Справа № 357/6415/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.12.2023 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Біла Церква, Київської області, в режимі відеоконференції з Державною установою «Житомирська виправна колонія (№4)» Міністерства юстиції України, кримінальне провадження № 0001848 від 07.04.2017 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Семенівка, Обухівського району, Київської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 02.06.2017 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин; 2) 22.12.2021 Обухівським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік; 3) 09.08.2022 Обухівським районним судом Київської області за ч. 2 т. 309, ч. 3 ст. 185, ст.ст. 71, 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Ухвалою Київського апеляційного суду від 26.10.2022 вирок Обухівського районного суду змінено в частині призначеного покарання та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської окружної прокуратури в Київській області: ОСОБА_4 ,

обвинувачений в режимі відеоконференції: ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В :

Суть питання, що вирішується ухвалою.

08.07.2017 у провадження суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001848 від 07.04.2017 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

21.12.2023 під час судового розгляду кримінального провадження № 0001848 від 07.04.2017 прокурором у кримінальному провадженні прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , за погодженням із заступником керівника Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 було змінено обвинувачення на кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України.

Так, встановлено, що статтею 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770, тобто і канабісу, допускається лише в цілях, передбачених статтями 15, 19 та 20 цього Закону.

Проте, восени 2016 року, точної дати не встановлено, на полі біля сміттєзвалища в с. Людинівка, Білоцерківського району, Київської області ОСОБА_3 незаконно придбав - зірвав верхівки рослин коноплі, які приніс за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де залишив їх зберігати для власного вживання.

Після висушування верхівок рослин коноплі, ОСОБА_3 подрібнив їх шляхом перетирання між долонями рук, тим самим незаконно виготовив наркотичний засіб та помістив його до паперового згортку і залишив у кімнаті будинку для власного вживання без мети збуту.

В подальшому, 07.04.2017 приблизно о 18 годині 50 хвилин під час проведення працівниками поліції огляду будинку АДРЕСА_2 , в присутності понятих в одній з кімнат вказаного будинку, в якому проживав ОСОБА_3 виявили та вилучили подрібнену речовину рослинного походження зеленого кольору, що є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 19,1 г, яку ОСОБА_3 , посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів та охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» незаконно придбав, виготовив та зберігав для власного вживання без мети збуту.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, а саме за ознаками незаконного придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

В судовому засіданні прокурором ОСОБА_4 заявлено клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В обґрунтування заявленого клопотання прокурор зазначила, що вчинений кримінальний проступок, який інкримінується ОСОБА_3 , мав місце у період з осені 2016 року по 07.04.2017, тобто минуло понад п`ять років, враховуючи, що кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 309 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відносяться до кримінальних проступків, за які встановлений строк давності в три роки, отже на час розгляду обвинувального акту в суді, сплинули строки притягнення обвинуваченого ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за інкриміновані йому дії.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у інкримінованих діях визнав у повному обсязі, надав свою згоду на його звільнення, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а також зазначив, що йому зрозуміла суть зміненого обвинувачення та підстава звільнення від кримінальної відповідальності, яка не означає його виправдання чи визнання його невинним, тобто що ця підстава не є реабілітуючою. Просив задовольнити клопотання прокурора.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі встановлених обставин із вказаних питань.

Суд, заслухавши позиції сторін кримінального провадження, дослідивши наявні матеріали, приходить до наступного висновку.

Відповідно з частиною 4 статті 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно з пунктом 1 частини 2 статті 284 наведеного Кодексу кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 1 статті 285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

З аналізу норми ст. 44 КК України, якою передбачені правові підстави та порядок звільнення від кримінальної відповідальності, передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком не більше двох років.

Згідно санкції, передбаченої за вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 309 КК України, передбачена кримінальна відповідальність у вигляді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років, тобто в силу норми ст. 12 КК України, це кримінальне правопорушення є кримінальним проступком.

Аналізуючи питання строків у цьому провадженні судом ураховується факти встановлені в обвинуваченні, з якого вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у незаконному придбанні, виготовленні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Тим самим, судом установлено, що провадження стосується подій, які мали місце у період з осені 2016 року по 07.04.2017.

Під час судового засідання встановлено, що оголошення обвинуваченого ОСОБА_3 у розшук відповідно до ухвали суду від 04.10.2018 не є ухиленням його від суду як підстава для зупинення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності ч. 2 ст. 49 КК України. Оскільки враховуючи правову позицію викладену у постанові Верховного Суду колегії суддів Касаційного кримінального суду від 20.10.2020 у справі № 204/4728/15-к (провадження № 51-735км20) щодо поняття «ухилення особи від слідства або суду», що міститься у постанові ВСУ від 19.03.2015 (провадження № 5-1кс15), а також правову позицію у постанові ВС від 27.03.2019, відповідно до якої підстава для оголошення розшуку під час досудового розслідування «місцезнаходження підозрюваного/обвинуваченого невідомо» може мати місце як у випадку, якщо підозрюваний ухиляється від слідства, так і з інших причин, коли не встановлено його місцезнаходження, дійшла висновку, що зупинення досудового розслідування у зв`язку з розшуком підозрюваного саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від слідства. Для застосування положень ч. 2 ст. 49 КК України у такому випадку має бути підтверджено факт ухилення підозрюваного/обвинуваченого від слідства або суду.

Так, з матеріалів судового провадження вбачається, що ухвалою суду від 04.10.2018 обвинуваченого ОСОБА_3 було оголошено у розшук, а провадження по кримінальному провадженню щодо нього зупинене.

Підставою для такого рішення стало те, що працівниками поліції не виконано привід суду через відсутність обвинуваченого за відомим працівникам поліції місцем проживання обвинуваченого. Водночас матеріали провадження не містять відомостей про вжиття заходів для встановлення місця проживання обвинуваченого та доставку останнього до суду, а також відсутні докази належного здійснення виклику обвинуваченого та здійснення приводу останнього до суду.

Як встановлено з матеріалів кримінального провадження працівникам поліції було відомо місце реєстрації, втім будь-яких заходів для з`ясування фактичного місця проживання обвинуваченого та його виклику за місцем ймовірного проживання не було вжито, що свідчить про відсутність з боку обвинуваченого ухилення від суду.

Отже матеріали кримінального провадження не містять даних на підтвердження факту умисного вчинення ОСОБА_3 будь-яких дій, спрямованих на ухилення від суду, а зупинення провадження по кримінальному провадженню відносно обвинуваченого у зв`язку з його розшуком саме по собі не свідчить про ухилення від суду.

Відповідно з дня вчинення кримінального правопорушення, а саме з 07.04.2017 минуло більш п`яти років, а строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України складає три роки, які не зупинялись та не переривались, що є підставою для застосування положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Зі змісту ст. ст. 284 - 288 КПК України вбачається, що підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Тобто, саме наявність цих процесуальних умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України.

Також суд зазначає, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження.

Суд за наявності правових підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Вирішуючи питання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, суд враховує, що обвинувачений раніше судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, інкримінований обвинуваченому кримінальне правопорушення належать за ступенем тяжкості до категорії кримінальних проступків, строки давності притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України сплинули, обвинувачений не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі положень ч. 1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження щодо нього в цій частині, а обставини щодо вчинення обвинуваченим протягом цих строків нового кримінального правопорушення певного ступеня тяжкості чи ухилення обвинуваченого від слідства або суду не виявлено.

При цьому відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.

Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

При розгляді клопотання, судом урахована правова позиція Верховного Суду колегією суддів Касаційного кримінального суду у постанові від 26.03.2020 у справі № 730/67/16-к, в якій Суд указав, що передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину. Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Наведені Верховним Судом умови, судом було дотримано, а тому суд не пов`язує в цій справі таке звільнення із фактом визнанням обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, або ж з фактом його відсутності.

З`ясувавши позицію обвинуваченого ОСОБА_3 та впевнившись у його добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ст. 49 КК України, та із закриттям даного кримінального провадження.

При вирішенні питання про процесуальні витрати по справі, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта.

Крім цього відповідно до правового висновку викладеному у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 12.09.2022 у справі № 203/241/17, зазначено, що якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Таким чином, оскільки у цьому кримінальному провадженні обвинувальний вирок не ухвалювався, а постановлено ухвалу, якою закрито кримінальне провадження, судові витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні слід віднести на рахунок держави.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України. Цивільний позов по справі не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 283-288, 318, 368-372 КПК України, ст. 44, п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.04.2017 за № 0001848, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження № 0001848 від 07.04.2017 відносно ОСОБА_3 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрити.

Судові витрати на залучення експертів при проведенні судових експертиз у кримінальному провадженні № 0001848 від 07.04.2017 на загальну суму 742,20 гривень віднести на рахунок держави.

Речовий доказ, а саме подрібнену речовину рослинного походження зеленого кольору, що є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, яка відповідно до квитанції № 473/5 від 15.05.2017 зберігається в камері зберігання речових доказів Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, знищити.

Копію ухвали вручити учасникам процесу.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

СуддяОльга БОНДАРЕНКО