В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/1781/21

Провадження № 1-кп/348/50/24

21 лютого 2024 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника- адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Надвірна кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Фитьків Надвірнянського району Івано-Франківської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, який працює волонтером СПЦ «Відновлення», розлученого, який на утриманні нікого не має, згідно ст. 89 КК України не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно та за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у приміщення та житло.

Злочини обвинуваченим вчинені за таких обставин:

08.12.2020 у нічний час обвинувачений ОСОБА_7 йшов по АДРЕСА_1 .

Проходячи повз домоволодіння ОСОБА_9 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у обвинуваченого ОСОБА_7 , виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, обвинувачений ОСОБА_7 проник на територію домоволодіння за вищевказаною адресою.

Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, обвинувачений ОСОБА_7 підійшов до гаражного приміщення потерпілого ОСОБА_9 та шляхом відкриття вікна, проник до нього, звідки таємно викрав: бензопилу марки «Still 120» вартістю 4 500 гривень; соковижималку «Scarlеtt «SС-015» вартістю 800 гривень; циркулярку вітчизняного виробництва вартістю 1000 гривень; два кабелі зварювального апарату, вартістю 200 гривень кожен; два щитки від зварювального апарату, вартістю 150 гривень кожен, а всього спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 5 500 гривень.

Після вчинення злочину обвинувачений ОСОБА_7 залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, 12.12.2020 у нічний час обвинувачений ОСОБА_10 , разом із ОСОБА_11 (якого засуджено вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03.06.2022) йшли по АДРЕСА_1 .

Проходячи повз домоволодіння ОСОБА_12 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , у обвинуваченого ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, обвинувачений ОСОБА_7 разом із ОСОБА_11 , подолали перешкоду, а саме: відкрили ворітця домоволодіння за вищевказаною адресою.

Переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих спонукань, усвідомлюючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_11 , який за вчинення даного злочину засуджений вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03.06.2022, підійшли до житлового будинку потерпілого ОСОБА_12 та шляхом віджиму вхідних дверей проникли до вказаного будинку потерпілого, звідки таємно викрали: бензопилу марки «Єра», модель «БП-4000», вартістю 1600 гривень; бензокосу марки «Таtга Garden», модель «DCU-55», вартістю 2000 гривень, акумуляторний шуруповерт марки «Gгаnd» модель «LF-12», вартістю 850 гривень; протічний водонагрівач з LСD екраном і душем, модель «Delinaro Instant Electric Неаtіng Water Faucet», вартістю 600 гривень; ножовкупо дереву марки «Сталь», вартістю 120 гривень; водяний рівень 80 см., вартістю 200 гривень; металічний цвяхотяг, довжина 70 см., вартістю 180 гривень; розвідний металічний ключ, вартістю 100 гривень; набір ключів до бензопил, вартістю 200 гривень; візок дитячий, двоколісний, вартістю 300 гривень, чим спричинили потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 6 150 гривень.

Після вчинення злочину обвинувачений ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , залишили місце вчинення злочину та розпорядились викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, 18.12.2020 у нічний час обвинувачений ОСОБА_7 йшов по АДРЕСА_1 .

Проходячи повз домоволодіння потерпілого ОСОБА_13 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у обвинуваченого ОСОБА_7 , виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, обвинувачений ОСОБА_7 проник на територію домоволодіння за вищевказаною адресою.

Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, обвинувачений ОСОБА_7 підійшов до житлового будинку потерпілого ОСОБА_13 та шляхом відкриття вікна проник до нього, звідки таємно викрав ігрову приставку марки «Хbох Оnе S 1000 GВ» вартістю 8 750 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_13 майнову шкоду на загальну суму 8 750 гривень.

Після вчинення злочину обвинувачений ОСОБА_7 , залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Також, продовжуючи свою злочину діяльність, 01.01.2021 у нічний час обвинувачений ОСОБА_7 йшов по АДРЕСА_3 .

Проходячи повз домоволодіння потерпілого ОСОБА_14 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , у обвинуваченого ОСОБА_7 , виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, обвинувачений ОСОБА_7 проник на територію домоволодіння за вищевказаною адресою.

Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, обвинувачений ОСОБА_7 підійшов до житлового будинку потерпілого ОСОБА_14 та шляхом віджиму вхідних дверей проник до вказаного будинку потерпілого, звідки таємно викрав: переноску із кабелю довжиною 50 м. вартістю 1000 гривень; металічне точило вартістю 1000 гривень; комплект металічних ключів- головок вартістю 2500 гривень; палатку для відпочинку 3-місну вартістю 3000 гривень; спальний мішок вартістю 1000 гривень; лазерний рівень, марки «Лайм», вартістю 2500 гривень; три триноги від лазеру вартістю 2800 гривень; шуруповерт марки «Макita», 18 V, вартістю 1850 гривень; рюкзак спортивного типу вартістю 100 гривень; взуття жіноче, зимове, виготовлене із замши, вартістю 700 гривень; сокиру вітчизняного виробництва, вартістю 500 гривень, всього спричинив потерпілому ОСОБА_14 майнову шкоду на загальну суму 16 950 гривень.

Після вчинення злочину ОСОБА_7 , залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, 10.01.2021 у нічний час обвинувачений ОСОБА_7 йшов по АДРЕСА_1 .

Проходячи повз багатоквартирний будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , поблизу під`їзду № 1, обвинувачений ОСОБА_7 побачив велосипед сірого кольору марки «Веllіnni СНАМР 19», який належить потерпілій ОСОБА_15 , та який був пристебнутий до поручня сходів, в цей час у обвинуваченого ОСОБА_7 виник умисел на таємне викрадення вказаного велосипеда.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, обвинувачений ОСОБА_7 підійшов до сходів під`їзду № 1, та шляхом відриву від поручнів, таємно викрав велосипед сірого кольору, марки «Веllіnni СНАМР 19», вартістю 1800 гривень, чим спричинив майнову шкоду ОСОБА_15 .

Після вчинення злочину обвинувачений ОСОБА_7 , залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

В подальшому, 15.01.2021 у нічний час обвинувачений ОСОБА_7 , разом із ОСОБА_11 , який за вчинення даного злочину засуджений вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03.06.2022, йшли по АДРЕСА_1 .

Проходячи повз магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , де здійснює свою господарську діяльність фізична-особа підприємець ОСОБА_16 , у ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, обвинувачений ОСОБА_7 разом із ОСОБА_11 підійшли до вхідних дверей вказаного магазину, в яких було розбите скло, та шляхом відкриття за ручку із середини проникли до вказаного приміщення потерпілого ОСОБА_16 , звідки таємно викрали два відбійні молотки марки «Hilti», модель «ТЕ 100- AVR HI-DRIVE» вартістю 15 333, 33 гривень, кожен, всього спричинили потерпілому майнову шкоду на загальну суму 30 666,66 гривень.

Після вчинення злочину обвинувачений ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , залишили місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

В сукупності ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. У вчиненому розкаявся, зазначив, що дуже шкодує про скоєні злочини, просить його суворо не карати, обіцяв, що подібного більше вчиняти не буде. Зазначив, що попросив вибачення у потерпілих, майже повністю відшкодував збитки, вказує, що злочини вчиняв, оскільки був наркозалежний та потребував коштів. Наразі пройшов курс реабілітації, працює, тому має можливість повністю відшкодувати збитки потерпілим, зробив для себе висновки та планує повернутися до нормального життя.

Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_16 у судове засідання не з`явився, однак, подав до суду заяву, в якій просить кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 розглядати без його участі, щодо проведення судового засідання на підставі ч.3 ст. 349 КПК України не заперечував. Зазначив, що претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має. Просить суд обвинуваченого ОСОБА_7 покарати відповідно до закону.

Потерпілий ОСОБА_9 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяви від 05.07.2022 року та від 20.01.2024, в яких просить кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 розглядати за його відсутності, щодо проведення судового засідання на підставі ч.3 ст. 349 КПК України не заперечував. Зазначив, що ніяких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має. Просить суд обвинуваченого ОСОБА_7 не позбавляти волі.

Потерпілий ОСОБА_12 у судове засідання не з`явився, однак, подав до суду заяву, в якій просить кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 розглядати без його участі, щодо проведення судового засідання на підставі ч.3 ст. 349 КПК України не заперечував. Зазначив, що претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має. Просить суд обвинуваченого ОСОБА_7 покарати відповідно до закону.

Потерпілий ОСОБА_13 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяви від 13.04.2022 року та від 20.01.2024, в яких просить кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 розглядати за його відсутності, щодо проведення судового засідання на підставі ч.3 ст. 349 КПК України не заперечував. Зазначив, що обвинувачений ОСОБА_7 відшкодував йому збитки, ніяких претензій до обвинуваченого він не має. Просить суд обвинуваченого ОСОБА_7 не позбавляти волі.

Потерпіла ОСОБА_15 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 розглядати за її відсутності, щодо проведення судового засідання на підставі ч.3 ст. 349 КПК України не заперечувала. Відносно міри покарання покладається на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_14 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву від 05.07.2022, в якій просить кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 розглядати за його відсутності, щодо проведення судового засідання на підставі ч.3 ст. 349 КПК України не заперечував. Зазначив, що обвинувачений ОСОБА_7 не відшкодував йому збитки, тому має до обвинуваченого претензії матеріального характеру. Просить суд обвинуваченого ОСОБА_7 покарати суворо.

Суд відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши перед цим, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнів у добровільності їх позиції не має, їм роз`яснено, що вони в такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, суд, заслухавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена повністю.

При цьому, суд вважає, що дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючими обставинами поєднана з проникненням у інше приміщення та поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, та за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Суд вважає зайвою кваліфікацію дій обвинуваченого п`ять разів за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки вказані епізоди охоплює єдина кваліфікація дій обвинуваченого за ч.3 ст. 185 КК України. Призначення кримінального покарання за окремими епізодами злочинної діяльності, які мають однакову (єдину) кваліфікацію за відповідною частиною статті Особливої частини КК України не допускається.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації його дій сторонами не оспорюються.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує характер скоєних ним кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України відносяться відповідно до нетяжкого та тяжкого злочинів, обставини вчинення кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, його посередню характеристику за місцем проживання, те що він на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря психіатра, однак, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 161/2021 від 21.07.2021 на період, що відноситься до інкримінованого йому злочину перебував у стані і перебуває на даний час, при якому здатний в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними; застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття у вчиненому, оскільки обвинувачений повністю визнає свою вину, щиро розкаявся перед судом, шкодує про вчинене та добровільно відшкодував завдані потерпілим ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та частково ОСОБА_14 збитки, в суді давав послідовні визнавальні покази.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті Особливої частини цього кодексу. Для застосування судом положень ст. 69 КК України повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення, та які повинні оцінюватися з урахуванням індивідуальних особливостей кримінального провадження. Встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим.

Конкретні обставини вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень оцінені судом повно та всебічно, при цьому також враховується наведені вище дані, що характеризують обвинуваченого.

Міра покарання встановлюється судом з урахуванням вищезазначених обставин справи, з врахуванням позиції державного обвинувачення.

У справі «Ізмайлов проти Росії» ЄСПЛ вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При призначенні конкретній особі покаранні, тобто його індивідуалізації, виявляється каральна політика держави, яка поєднує в собі реалізацію різних цілей державного реагування на випадки вчинення злочинів, так як метою покарання згідно із законом України про кримінальну відповідальність є не лише кара, а й виправлення особи, запобігання вчиненню нею та іншими особами нових злочинів, і вона не може бути досягнута виключно за рахунок суворості призначеного покарання.

Правова система держави має забезпечувати баланс між суворістю та м`якістю заходів реагування на порушення кримінально-правових заборон і покарання, яке призначається особі, має бути справедливим.

Повноваження суду, надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття судового розсуду у кримінальному судочинстві.

Зазначені дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Отже, у відповідності до положень ст.69 КК України, суд приймає до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме дійсне щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, позицію потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , які не наполягали на суворому покаранні, а тому суд приходить до переконання про можливість призначення ОСОБА_7 покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.3 ст.185 КК України.

За ч.2 ст. 185 КК України суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції у виді обмеження волі.

При цьому, остаточне покарання ОСОБА_7 необхідно призначити на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, призначивши покарання за кожен злочин окремо, і остаточне покарання призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, при цьому, відповідно до ст.72 КК України, зарахувавши обвинуваченому ОСОБА_7 в строк відбуття покарання термін його попереднього ув`язнення з 13.06.2021 року до 11.08.2021 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Разом з тим, з врахуванням особи обвинуваченого, який визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, щиро розкаявся у скоєному, дуже шкодує про вчинене, думки потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_9 які не наполягали на суворому покаранні, та думки потерпілої ОСОБА_15 , яка відносно міри покарання покладалася на розсуд суду, з врахуванням позиції захисника, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування положень ст. 75 КК України, та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком, із покладенням на нього згідно із ст. 76 КК України відповідних обов`язків. На думку суду саме таке покарання буде відповідати ступеню тяжкості вчинених злочинів, конкретним обставинам, встановленим під час розгляду кримінального провадження, даним про особу обвинуваченого. Цей вид покарання буде справедливим для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 , сприятиме попередженню вчиненню нових злочинів та відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.

При вирішенні заявлених потерпілими ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 до обвинуваченого ОСОБА_7 цивільних позовів про відшкодування майнової шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Зі змісту ч.1 ст.1166 ЦК України вбачається, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

В позовній заяві потерпілий ОСОБА_9 просив суд стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на його користь майнову шкоду у розмірі 5500 грн. Разом з тим, в заяві від 20.01.2024 потерпілий ОСОБА_9 зазначив, що ОСОБА_7 відшкодував заподіяні збитки та претензій він до обвинуваченого не має. Отже, оскільки матеріальна шкода відшкодована в ході судового розгляду, що підтверджується заявою потерпілого, то в задоволенні позовних вимог потерпілого ОСОБА_9 слід відмовити.

Потерпілий ОСОБА_13 в позовній заяві просив суд стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на його користь майнову шкоду у розмірі 8750 грн. Разом з тим, в заяві від 20.01.2024 потерпілий ОСОБА_17 зазначив, що ОСОБА_7 відшкодував заподіяні матеріальні збитки та претензій він до обвинуваченого не має. Отже, оскільки майнова шкода відшкодована в ході судового розгляду, що підтверджується заявою потерпілого, то в задоволенні позовних вимог потерпілого ОСОБА_13 слід відмовити.

Потерпіла ОСОБА_15 в позовній заяві просила суд стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на її користь майнову шкоду у розмірі 1800 грн. Разом з тим, суду надано квитанції про здійснення платіжних операцій від 20.01.2024 та 24.01.2024 обвинуваченим ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_15 на загальну суму 1800 грн. Отже, оскільки майнова шкода відшкодована в ході судового розгляду, що підтверджується платіжними квитанціями, то в задоволенні позовних вимог потерпілої ОСОБА_15 слід відмовити.

Потерпілий ОСОБА_14 в позовній заяві просив суд стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на його користь майнову шкоду у розмірі 16950 грн. Разом з тим, суду надано квитанції про здійснення платіжних операцій від 20.01.2024 та 20.02.2024 обвинуваченим ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_14 на загальну суму 7500 грн. Отже, оскільки майнова шкода частково відшкодована в ході судового розгляду, що підтверджується платіжними квитанціями, то заявлені потерпілим ОСОБА_14 позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме на суму 9450 грн.

Дія раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту закінчилася, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.

Питання речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_7 підлягають стягненню у дохід держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 653,80 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

за ч.2 ст.185 КК України у виді одного року обмеження волі;

за ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання термін його попереднього ув`язнення з 13.06.2021 року до 11.08.2021 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_14 про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином- задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_14 майнову шкоду в сумі 9450 (дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят) грн. 00 коп.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_9 про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином- відмовити.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_13 про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином - відмовити.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_15 про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином - відмовити.

Після набрання вироком законної сили речові докази: 3 сліди взуття, які упаковано в спецпакет №ЕХР 0340698, один слід фактури матеріалу, який упаковано в паперовий конверт, 13 слідів пальців рук, які упаковано в паперовий пакет, 3 сліди пальців рук, які поміщено до спецпакету №ЕХР 0340698- залишити в матеріалах кримінального провадження №0000608;

металеву трубу довжиною 80 см та металевий лом довжиною 92 см, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області знищити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № CE-19/109-21/873-ТВ від 26.01.2021 року в сумі 653 (шістсот п`ятдесяттри) гривні 80 коп.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1