Справа № 684/477/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинові кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, працює різноробочим у ТОВ «Спецмехбуд 21» м. Київ, неодруженого, раніше не судимого;

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із середньою освітою, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , одруженого, раніше не судимого;

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, -

установив:

13 травня 2019 року біля 13 години ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою між собою, та керуючись метою примусити потерпілого ОСОБА_6 виконати цивільно-правові зобов`язання повернути борг у сумі 800 грн ОСОБА_7 за ремонт телефону, який потерпілий йому пошкодив, та ОСОБА_12 в сумі 150 грн за пошкоджену шторку для душа, на прохання останнього, підійшли до квартири потерпілого, що за адресою: АДРЕСА_3 та шляхом застосування фізичної сили, пошкодивши запірні пристрої вхідних дверей, незаконно проникли у зазначену квартиру, порушивши недоторканість його житла.

Знаходячись у квартирі, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_11 пред`явили вимогу потерпілому ОСОБА_6 повернути негайно борг, зменшивши його до 200 грн, при цьому ОСОБА_7 заподіяв тілесне ушкодження, яке є небезпечним для життя і здоров`я - вдарив кулаком у скроневу ділянку голови, чим спричинив тілесні ушкодженні у вигляді струсу головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Для виконання вимог обвинувачених про повернення боргу, ОСОБА_6 пішов до сусідки ОСОБА_13 та взяв у борг 300 грн, приніс та віддав ОСОБА_7 , той відразу зателефонував до ОСОБА_12 та уточнив який перед ним борг у потерпілого, та повідомив, що він має їм віддати ще 50 грн. ОСОБА_6 знову пішов до ОСОБА_13 та взяв у борг ще 40 грн, які теж віддав ОСОБА_11 .

В подальшому, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , примушуючи потерпілого до виконання ним цивільно-правових зобов`язань про повернення решти грошового боргу в сумі 10 грн, з метою отримання гарантії повернення, діючи спільно з єдиним умислом, заволоділи як запорукою повернення боргу належним потерпілому DVD програвачем марки «Pioneer» вартістю 350 грн та залишили місце події.

Таким чином, своїми умисними діями, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_11 вчинили кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст.355 КК України - примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань, тобто вимога виконати договір - повернути борг, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я, та ч.1 ст.162 КК України - незаконне проникнення до житла.

Допитані в судовому засіданні, з приводу інкримінованих їм даним вироком кримінальних правопорушень, обвинувачені, свою вину визнали повністю, дали наступні показання.

Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 вину визнав повністю, щиро розкаявся та показав суду, що 13 травня 2019 року у дообідню пору він, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 у квартирі останнього, що за адресою: АДРЕСА_4 , вживали алкогольні напої. Під час спілкування, вони згадали, що ОСОБА_6 винен грошей ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , оскільки він розбив телефон ОСОБА_7 і за ремонт був винен 800 грн, а ОСОБА_12 винен був 150 грн за поламану душову шторку, яку він зламав, коли п`яним мився у ванній. Вони вирішили піти до ОСОБА_6 та забрати хоч якісь кошти. Він та ОСОБА_7 прийшли до квартири потерпілого, постукали у двері, однак ніхто не відкрив. Тоді вони сильно штовхнули двері, які відкрилися, та зайшли у квартиру, де побачили що ОСОБА_6 спав на ліжку. ОСОБА_7 вдарив рукою його в обличчя і сказав, щоб той віддавав бог, на що потерпілий повідомив, що немає грошей. ОСОБА_7 сказав, що то його не цікавить і щоб він пішов і знайшов гроші. Тоді ОСОБА_6 в когось із сосудів позичив 300 грн, приніс і відав ОСОБА_7 , той зателефонував до ОСОБА_12 та запитав скільки ОСОБА_14 винен ще йому, після чого сказав, щоб той ще знайшов 50 грн. ОСОБА_15 приніс ще 40 грн, тоді він взяв DVD програвач і сказав, що поверне, коли той віддасть 10 грн.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні вину визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що на початку травня ОСОБА_6 розбив його мобільний телефон, коли він його вів п`яним додому. Ремонт телефону йому обійшовся 800 грн, про що він повідомив потерпілого і той сказав, що віддасть. 13 травня 2019 року під час розпивання спиртних напоїв із ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , він запропонував піти до ОСОБА_6 та забрати хоч 200 грн боргу, бо знав, що все той не віддасть, тоді ОСОБА_16 сказав, щоб вони забрали і 150 грн, які йому винен ОСОБА_6 . Вони з ОСОБА_11 пішли до місця проживання потерпілого, стукали у двері, ніхто не відкривав. Тоді вони вдарили сильніше, вибивши запірний пристрій, оскільки знали, що потерпілий вдома. Вони зайшли у квартиру, той лежав на ліжку, він підійшов та зі злості, що той ховається від нього, вдарив один раз в голову та сказав віддати йому 200 грн за ремонт телефону. Вони вийшли на вулицю, ОСОБА_15 побіг до сусідів і приніс 300 грн, тоді він подзвонив до ОСОБА_12 і уточнив яку точно уму ОСОБА_15 йому винен, той сказав, що 150 грн, тоді він сказав потерпілому знайти ще 50 грн, той приніс лише 40 грн, знову позичених у сусідів. ОСОБА_11 зайшов у квартиру і виніс DVD програвач, при цьому сказавши, що віддасть коли той поверне 10 грн.

Такі показання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_11 відповідають обставинам справи та підтверджуються зібраними під час досудового розслідування та дослідженими в суді доказами, зокрема:

Показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні показав, що дійсно розбив ОСОБА_7 телефон, спочатку він погоджувався віддати за ремонт 800 грн, а потім перестав відповідати на дзвінки. Також мав борг він і перед ОСОБА_12 , оскільки коли мився у нього в душі, впав та зламав шторку вартістю 150 грн, які теж зобов`язався повернути, однак

цього не зробив. 13 травня 2019 року біля 13 години він у вікно побачив ОСОБА_7 та ОСОБА_11 і зрозумів, що вони ідуть до нього. Коли вони стукали у двері, він не відкривав, а заховався під ковдрою. Вони силою відчинили двері, зайшли у квартиру та зірвали з нього ковдру. ОСОБА_7 вдарив в голову та сказав, що вони прийшли по гроші, які він був йому винен і щоб віддав тільки 200 грн. Він сказав, що немає грошей, а той сказав щоб пішов і десь позичив. Вони вийшли на вулицю і він пішов до сусідки ОСОБА_13 і взяв у борг 300 грн, які приніс і віддав їм. Тоді ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_12 і спитав скільки коштує шторка і сказав, щоб він ще знайшов 50 грн. Він пішов знову до ОСОБА_17 , однак вона дала лише 40 грн, бо у неї більше не було. Він віддав ці 40 грн, вони сказали, що цього мало і ОСОБА_11 зайшов у його квартиру і виніс DVD програвач та сказав, що поверне, коли він віддасть 10 грн. Потерпілий зазначив, що і ОСОБА_7 і ОСОБА_12 перед подією неодноразово нагадували йому про борг, однак останнім часом він їх уникав, оскільки немав коштів на повернення боргів. Також потерпілий повідомив суду, що претензій до обвинувачених він немає, обвинувачені повністю відшкодували йому матеріальну та моральну шкоду.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показала, що 13 травня 2019 року до неї двічі приходив ОСОБА_6 та позичав гроші (300 грн та 40 грн). Тілесних ушкоджень на ньому вона не бачила, а також він нічого не повідомляв про неправомірні дії обвинувачених, хоча мав таку можливість, оскільки приходив сам.

Свідок ОСОБА_18 показала суду, що була присутня у якості понятої при вилученні 13 травня 2019 року біля магазину по АДРЕСА_5 у обвинувачених DVD програвача, який за їхніми словами, вони забрали у ОСОБА_12 .

Згідно протоколу усної заяви про злочин від 13 травня 2019 року ОСОБА_6 повідомив, що 13.05.2019 близько 13.00 ОСОБА_7 та ОСОБА_11 шляхом зриву та пошкодження внутрішнього замка проникли до будинку, що в АДРЕСА_3 , де викрали DVD програвач марки «Pioneer».

Огляд пошкоджених вхідних дверей та обстановки квартири АДРЕСА_6 зафіксований протоколом огляду від 13 травня 2019 року з фото таблицею.

Згідно висновку експерта №4.2-0200:19 від 23 травня 2019 року запірний пристрій у вигляді шпінгалету, вилучений 13.05.2019 при огляді місця події в АДРЕСА_7 , несправний та непридатний для запирання. Даний запірний пристрій був пошкоджений внаслідок виривання скоби із застосуванням фізичного зусилля.

Згідно заяви від 13 травня 2019 року ОСОБА_11 добровільно видав працівникам поліції DVD програвач, який, як зазначено у заві, він взяв у ОСОБА_6 . Зазначена добровільна видача відбувалась у смт. Стара Синява по вул. Цукрозавод, 3 поблизу кафе-магазину «Терен» та зафіксована у протоколі огляду від 13 травня 2019 року із фото таблицею до нього.

Згідно висновку експерта №12.1-0331:19 від 20 травня 2019 року ринкова вартість бувшого у використанні DVD- програвача марки «Піонер» сірого кольору моделі DV-393-S та чотирьох кабелів, станом на 13.05.2019 могла становити 350 грн.

З протоколів проведення слідчого експерименту від 14 травня 2019 року за участі підозрюваних ОСОБА_11 та ОСОБА_7 де вони, кожен окремо, показали про обставини вчинення ними кримінального правопорушення. Показання обвинувачених повістю узгоджуються їх показаннями, даними в судовому засіданні, та показаннями потерпілого.

Згідно висновку експерта № 88 від 6 червня 2019 року згідно представленої медичної документації ОСОБА_15 , 1986 р.н. виявлено тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, що могли утворитись від щонайменше одноразової травмуючої дії тупих твердих предметів, не виключено в строк та за обставин, вказаних в ухвалі та відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Протокол проведення слідчого експерименту від 19 червня 2019 року за участі потерпілого ОСОБА_6 , який на місці події розповів про обставини вчиненого обвинуваченими кримінального правопорушення відносно нього. Показаннями потерпілого є ідентичними з його показаннями, даними в судовому засіданні, та показаннями обвинувачених.

З протоколу огляду предмету від 20.06.2019 диску із записом розмови ОСОБА_7 відповідно до протоколів за результатами НСРД №297 та №298 від 24 травня 2019 року,

вбачається, що обвинувачений у вільній розмові із співкамерником розповів останньому, що перебуває під вартою за борг, який йому був винен потерплий за розбиття його ж телефону.

Органом досудового розслідування дії обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_11 було кваліфіковано за ч.3 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння його майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу та з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

Аналізуючи наведені у вироку докази, суд вважає, що дії обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , слід кваліфікувати саме за ч.3 ст.355 КК України, оскільки, як встановлено в суді, всі їх дії були направлені на єдину мету примушування потерпілого ОСОБА_6 до виконання ним цивільно-правового зобов`язання повернення боргу, а не на заволодіння чужим майном шляхом розбійного нападу, що їм інкримінувалось досудовим розслідуванням, оскільки майном потерпілого обвинувачені заволоділи лише як гарантією повернення боргу, маючи намір це майно повернути, про що ствердили в суді як самі обвинувачені так і потерпілий.

Крім того дії обвинувачених, які виразились у незаконному проникненні у житло підлягають додатковій кваліфікації за ч.1 ст.162 КК України, оскільки не охоплюються диспозицією ч.3 ст.355 КК України.

Перекваліфіковуючи дії обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , із ч.3 ст.187 КК України на ч.3 ст.355 КК України суд діє в межах вимог, передбачених ч.3 ст.337 КПК України, відповідно до яких, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Згідно роз`яснень пленуму ВСУ №10 від 06.11.2009 р. «Про судову практику у справах, про злочини проти власності «…застосування погроз чи насильства з метою примусити потерпілого до виконання чи невиконання цивільно-правового зобов`язання належить кваліфікувати за відповідною частиною статті 355 КК України. При цьому слід мати на увазі, що відповідальність за цією статтею може наставати лише тоді, коли особу примушують до виконання (невиконання) існуючого зобов`язання що виникло на підставах, передбачених чинним законодавством.

… При розмежуванні вимагання і злочину, передбаченого статтею 206 КК України (протидія законній господарській діяльності), чи злочину, передбаченого статтею 355 КК України (примушування до виконання чи невиконання цивільно-правових зобов`язань), треба виходити з того, що при вимаганні винна особа керується корисливим умислом на заволодіння не належним їй майном чи правом на таке майно або бажає вчинення на її користь дій майнового характеру.

…Предметом такого зобов`язання можуть бути гроші, майно, послуги, результати творчості тощо.»

Відповідно до ч.4 ст.17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Коли законодавець передбачає, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ч. 3 ст. 62 Конституції України), мова йде не про будь-який сумнів, що виникає при розслідуванні чи судовому розгляді кримінальної справи, а лише про той, який не можна усунути. Непереборними сумніви визнаються в тих випадках, коли зібрані в кримінальному провадженні докази не дозволяють зробити однозначний висновок про винуватість чи невинуватість підозрюваного, обвинуваченого, а передбачені законом засоби і способи збирання доказів вичерпані. Під час досудового провадження сумніви можуть виникнути як щодо підозри чи обвинувачення, яке формулюється в обвинувальному акті в цілому, так і відносно окремих обставин, що входять до складу обвинувачення. У першому випадку прокурор, слідчий зобов`язані закрити кримінальне провадження, а суд - ухвалити виправдувальний вирок. Сумніви, які виникли щодо окремих обставин, які входять до складу обвинувачення, спричиняють не виправдання особи, а пом`якшення обвинувачення. Це може бути, зокрема, виключення недоведеного епізоду злочинної діяльності, перекваліфікація дій підозрюваного, обвинуваченого на статтю кримінального закону, що передбачає більш м`який вид покарання, тощо.

Правила щодо тлумачення сумнівів може торкатися лише фактичної сторони кримінальної справи: кримінально значущих ознак кримінального правопорушення (події кримінального правопорушення, часу, місця, способу та інших обставин), допустимості окремих доказів, винуватості особи. Щодо питань кваліфікації кримінального правопорушення, призначення покарання всі сумніви усуваються за допомогою з`ясування правового змісту закону та прийняття відповідного рішення на підставі внутрішнього переконання.

Рішення, прийняте в результаті тлумачення непереборних сумнівів на користь підозрюваного, обвинуваченого має таке ж значення і породжує такі ж юридичні наслідки, як коли б воно ґрунтувалося на однозначно доведеній невинуватості цієї особи. З погляду юридичного значення недоведена винуватість рівнозначна доведеній невинуватості.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , суд визнає щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину та повне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченим, не зазначено в обвинувальному акті, а тому суд не може вийти з межі обвинувачення та погіршити становище обвинувачених.

Зокрема, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_7 покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його обставини, особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, характеризується виключно позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є офіційно працевлаштованим, повністю відшкодував задану шкоду, а також думку потерпілого, який претензій до нього немає та просив суворо не карати та призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Також суд враховує, що ОСОБА_11 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, характеризується виключно позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, повністю відшкодував задану шкоду, є військовослужбовцем та на даний час перебуває в зоні проведення бойових дій, захищаючи нашу державу від російської агресії та думку потерпілого, який претензій до нього немає та просив суворо не карати та призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, а також, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до скоєного, тобто необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, а також для попередження вчинення нових злочинів самим обвинуваченим та іншими особами, суд приходить до висновку призначити обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, що їм інкримінується та у відповідності до ст. 75 КК України вважає можливим звільнити їх від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На думку суду таке покарання та звільнення від його відбування з випробуванням буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та запобігання вчинення ними нових кримінальних правопрушень.

Разом з тим, в ході судового розгляду встановлено, що інкриміноване обвинуваченим кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.162 КК України вчинено ними 13 травня 2019 року.

Відповідно до положень ч.2 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.162 КК України, є кримінальним проступком.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі.

Таким чином, на момент постановлення судом рішення, сплинув трирічний строк, відповідно закінчились і визначені ст.49 КК України строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України.

Згідно ч.5 ст.74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.374 КПК України якщо обвинувачений визнається винним, але звільняється від відбування покарання, суд зазначає про це в резолютивній частині вироку.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що у такому разі обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_11 підлягають звільненню від призначеного судом покарання за ч.1 ст.162 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України, а судових витрат відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. 368-370, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_11 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, призначивши покарання у виді 1 року обмеженні волі.

Звільнити ОСОБА_11 від покарання, призначеного за ч.1 ст.162 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України.

Визнати ОСОБА_11 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.355 КК України, призначивши покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_11 звільнити від відбування покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

У відповідності до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_11 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу ОСОБА_11 не обирати.

Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, призначивши покарання у виді 1 року обмеженні волі.

Звільнити ОСОБА_7 від покарання, призначеного за ч.1 ст.162 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України.

Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.355 КК України, призначивши покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

У відповідності до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу ОСОБА_7 не обирати.

Стягнути ОСОБА_11 та ОСОБА_7 на користь держави по 863,56 грн з кожного за проведення експертиз.

Заставу у розмірі 57630 гривень, внесену за ОСОБА_7 ОСОБА_9 на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Хмельницькій області, визначену ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 22 травня 2019 року, повернути заставодавцю ОСОБА_9 .

Заходи забезпечення кримінального провадження, накладені двома ухвалами слідчого судді Старосинявського районного суду Хмельницької області від 16 травня 2019 року, скасувати.

Речові докази: металеві клямку та засув, що зберігаються камері зберігання речових доказів Старосинявського ВП, знищити; DVD програвач марки «Pioneer» що зберігається камері зберігання речових доказів Старосинявського ВП, повернути потерпілому ОСОБА_6 ; 8 DVD дисків зберігати в матеріалах кримінального провадження; грошові кошти в сумі 170 грн, які передано на відповідальне зберіганняпотерпілому ОСОБА_6 , залишити йому; мобільний телефон MEIZU M6S,що зберігається камері зберігання речових доказів Старосинявського ВП, повернути ОСОБА_7 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченим та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуюча суддя

Судді