Дата документу 08.02.2024Справа № 554/561/24
Провадження № 1-кп/554/846/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.02.2024 р. м Полтава

Октябрський районний суду м. Полтави під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0002421 від 03.09.2015 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом Полтавського РУП ГУНІ в Полтавській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002421 від 03.09.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України

Досудовим розслідуванням встановлено, що 03.09.2015 року о 22:00 год., ОСОБА_3 , перебуваючи на площадці, поблизу квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , отримав тілесні ушкодження від невідомої особи.

У ході досудового розслідування даного кримінального провадження вжито вичерпних заходів, проведено ряд слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення особи, яка вчинила дане кримінальне правопорушення.

Під час досудового розслідування не зібрано даних, достатніх для оголошення про підозру будь-кому із осіб.

Водночас, по справі проведено слідчі дії, спрямовані на встановлення особи, яка вчинила злочин. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства» від 04.10.2019, що набув чинності 17.10.2019, внесено зміни до ст. 284 КПК України. Зокрема, вказану норму закону доповнено п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, відповідно до якої кримінальне провадження закривається у разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті. Закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора. Відповідно до ст. 44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

- п?ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину;

- десять років - у разі вчинення тяжкого злочину,

- п?ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, кримінальне покарання за яке передбачене у вигляді штрафу у розмірі не більше десяти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше 5 років;

- три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

- два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Згідно ч. 4 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, віднесено до нетяжких злочинів.

Прокурор у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Потерпілий в судове засідання не з`явився, повідомлявся вчасно та належним чином.

Дослідивши матеріали клопотання суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити з наступних підстав.

Зокрема, у ст. 49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

При цьому необхідно зауважити, що застосування кримінально-правових норм здійснюється у межах кримінально-процесуальних відносин. Тобто застосування норм матеріального кримінального права можливе лише одночасно із застосуванням норм кримінального процесуального закону.

Як зазначено у п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора. При цьому за змістом ст. 284 КПК України умовами для закриття кримінального провадження за вказаною підставою є не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, між тим з наданих суду матеріалів та обставин вчиненого правопорушення, викладеного як у клопотанні прокурора так і у заяві про вчинений злочин, внесеній до ЄРДР за №0002421 від 03.09.2015 р., вбачається, що 03.09.2015 р. о 22 год. 00 хв. ОСОБА_3 перебуваючи на площадці поблизу кв. АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 отримав тілесні ушкодження від невідомої особи.

В матеріалах клопотання є протокол допиту потерпілого від 04.09.2015 р., в якому ОСОБА_3 , зазначає номер квартири, описує ситуацію яка склалася, та вказує, що дана квартира винаймається, що особи які на нього напали не є власниками.

У протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 03.09.2015 р. містяться дані, що тілесні ушкодження завдали квартиранти з кв. АДРЕСА_2 , сусіди з інших квартир вийшли на допомогу, відповідно бачили нападників, і сам потерпілий зазначає, що може впізнати їх.

Також, про наявність особи, яка могла набути статусу підозрюваного, свідчить протокол допиту свідка ОСОБА_4 від 20.11.2015 р., яка допитувалася майже через 2 місяця після вище зазначених подій, яка бачила, які саме особи здійснювали напад на потерпілого.

Між тим, особи, які на той момент перебували у кв. АДРЕСА_2 , не допитані.

В матеріалах кримінального провадження є доручення оперативному підрозділу на проведення слідчих (розшукових) дій по встановленню свідків вчиненого правопорушення, допиту сусідів, та встановленню осіб, які можуть бути причетними до вказаного правопорушення.

Між тим, фактично це доручення виконано не було. Допитана лише в якості свідка ОСОБА_4 , мешканка кв. АДРЕСА_3 , інші свідки не допитані, ОСОБА_5 до слідчого не доставлявся і відомостей про причини невиконання доручення матеріали справи не містять.

Не містять матеріали справи і доказів, що в ході досудового розслідування вживалися заходи по встановленню власника кв. АДРЕСА_2 , в якій за повідомленням потерпілого ОСОБА_3 проживали як квартиранти особи, що нанесли йому тілесні ушкодження.

Також, надані суду матеріали не містять інформації про те, яким чином встановлена ступінь тяжкості завданих потерпілому тілесних ушкоджень.

Між тим ступінь тяжкості завданих тілесних ушкоджень безпосередньо впливає на кваліфікацію дій і відповідно на правові підстави, передбачені ст. 284 КПК України та ст. 49 КК України ( строки в залежності від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, звільнення від відповідальності і закриття справи).

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 р., суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено: кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини по справі «Євген Петренко проти України» (заява № 55749/08 від 29.01.2015 року, п. 65) для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості.

В п. 40 рішення Європейського суду з прав людини «Юрій Іларіонович Щокін проти України» від 03.10.2013 року зазначено, що державні органи мають вживати усіх заходів, які було б розумно від них очікувати, для зібрання доказів щодо ходу подій. Якщо розслідування містить недоліки, які не дозволяють встановити причину смерті або визначити винних осіб, які є безпосередніми виконавцями злочину або особами, які його фінансували чи організовували, то таке розслідування може не відповідати вимозі ефективності.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З огляду на зазначене, суд вважає, що розслідування по справі не відповідає вимозі ефективності, а клопотання про закриття кримінального провадження через не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, не відповідає положенням п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 44, ст. 49, 371 372, п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0002421 від 03.09.2015 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, відмовити.

Матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0002421 від 03.09.2015 р. повернути прокурору для прийняття рішення згідно КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1