів. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 у справі Девеер проти Бельгії, держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_6 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками, сумнівів у добровільності такої позиції в суду немає.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд знаходить доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_6 та його умисні дії, які виразились у самовільному залишенні військової частини, військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненому в умовах воєнного стану, кваліфікує за ч.5 ст.407 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

В той же час, суд не визнає пом`якшуючою обставиною обвинуваченого активне сприяння розкриттю злочину, під яким розуміються дії винної особи, спрямовані на надання органам досудового розслідування і суду допомоги у з`ясуванні дійсних обставин справи, які ще не були відомі цим органам. Саме лише підтвердження інформації, вже встановленої компетентними органами з інших джерел, не є активним сприянням у розкритті злочину. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що обвинувачений надавав органам досудового розслідування і суду допомоги у з`ясуванні дійсних обставин справи, які ще не були відомі.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд враховує:

ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжкого; його характер;

дані про особу винного: який раніше не судимий, вину у скоєному визнав, розкаявся у вчиненому, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; за місцем служби зарекомендував себе задовільно;

положення ст.ст.50, 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з цієї мети, а також принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відтак, суд призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, встановленому санкцією ч.5 ст.407 КК України, вважаючи його необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, враховуючи особу обвинуваченого, який вину визнав та усвідомив протиправність своїх дій, його відношення до скоєного, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_6 не є особою, небезпечною для суспільства, а тому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст.75 КК України в умовах звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням.

На підставі ст.76 КК України на обвинуваченого покладатимуться відповідні обов`язки кримінально-виправного характеру.

Суд вважає, що обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченого, не знижує істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення і не зменшує його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст.69 КК України.

Запобіжний захід не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.

Діями ОСОБА_6 шкоди не заподіяно.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Процесуальні витрати, речові докази відсутні.

Керуючись статтями 337, 370, 371, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання із випробуванням,

встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

повідомляти його про зміну місця проживання і роботи

та не виїжджати за межі України без його погодження.

Підстав для обрання запобіжного заходу суд не вбачає.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення або отримання його копії.

Головуюча суддя ОСОБА_1