Дата документу 26.01.2024
Справа № 334/6092/19
Провадження № 1-в/334/7/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2024 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі подання начальника Комунарського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має повну середню освіту, не працює, у шлюбі не перебуває, на утримані дітей не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого 13.10.2020 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за частиною першою статті 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

встановив:

начальник Комунарського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_3 звернулась до суду з поданням, в якому просить звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного вироком покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Подання обґрунтовує тим, що 26.11.2020 Комунарським РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області отримано та прийнято до виконання вирок Ленінського районного суду міста Запоріжжя щодо ОСОБА_4 . Засуджений у встановлений законодавством строк штраф не сплатив. Органом з питань пробації відповідно до чинного законодавства до Ленінського районного суду міста Запоріжжя неодноразово направлялись подання на підставі частини третьої статті 26 КВК України, однак дані подання були залишені без задоволення. Питання про притягнення засудженого до кримінальної відповідальності за частиною першою статті 389 КК України не вирішувались. Засуджений нового злочину не вчинив. Перебіг строку давності скінчився.

Представник органу з питань пробації та засуджений в судове засідання не з`явились. Повідомлялись належним чином про час та місце розгляду подання.

Відповідно до частини п`ятої статті 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Прокурор ОСОБА_5 подання підтримала та просила звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного вироком покарання.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов до висновку про те, що подання необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

Вироком Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 13.10.2020 у кримінальному провадженні № 1-кп/334/1013/20 (справа № 334/6092/20) ОСОБА_4 засуджений за частиною першою статті 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

13.11.2020 вирок набрав законної сили та був направлений для виконання органу з питань пробації.

01.08.2022 та 24.10.2022 засуджений ОСОБА_4 надав пояснення, в якому зазначив, що він не сплатив 850 гривень штрафу та не сплатить оскільки не має коштів, а також засуджений повідомив, якщо йому несплачену суму штрафу буде замінено на громадські роботи, відбувати покарання він не буде.

Станом на 18.12.2023 уповноважений орган з питань пробації не отримував від засудженого документ про сплату штрафу.

Пунктом 1 частини першої статті 80 КК України передбачено, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Перебіг строку виконання вироку Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 13.10.2020 закінчився 13.11.2022.

Згідно з частиною третьою статті 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Відповідно до частини четвертої статті 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину..

Отже, стаття 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення статті 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

У справі «Грабчук проти України» Європейський Суд з прав людини зазначає, що презумпція невинуватості порушена, якщо посадова особа висловлює думку про винність особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, коли цього не було доведено відповідно до закону.

Момент, з якого особа вважається винуватою, є саме той час, коли вина особи доведена в законному порядку, тому альтернативна процедура встановлення винуватості особи є неприпустимою.

В матеріалах кримінального провадження відсутні дані про ухилення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного вироком, або про вчинення ним нового злочину, а відтак, відсутні підстави для зупинення перебігу строку виконання обвинувального вироку і застосування частини третьої або частини четвертої статті 80 КК України, висновки суду з цього приводу не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до приписів статті 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання відповідно до положень статті 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: (1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; (2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; (3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Враховуючи, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку, факт ухилення від відбування покарання не встановлений вироком суду, засуджений нового злочину не скоїв, суд вважає, що подання підлягає задоволенню, оскільки наявні підстави для звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі пункту 1 частини першої статті 80 КК України.

Керуючись статтею 80 КК України, статтями 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

постановив:

подання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від призначеного вироком Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 13.10.2020 покарання за частиною першою статті 309 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд міста Запоріжжя.

Суддя ОСОБА_1