Справа № 755/2017/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" жовтня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0003906 від 07.12.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з вищою освітою, не одруженого, працюючого директором ФОП " ОСОБА_3 ", зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

за участю учасників кримінального провадження

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

07 грудня 2022 року, приблизно о 13 год. 20 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні торгівельного центру "Дніпровський", що розташований за адресою: м. Київ, вул. Петра Вершигори, 1, діючи умисно, з хуліганських спонукань, з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, нехтуючи загально прийнятими правилами і нормами поведінки в суспільстві, почав словесно ображати нецензурною лайкою ОСОБА_6 , яка перебувала в приміщенні торгівельного центру разом із малолітніми дітьми.

У подальшому, до вказаного вище торгівельного центру прибув ОСОБА_7 , який висловив зауваження в бік ОСОБА_3 , з приводу поведінки останнього у громадському місці по відношенню до ОСОБА_6 , після чого ОСОБА_3 , з хуліганських спонукань, з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, нехтуючи загально прийнятими правилами і нормами поведінки в суспільстві, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, дістав гладкоствольну вогнепальну зброю самозахисту, а саме самозарядний пістолет "Форт-17Р" серії НОМЕР_1 , калібру 9 мм Р.А., промислового виробництва КНВО "Форт" МВС України (м. Вінниця), який направив у бік ОСОБА_7 , поруч з яким перебувала ОСОБА_6 , двоє малолітніх дітей, а також інші відвідувачі та працівники вищевказаного торгівельного центру.

При цьому, ОСОБА_3 , усвідомлюючи що його дії мають відкритий характер та за ними спостерігають сторонні особи з числа відвідувачів та працівників торгівельного центру, на грунті явної зневаги до громадян, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом та з особливою зухвалістю, з хуліганських мотивів та з метою грубого порушення громадського порядку, ігноруючи норми моралі та етики, умисно здійснив 4 постріли з гладкоствольної вогнепальної зброї самозахисту, а саме самозарядного пістолету "Форт-17Р" серії НОМЕР_1 , калібру 9 мм Р.А., промислового виробництва КНВО "Форт" МВС України (м. Вінниця), в напрямку ОСОБА_7 , поруч з яким перебували інші особи.

У подальшому, злочинні дії ОСОБА_3 припинено та останнього затримано.

Внаслідок даної пригоди, потерпілий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді синця на заднє-зовнішній поверхні правого передпліччя в середній третині.

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю із застосуванням вогнепальної зброї, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України.

Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Тобто, докази - це єдність фактичних даних (даних про факти) та їх процесуальних джерел. Фактичні дані - це не факти об`єктивної дійсності, а відомості про них, що утворюють зміст доказів, за допомогою яких встановлюються факти і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (відповідно до постанови ККС ВС від 28.03.2019 у справі № 154/3213/16).

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ч. 2 ст. 84 КПК).

Так, обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні щодо обставин кримінального правопорушення пояснив, що є приватним підприємцем та йому належить магазин поліграфії, який працює на другому поверсі в ТРЦ «Дніпровський» за адресою: м. Київ, вул. П.Вершигори, 1. 07.12.2022 року він розвантажував машину та носив до свого магазину картон в доволі великих об`ємах. Коли він підіймався по сходах, по праву сторону від нього йшла жінка (потерпіла) з дітьми. Дитина цієї жінки хаотично збігала зі сходів донизу та різко сіла перед ним, у зв`язку із чим, він перескочив дитину та ледве утримався на ногах. На вказане він зробив зауваження жінці про необхідність слідкувати за дітьми, на що вона відповіла, що він не має права робити зауваження матері військового. При цьому він повідомив, що йому все одно, оскільки через її необачність, він міг покалічити себе та дитину. У відповідь потерпіла нецензурно виразилася. Вказав, що наміру далі продовжувати конфлікт в нього не було, тому він пішов до свого магазину та заніс картон. Потерпіла в цей час стояла біля магазину «Все для шиття», а він пішов вниз на вихід з ТРЦ, при цьому по дорозі зустрів свого товариша. Вони разом повернулися назад до магазину, де розмовляли якійсь проміжок часу. Після чого товариш пішов до магазину «Блокпост», а він попрямував далі носити картон. Коли повернувся до приміщення, то біля його магазину стояла потерпіла та сварилася із його співробітницями, застосовуючи при цьому нецензурну лайку та погрози, що зараз приїде її син військовий, який воював під Бахмутом. Він сказав жінці, щоб вона залишила магазин, оскільки ніхто її не чіпав та припинив спілкування з нею. Але потерпіла почала погрожувати, що зараз приїде її син. Потім жінка вийшла, а через деякий час зайшов чоловік у камуфльованому одязі та почав погрожувати йому нанесенням тілесних ушкоджень за те, що начеб то він образив його матір. При цьому обвинувачений вказав, що намагався поспілкуватися з потерпілим та урегулювати конфлікт. Потерпілий вказав, що він піде поговорить з матір`ю та оцінить ситуацію з її сторони, а потім прийде до нього та, у випадку, якщо її слова підтвердяться, то покалічить його. Далі потерпілий вийшов з приміщення магазину. Обвинувачений пояснив, що при ньому завжди була зброя, а саме пістолет, який знаходився в кобурі, прикріпленій до поясу. Проте цього разу в нього зламалася кліпса на кобурі та він витягнув пістолет, поклавши його по кишені куртки, а кобуру залишив в магазині. Крім того, він був впевнений, враховуючи ситуацію, що склалася, що потерпілий також має при собі зброю. Після цього, він вийшов з приміщення магазину, разом із ним вийшла його співробітниця ОСОБА_11 , та, при виході, вони зіштовхнулися з потерпілим, який розмовляв з матір`ю. ОСОБА_11 підійшла до матері потерпілого та просила припинити конфлікт. На що потерпіла вказала, що вирішувати ситуацію буде її син. Потерпілий при цьому сказав йому зайти до магазину та почекати там його, оскільки йому необхідно закінчити розмову з матір`ю, а потім він розбереться з ним. Обвинувачений пояснив, що на ці слова потерпілого він витягнувши з кишені пістолет та продемонструвавши його, сказав, що якщо він до нього наблизиться, то він буде стріляти захищаючи себе, після чого розвернувся та почав йти. Далі потерпілий намагався до нього наблизитися, на що він розвернувся обличчям до ОСОБА_7 , дістав пістолет, пересмикнув затвор, загнавши в нього патрони, потім ще раз пересмикнув, у зв`язку із чим вилетіла нестріляна куля. Коли потерпілий продовжив до нього наближатися, він зробив перший постріл в підлогу, розірвавши дистанцію між ними на 2 метри. Після чого здійснив ще один постріл в підлогу. Далі до нього підбігла мати потерпілого та збила з нього окуляри. Як він зазначив, мати для нього не несла реальної загрози, тому він на неї не реагував. А потерпілий був у військовій формі, більший за комплекцією та молодший за нього, тому він розумів, що фактичного шансу відбитися в нього немає та він становив для нього небезпеку. Вказав, що потерпілий в той час не чинив до нього ніяких активних фізичних дій, зброю в нього не бачив. Після чого зробив ще два останні постріли. Його одразу хтось позаду схопив та повалив на підлогу, а пістолет він притулив до грудей. Потерпілий в цей час йому лежачому почав наносити йому удари ногами, внаслідок чого йому були спричинені тілесні ушкодження. Зброю в нього також хтось в цей час забрав. Далі його утримували до приїзду поліції декілька чоловіків та лише потім надали медичну допомогу. Крім того, обвинувачений суду пояснив, що наміру використовувати зброю в нього не було, ці дії були спрямовані виключно для того, щоб запобігти наближенню до нього потерпілого. Сам він добре володіє зброєю, оскільки приймав участь в анти-терористичній операції, після 2015 року отримав поранення, але на момент кримінального правопорушення його психологічний та фізичний стан був стабілізованим. На даний час є учасником та співзасновником громадських організацій, веде активну волонтерську діяльність у допомозі ЗСУ, має ряд відзнак та нагород. Визнав, що вчинив не правильно, не повинен був застосовувати зброю, керувався емоціями та його поведінка була спровокована діями потерпілих.

Незважаючи на часткове визнання вини, вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення в повній мірі доведена показами потерпілих та свідків безпосередньо допитаних в судовому засіданні.

Так, будучи допитаною з дотримання правил, передбачених частиною другою, третьою, п`ятою-чотирнадцятою статті 352 КПК України, у судовому засіданні та попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання потерпіла ОСОБА_6 надала у суді показання, з яких вбачається, що обвинуваченого раніше вона не знала, а потерпілий є її сином. Інцидент відбувся на початку грудня 2022 року. Події відбувалися в торгівельному центрі за адресою: м. Київ, вул. Петра Вершигори, 1, в обідню пору доби. Вона разом із малолітніми дочкою та онуком піднімалися по сходам на другий поверх торгівельного центру. Дочка побігла трохи вперед та сіла на сходах. Позаду неї йшов молодий чоловік з коробками та не сподіваючись, що дитина сяде на сходах, випадково спіткнувся об неї. Цим чоловіком був обвинувачений. Він нецензурно виразився в сторону потерпілої, в свою чергу, вона попросила пройти його повз та не виражатися нецензурною лайкою в її бік та дітей. Діти потім побігли на другий поверх до атракціонів, а вона сама зайшла в магазин "Все для шиття". Побачивши, що обвинувачений заходив до магазину поліграфії, вона прослідувала в даний магазин, де знаходилися дівчата та почала з ними спілкуватися на рахунок поведінки обвинуваченого. Після чого вона вийшла з магазину, але зіштовхнулася із обвинуваченим у вестибюлі цього ж торгівельного центру. Він, в свою чергу, знову почав нецензурно виражатися через те, що він спіткнувся об її дитину. Після цього вона зателефонувала до свого сина ОСОБА_7 та сказала, що знаходиться в торгівельному центрі, розповіла про інцидент який у неї відбувся із обвинуваченим та попросила його приїхати до неї та розібратися у ситуації. Після того як її син прибув на місце, то він відразу пішов до магазину обвинуваченого для з`ясування конфліктної ситуації. На той момент обвинуваченого у магазині не було, а його працівники повідомили, що ОСОБА_3 зараз підніметься. Вона з дітьми пішла в інший магазин та через декілька хвилин почула як обвинувачений із її сином почали дуже гучно розмовляти. Потім син вийшов з магазину, підійшов до неї та почав з`ясовувати через що саме у них із обвинуваченим виник конфлікт. ОСОБА_3 підійшов до них та почав встрявати у їх розмову та казав потерпілому, щоб він не слухав пояснення матері, оскільки вона буде йому брехати. Син при цьому сказав обвинуваченому не наближатися та тримати дистанцію між ними. ОСОБА_3 через декілька секунд, без пояснень та попереджень, дістав пістолет та наставив його її сину в живіт. Звідки обвинувачений дістав пістолет вона не бачила. Після цього ОСОБА_7 запитав у нього, що саме йому потрібно робити в конкретно цей момент, боятися чи ні. Потім обвинувачений опустив донизу руку з пістолетом та почав стріляти із певною періодичністю між пострілами. В цей час вони знаходилися у вестибюлі торгівельного центру, де обвинувачений здійснив два постріли. ЇЇ син в цей момент намагався закрити її із дітьми, оскільки діти стояли поруч з ними на відстані 1,5-2 метри. Потім обвинувачений почав відходити назад у торгівельний зал та здійснив ще два постріли. Цілив обвинувачений при стрільбі в ноги. Внаслідок пострілів, одна куля потрапила її сину в руку, а інша розплющилася, потрапивши у його взуття. Потерпіла вказала, що не витримала того, що обвинувачений безперервно стріляє та припустила, що якщо на ньому є окуляри, то він погано бачить, тому прийняла рішення збити з нього окуляри, з метою припинення стрільби. Після чого вона пішла на обвинуваченого та з другої спроби скинула з нього окуляри. Після цього з-за кута перукарні вибіг незнайомий їй раніше чоловік та повалив обвинуваченого на підлогу. Потерпіла зазначила, що ніяких погроз вони із сином в сторону обвинуваченого не висловлювали та конфлікт не провокували. Під час судових дебатів додала, що станом на цей час вони з обвинуваченим порозумілися, претензій до нього не мають та просить враховуючи, крім того, позитивну характеристику обвинуваченого не позбавляти його волі та визначити умовну міру покарання.

Будучи допитаним з дотримання правил, передбачених частиною другою, третьою, п`ятою-чотирнадцятою статті 352 КПК України, у судовому засіданні та попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання потерпілий ОСОБА_7 надав у суді показання з яких вбачається, що з обвинуваченим вони раніше не були знайомі, неприязних стосунків не мали, потерпіла є його матір`ю. Подія відбулася у грудні місяці 2022 року, точної дати не пам`ятає, десь після 13 год. 00 хв. Він вказав, що в той день на ньому була військова форма, оскільки він є бійцем у складі ІНФОРМАЦІЯ_3 . Йому зателефонувала мати та сказала, що у них з якимось чоловіком виникла конфліктна ситуація та попросила приїхати до торгівельного центру по вул. Вершигори, 1 . Він прибув на місце та піднявся на другий поверх торгівельного центру, знайшов матір, запитав в неї що саме сталося. Вона, в свою чергу, нічого нормально не змогла пояснити та вказала на магазин в якому був обвинувачений, тому він прослідував в магазин до обвинуваченого та почав з ним розмовляти. Спілкувалися вони приблизно 2-3 хвилини, в приміщенні окрім ОСОБА_3 було два продавця та один покупець, загалом три жінки. Розмова була не конфліктною, було пару висловів нецензурною лайкою, але обвинуваченому він не погрожував. Після з`ясування обставин, він сказав обвинуваченому, що поспілкується з матір`ю для того, щоб дізнатися її версію події та потім повернеться до нього. Далі вийшов з магазину до вестибюлю торгівельного центру та розмовляв з матір`ю щодо обставин події. В цей час до них підійшов ОСОБА_3 та почав встрявати у діалог, не давши їм поговорити, на що він сказав обвинуваченому, що спочатку вони порозмовляють із матір`ю, а вже потім продовжать розмову з ним, але той на зауваження не реагував та почав підходити ближче. Після чого він вказав обвинуваченому не підходити до них та тримати дистанцію. ОСОБА_3 у відповідь дістав правою рукою пістолет, який знаходився у нього за поясом, приставив зброю йому до живота та мовчки стояв. На такі дій він обвинуваченому відповів, що нехай або стріляє, або сховає пістолет. Обвинувачений простояв так декілька секунд, зробив півтора-два кроки назад, на відстань приблизно півтора метри та, без попередження, здійснив перший постріл, а потім одразу пролунав другий постріл, куля від якого влучила йому в передпліччя руки. Після зазначеного пострілу його матір потягнулася до обличчя обвинуваченого та скинула з нього окуляри. Потерпілий пояснив, що після цього почав йти на ОСОБА_3 , закриваючи матір, та пролунало ще два постріли. Загалом обвинувачений зробив чотири постріли. Ще одна куля від цих пострілів потрапила йому у черевик типу "Берц" та розплющилася, не завдавши йому тілесних ушкоджень. В цей час до обвинуваченого позаду підбіг якийсь чоловік та повалив його на підлогу. Обвинувачений в цей час помістив зброю під себе та не хотів її віддавати, незважаючи на заклики присутніх людей віддати зброю. Він разом із цим чоловіком забрали у ОСОБА_3 пістолет та викликали поліцію. Після цього обвинуваченому дали змогу підвестися. Потерпілий вказав, що не знає чи були ці постріли рикошетами від влучань у сторонні предмети. Під час здійснення пострілів діти були на відстані від них приблизно 3-4 метри та після пострілів почали плакати та кричати. Крім того, зібралося багато людей, що були свідками події. Потерпілий зазначив, що при собі зброї в момент конфлікту не мав, наміру вирішувати інцидент фізичним шляхом у нього не було. Обвинуваченому ніхто не погрожував фізичною розправою. Марку пістолета обвинуваченого він не пам`ятає, але вказав, що зброя була із гумовими кулями. Під час судових дебатів вказав, що станом на цей час вони з обвинуваченим примирилася, претензій до нього не має, оскільки дійшли згоди, тому просить обвинуваченого не позбавляти його волі та визначити умовну міру покарання.

Будучи допитаним, у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_12 надав показання, з яких вбачається, що з обвинуваченим він наглядно знайомий, знає, що він працює в типографії в ТРЦ "Дніпровський", в будь-яких відносинах з ним не перебуває. Окрім того, свідок вказав, що потерпілого раніше бачив, оскільки з початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, допомагали обороні Києва, перебуваючи в одному батальйоні. В той день свідок був у перукарні, яка знаходиться на другому поверсі в ТРЦ "Дніпровський" за адресою: м. Київ, вул. Вершигори, 1. Дату інциденту точно не пам`ятає, але зазначив, що була зимова пора року. Вказав, що близько 14:00-15:00 год., коли він вийшов з перукарні та перебував в коридорі торгівельного центру, почув звук по типу пострілу, а за ним одразу другий. В холі торгівельного центру, де знаходяться всі магазини, він побачив чоловіка із пістолетом і коли підходив до нього, то почув ще два постріли. Загалом було здійснено чотири постріли. Чоловік, який здійснював стрільбу, стояв до нього спиною, в його руках був пістолет. Також вже було багато інших людей, які вийшли з магазинів через постріли. Спочатку він не впізнав ОСОБА_3 , вся його увага була прикута до руки з пістолетом. Біля обвинуваченого була людина у військовій формі та ще якісь люди. Обвинувачений тримав дуло пістолету направленим в сторону потерпілого, руками не розмахував. Коли він підійшов до обвинуваченого, з метою вихопити пістолет, то впізнав навпроти нього потерпілого ОСОБА_7 Відстань між потерпілим та обвинуваченим була приблизно 3-5 метрів, обвинувачений спиною назад йшов та намагався розірвати дистанцію між потерпілим для того, щоб в нього не вихопили пістолет. ОСОБА_7 в цей час стояв на місці, між ними була словесна перепалка. Попереджень від обвинуваченого до початку і під час стрільби він не чув. Свідок зазначив, що своєю масою він відштовхнув обвинуваченого та повалив його на підлогу, після чого сів зверху на нього. Обвинувачений в цей час намагався сховати пістолет під себе. Потім, в обвинуваченого почали забирати пістолет. Свідок зазначив, що хтось буцав пістолет ногами, намагаючись його вибити з рук обвинуваченого, але ніхто ОСОБА_3 не наносив тілесні ушкодження, оскільки свідок сидів зверху на обвинуваченому та тримав його. Потім, коли він перевернув затриманого чоловіка до себе, то впізнав, що це ОСОБА_3 .. Свідок зазначив, що затримання відбувалося приблизно протягом 2 хвилин. Після затримання свідок вказав обвинуваченому на дітей та запитав навіщо він таке робив. Після чого він встав, подав йому руку, при цьому зазначив, що у обвинуваченого було розбите обличчя та припустив, що тілесні ушкодження виникли внаслідок затримання та удару обличчям об підлогу. Суті конфлікту свідок не розумів, але намагався припинити протиправні дії. ОСОБА_3 протягом всього часу був збудженим через конфлікт. Потім хтось викликав поліцію, сторін конфлікту розвели в різні боки. Крім того, свідок охарактеризував потерпілого позитивно, як не конфліктну людину.

Будучи допитаним, у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_13 надав показання, з яких вбачається, що він є власником розважального закладу - дитячий простір у торгівельному центрі "Дніпровський". Вказав, що з обвинуваченим вони знайомі, оскільки у нього на одному поверсі з ОСОБА_3 знаходяться магазини. Потерпілого не знає, але раніше бачив як відвідувача торгівельного центру. В той день, точної дати та місяця не пам`ятає, він прибирав територію в своєму магазині, готувався до роботи. В якийсь момент до автоматів, які знаходяться біля його магазину підійшли діти та почали з ними гратися, біля них була жінка, яка потім зайшла в поліграфію. Свідок вказав, що чув погрози звідти, які супроводжувалися криком. Пізніше було чути гул та чоловічий голос. Після цього почув «хлопки», звук був доволі дивним, але у зв`язку із великою кількістю справ не зацікавився цим та продовжував працювати. Вказав, що біля магазину щось вдарилося об стіну. Зараз припускає, що це була куля. Після цього він побачив як якісь чоловіки повалили на землю іншого чоловіка. Він вийшов з магазину та побачив, що повалили ОСОБА_3 , в нього було розбите обличчя. Свідок зазначив, що надавав слідчому відеозапис із камер відеоспостереження магазину та при його перегляді чув як ОСОБА_3 казав не підходити до нього та попереджав про намір здійснювати постріли, але кому саме це було адресовано, не бачив. Окрім того, на відео він помітив як обвинуваченого б`є якийсь хлопець у військовій формі. Надав позитивну характеристику обвинуваченому.

Будучи допитаною, у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженою про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_14 пояснила, що вона працює за адресою: м. Київ, вул. Вершигори, 1 , в торгівельно-розважальному центрі "Дніпровський" як фізична-особа підприємець, має там магазин сувенірів та білизни. Потерпілого раніше бачила, оскільки він приходив в магазин військового одягу, який розташований поряд. Вказала, що з обвинуваченим знайомі, працюють в одному приміщенні. 07.12.2022 року вона бачила потерпілу з дітьми та ОСОБА_3 , але не надала їм ніякого значення, пізніше бачила й потерпілого. Потім чула галас, а приблизно о 14:00-15:00 год. почула бійку та крики. Оскільки її торгівельна точка знаходиться за кутом, то спершу всю подію вона не спостерігала. Коли вона вийшла, то побачила, що всі штовхаються, а на місці події був ОСОБА_3 та хлопець високого зросту в камуфляжній формі. Біля неї була жінка та двоє маленьких дітей, а також працівники торгівельно-розважального центру. Сутичка відбувалася між ОСОБА_3 та хлопцем у формі, до них потім підбігли один чи два раніше їй не знайомі чоловіка. На місці події було близько 10 людей. Вона намагалася розборонити чоловіків, а всі інші люди стояли та фотографували. Потім, в якийсь момент, вона побачила пістолет у руках ОСОБА_3 , але точно не пам`ятає коли саме. Обвинувачений відходив назад та стріляв в землю. Свідок зазначила, що сама відбігла в сторону, щоб в неї не потрапили кулі. Після пострілів почали кричати діти, а ОСОБА_3 повалили на підлогу головою вниз. Чоловік, який його повалив, почав закручувати обвинуваченому руки. З моменту, коли свідок вийшла з магазину, вся подія відбувалася близько 15 хвилин. Коли обвинувачений підвівся, то в нього було розбите обличчя. Погроз під час сутички ні від кого не чула, тілесні ушкодження у потерпілого не бачила. Вказала, що знаходилася на місці події до приїзду поліції, яка приїхала досить швидко.

Будучи допитаною, у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженою про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_15 показала, що з обвинуваченим вони знайомі, потерпілих не знає, але бачила раніше в якості відвідувачів. 07.12.2022 року вона прийшла до працівниці ОСОБА_11 , яка є її родичкою та працює в типографії у обвинуваченого ОСОБА_3 в торгівельно-розважальному центрі «Дніпровський». Вони сиділи розмовляли, коли в магазин до ОСОБА_3 забігла жінка і почала виражатися нецензурною лайкою та погрожувати їм, що спалить магазин. Вона почала вимагати показати їй якесь посвідчення, вони в той час нічого не могли зрозуміти. Жінка погрожувала їм, що зараз прийде її син із-під Бахмуту і приведе з собою 40 чоловік територіальної оборони. Потім жінка розвернулася та вийшла з магазину. В цей час прийшов ОСОБА_3 , оскільки в той день йому було погано, вона та ОСОБА_11 давали йому пігулки. Він розповідав, що ніс 20 листів картону і ледь піднявся нагору, оскільки майже не впав через дітей жінки, що проходили поряд з ним. Через деякий час до типографії зайшов син цієї жінки та почав розмовляти на підвищених тонах з обвинуваченим, вимагав щоб той пішов вибачився перед мамою, оскільки він її образив. Все це супроводжувалося нецензурною лайкою. Свідок зазначила, що від потерпілого надходили погрози, які можна було сприймати як загрозу життю та здоров`ю. У чоловіка та жінки була агресивна поведінка. ОСОБА_3 разом із потерпілим вийшли з магазину, після цього була стрільба, але самої події вона що не бачила. Постріли вона чула, але точну кількість назвати не може. Після пострілів ОСОБА_11 вийшла з магазину, а вона попрямувала за нею. ОСОБА_3 стояв з синцем на обличчі. Окрім нього ще був син жінки, а також 3 чи 4 чоловіка, які думає були друзями потерпілого. Вона зазначила, що обвинувачений постійно ходив зі зброєю, яка висіла в нього на поясі, але в цей день не звернула увагу чи була у обвинуваченого зброя.

Будучи допитаною, у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженою про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_18 надала показання, з яких вбачається, що з обвинуваченим вони знайомі, оскільки працюють в одному торгівельно-розважальному центрі, з потерпілими особисто не знайома, але бачила їх раніше. Свідок зазначила, що працює в ТРЦ "Дніпровський" в магазині "Watson's", що навпроти поліграфії ОСОБА_3 . В день події чула крики та сварку, бачила як потерпіла із дітьми, яким на вигляді було до 5 років, зайшла до магазину ОСОБА_3 та почала скандал, кричала, ображала дівчат, які працюють в обвинуваченого, погрожувала, що спалить магазин. Спостерігала розвиток подій біля скляних дверей магазину "Watson's". Сварку безпосередньо чула, але не бачила, оскільки стояла боком. Бачила, як потерпіла вийшла з поліграфії та пішла до "Воєнторгу", звідти вийшли 4-5 чоловіків, серед яких був потерпілий, який пішов до обвинуваченого. Потерпілий був одягнутий у військову форму. В подальшому спостерігала конфлікт між потерпілим та обвинуваченим, відстань між ними була біля 2 метрів. Потерпіла, в цей час, була з дітьми біля сходинок торгівельного центру. Вся ця ситуація супроводжувалася погрозами. ОСОБА_3 дістав пістолет з кобури та просив не підходити до нього, але потерпілий скорочував дистанцію, при цьому у ОСОБА_3 нікого за спиною не було, тому він йшов спиною назад, обличчям до потерпілого. Після чого почав здійснювати постріли в підлогу та в сукупності здійснив 4-5 пострілів. Зброї ні в кого, окрім обвинуваченого, не було. Далі ОСОБА_3 збили з ніг та почали всі бити. З магазинів повибігали продавці та покупці, загалом було близько 10 людей. Окрім того, на місці події були діти, які плакали. З магазину ОСОБА_3 вибігла ОСОБА_11 , до неї почала чіплятися потерпіла та хотіла розпочати бійку. Свідок вказала, що тримала за руку потерпілу з метою запобігання бійки. У обвинуваченого після побиття був синець на обличчі.

Будучи допитаною, у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженою про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_19 надала показання, з яких вбачається, що з обвинуваченим вона перебуває у службових відносинах, оскільки працює в поліграфії, що належить ОСОБА_3 . Потерпілих бачила лише в день події. 07.12.2022 року вона була на своєму робочому місці, за адресою: м. Київ, вул. Вершигори, 1 . Разом із нею була її родичка, з якою вони розмовляли. Близько 14:00 год. до них в магазин зайшла жінка, яка поводила себе зухвало та почала кричати. Свідок намагалася з`ясувати ситуацію та запитала, що саме у жінки сталося. Жінка пояснила, що обвинувачений зробив її дітям зауваження. Свідок відповіла, що якщо ОСОБА_3 зробив дітям зауваження, отже була причина. Жінка почала її ображати та всім погрожувати тим, що більше ніхто в магазині не буде працювати, що вона спалить магазин та приведе з собою 40 бійців територіальної оборони. Після цього жінка вийшла з магазину та потім знову повернулася, почала вимагати надати посвідчення та знову вийшла. Пізніше до магазину зайшов ОСОБА_3 . В нього боліли нирки, тому він в зігнутому положенні сидів за столом. Потім до типографії забіг син цієї жінки та почав погрожувати обвинуваченому, на що ОСОБА_3 вказав, що ні перед ким він вибачатися не збирається. Свідок вказала, що особисто потерпілого не бачила, бо знаходилася в іншій частині приміщення, а лише чула їх розмову. Потім було чутно якісь крики, подальших подій вона не спостерігала, бо не виходила до коридору, де безпосередньо відбувся конфлікт. У ОСОБА_3 внаслідок подій були тілесні ушкодження, вона просила викликати йому швидку, але їй не дали це зробити. Свідок зазначила, що пістолет у ОСОБА_3 в той день не бачила. Обвинуваченого охарактеризувала позитивно.

Будучи допитаною, у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженою про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_20 суду пояснила, що з обвинуваченим вона перебуває у службових відносинах, працює в типографії, що належить ОСОБА_3 в ТРЦ «Дніпровський» за адресою: м. Київ, вул. П. Вершигори, 1. З потерпілими особисто не знайома. 07.12.2022 року вона знаходилася на своєму робочому місці, до магазину зайшов ОСОБА_3 з речами та картоном, після чого вийшов, а слідом за ним зайшла жінка. У неї з жінкою відбулася розмова на підвищених тонах з претензіями та погрозами. При цьому жінка намагалася з`ясувати хто цей чоловік, який нецензурно виразився в її бік. Свідок вказала, що на той момент стояла з колегою ОСОБА_11 , вони почали з`ясовувати обставини ситуації та суть претензій. Окрім того, в магазині була ще одна жінка, а саме ОСОБА_21 . Потерпіла неадекватно себе поводила та погрожувала, що магазин спалять. Свідок попросила її покинути приміщення, що жінка й зробила. Після цього вона знову зайшла до магазину та вже в іншому тоні почала з`ясовувати чи виготовляє магазин посвідчення та знову вийшла. Потім жінка втретє зайшла до приміщення і в цей самий час зайшов обвинувачений, в них почалася суперечка. ОСОБА_3 намагався їй пояснити, що він йшов з важким картоном і міг покалічити себе та дитину, якщо б впав. Жінка нічого не хотіла слухати, погрожувала, що зараз приїде її син та його 40 друзів з-під Бахмуту . Приблизно через 15 хвилин до магазину зайшов чоловік високого зросту, у військовій формі, почав нецензурно висловлювати в бік обвинуваченого. ОСОБА_3 пояснював йому обставини ситуації, яка відбулася у них з потерпілою. На що чоловік вказав, що зараз піде з`ясує обставини у матері і, якщо обвинувачений йому бреше, то обіцяв побити його. Пояснила, що обвинувачений перебуваючи в магазині, вийняв пістолет з кобури, яку залишив у приміщенні магазину, а сам пістолет поклав до кишені куртки. Вона вказала, що приблизно через хвилину вийшла разом із ОСОБА_3 з магазину, зліва від неї стояв обвинувачений з потерпілим, а мати потерпілого була навпроти неї. Позаду потерпілої стояли діти, на відстані близько метра від епіцентру конфлікту, біля поручня сходів. Ситуація розгорталася на місці перед сходами. Свідок просила потерпілу, що оскільки вона почала конфлікт, то щоб вона його і закінчила, але та сказала, що це вирішить її син. В цей час ОСОБА_3 почав відходити назад та казав потерпілому, щоб той не підходив до нього. В цей момент між ними була відстань приблизно 20-30 сантиметрів, вони знаходилися ближче до магазину "Watson's". Між нею та сторонами конфлікту була відстань приблизно 1 метр. Потерпілий погрожував, нецензурно висловлювався, провокував конфлікт. Коли учасники інциденту були в її полі зору, то наступне, що вона побачила - постріли обвинуваченого з пістолета, спрямовані в підлогу. Було здійснено приблизно 4-5 прострілів. Після чого на сходинках почали кричати діти та близько 10 людей збіглися на постріли. Вона в цей момент дістала телефон для фіксації події, але потерпіла підбігла до неї, хотіла розпочати бійку, тому була вимушена припинити відеозйомку та сховати телефон. Потім до них підійшла ще одна жінка, а в цей момент двоє чоловіків повалили обвинуваченого на підлогу, почали утримувати, вибили пістолет у нього з рук та відкинули в сторону. Після цього чоловік в формі почав наносити ОСОБА_3 удари по голові, спині, грудях, а обвинувачений намагався прикриватися. У потерпілого свідок не бачила наявних тілесних ушкоджень. Хтось із очевидців викликав поліцію, яка прибула досить швидко. Свідок зазначила, що вона взяла пістолет до себе в руки та не віддавала його до приїзду поліції. Після прибуття на місце події правоохоронців, на обвинуваченого одягнули кайданки. Вона прохала викликати швидку допомогу обвинуваченому, але їй сказали, що в цьому немає потреби.

Згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Крім того, вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується дослідженими судом, у порядку ст.ст. 358, 359 КПК України матеріалами кримінального провадження, наданими прокурором для приєднання до матеріалів справи, які суд дослідив у порядку § 3 Глави 28 Розділу IV КПК України, в системному зв`язку з показаннями потерпілих та свідків, які суд сприймав безпосередньо:

- рапортом від 07.12.2022 року, з якого вбачається, що до чергової частини Дніпровського УП надійшло повідомлення про стрільбу, що мала місце 07.12.2022 приблизно о 13.45 год. за адресою: м. Київ, вул. Вершигори, 1 в приміщенні торгівельно центру. Прибувши за вказаною адресою виявлено гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який причетний до скоєння даного правопорушення. Громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано о 14.00 годині 07.12.2022 року за адресою: м. Київ, вул. Петра Вершигори, 1 в приміщенні торгівельного центру (а.к.п. 70 Т.1);

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 07.12.2022 року від ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , директора ТДВ "Універсам 17", стосовно того, що 07.12.2022 року близько 13:30-14:00 год. в приміщенні торгівельного центру ТДВ "Універсам 17", за адресою: м. Київ, вул. Вершигори, 1 невідома особа вчинила хуліганські дії грубо порушуючи порядок та застосувала в приміщенні зброю (а.к.п. 71-72 Т.1);

- рапортом від 07.12.2022 року, з якого вбачається, що патрулюючи в складі екіпажу Рубін 401, старший лейтенант ОСОБА_23 , старший лейтенант ОСОБА_24 , 07.12.2022 року отримали завдання "повідомлення про стрільбу" за адресою: м. Київ, вул. Вершигори, 1. Прибувши за вказаною адресою, на другому поверсі ТЦ "Дніпровський" було виявлено гр. ОСОБА_3 , який проживає: АДРЕСА_1 , дозвіл АА НОМЕР_2 , дійсний до 23.06.2025 р. та гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_3 . На підлозі було виявлено предмет, схожий на пістолет Форт 17 р та гільзи 9 мм. Як вдалося встановити, в гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_7 виник конфлікт, після чого ОСОБА_3 здійснив кілька пострілів в сторону ОСОБА_7 Гр. ОСОБА_3 було затримано із застосуванням спеціального засобу "кайданки". Забезпечено охорону місця події та викликано СОГ Дніпровського району. Затримано о: 13:15 год. Камера 472379; 472436. ЄО. 61053 (а.к.п. 73 Т.1);

- протоколом огляду місця події від 07.12.2022 року із долученим до нього додатком (відеозаписом) та ілюстрованою таблицею, проведеного в приміщенні ТЦ "Дніпровський", що розташований за адресою: м. Київ, вул. Петра Вершигори, 1. Встановлено, що дана будівля двоповерхова, на вході наявні металопластикові двері червоного кольору, вхід вільний. Огляд проводився на другому поверсі даної будівлі, а саме на загальному коридорі. По обидва боки даного коридору розміщуються приміщення магазинів, які мають окремі входи з коридору. Також у зазначеному коридорі наявні відеокамери спостереження та по центру розміщують дві лавки. На вході до даного коридору біля сходин знаходиться воєнторг "Блокпост", ліворуч від якого знаходиться магазин " ІНФОРМАЦІЯ_5 ", "Ремонт одягу". Праворуч від сувенірного лотка знаходяться магазин " Любимой ", " ІНФОРМАЦІЯ_7 ", " Поліграфія та сувеніри ". В кінці даного коридору наявний дитячий магазин з ігровими кімнатами для дітей. Також в ході проведення огляду було виявлено на поверхні підлоги коридору, навпроти приміщення воєнторгу, предмети схожі на набої в кількості вісім штук, які схематично позначені номерами від 1 до 7, 8 та 9. Предмети схожі на набої під № 1, № 6, №7 є стріляними гільзами. Вказані предмети, схожі на набої, були упаковані до двох паперових конвертів, які опечатано печаткою "Для пакетів" з підписами понятих та пояснювальним надписом, з яких три стріляні гільзи упаковані окремо. Напроти входу до магазину "Любимой" виявлено предмет схожий на пістолет чорного кольору з маркуванням "Форд 17 р 9 мм" № НОМЕР_1 в рукоятці якого знаходився магазин, в якому виявлено шість предметів схожих на набої та один аналогічний предмет у затворі. Вказані предмети зображені на №8. Також поряд з лавкою сувенірів на ділянці підлоги виявлено предмет схожий на гумову кулю. Даний предмет позначений під номером № НОМЕР_4 , який вилучено та упаковано до конверту разом зі стріляними гільзами. Вищевказаний предмет схожий на пістолет разом з магазином та предметами схожими на набої в кількості сім штук, упаковані до картонної коробки, до якої прикріплено бирку з пояснювальним надписом, підписами понятих, учасників та опечатано печаткою "Для пакетів". Також було виявлено дозвіл на зброю № НОМЕР_5 серії НОМЕР_6 , який упаковано до паперового конверту (а.к.п. 74-85 Т.1).

Доводи сторони захисту щодо порушення правил вилучення гумової кулі та невідображення її у відеозаписі, який є додатком до протоколу огляду місця події; попереднє розставлення табличок біля речових доказів перед початком слідчої дії; тривалий час від моменту затримання ОСОБА_3 до моменту проведення огляду та незалучення його до процесуальної дії є безпідставними, оскільки даний огляд проводився у відповідності до ст. 237 КПК України та формальні порушення не можуть бути підставою для визнання доказу недопустимим в цілому.

- постановою про визнання та приєднання речових доказів до кримінального провадження від 07.12.2022 року, відповідно до якої було визнано речовими доказами та приєднано до кримінального провадження №0003906 від 07.12.2022 наступні речі - предмет схожий на пістолет "Форт 17Р" № НОМЕР_1 , один магазин, три стріляні гільзи, одну гумову кулю, дванадцять предметів схожих на набої, дозвіл на зброю на ім`я ОСОБА_3 , змиви з кисті правої та лівої рук ОСОБА_3 . Вказані речі направлено на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Дніпровського УП ГУНП в м. Києві (а.к.п. 87 Т.1) та квитанцією №019195, що засвідчує прийняття на зберігання перелічених речових доказів (а.к.п. 88 Т.1).

Доводи сторони захисту стосовно визнання недопустимим доказом пістолета "Форт 17Р" № НОМЕР_1 у зв`язку із не накладенням на нього арешту, є безпідставними, зважаючи на те, що арешт майна є одним із заходів забезпечення збереження речових доказів, тому не накладення арешту на майно не тягне за собою наслідків у вигляді визнання доказів недопустимими (постанова Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 27.09.2022 року справа №233/5393/20, пр. № 51-5495 км 21).

- протоколом огляду відеозапису від 15.12.2022 року, із долученими до нього додатками (відеозаписом та ілюстративною таблицею), проведеного в приміщенні кабінету №502 Дніпровського УП ГУНП в м. Києві, що за адресою: м. Київ, вул. Ю. Поправки, 14А, встановленого наступне. На робочому столі, що розміщений в даному кабінеті знаходить оптичний CD-R 25 min диск, на якому міститься відеозапис камер відеоспостереження ТЦ "Дніпровський", розташованого за адресою: м. Київ, вул. Вершигори, 1 добровільно наданий свідком ОСОБА_13 на запит в порядку ст. 93 КПК України. При відкритті відеозапису, що знаходиться у даному файлі відкривається відеозапис із камер відеоспостереження приміщення коридору другого поверху ТЦ "Дніпровський", розташованого за адресою: м. Київ, вул. Вершигори, 1 . Дата 07.12.2022 час 13:46:33. На даному відеозаписі зображено особу в камуфльованому одязі зовні схожого на потерпілого ОСОБА_7 , який заходить до магазину " Поліграфія та сувеніри ". О 13:48:07 особа в камуфльованому одязі, ззовні схожа на потерпілого ОСОБА_7 , виходить з приміщення магазину " Поліграфія та сувеніри " та направляється до виходу. О 13:48:25 з магазину " Поліграфія та сувеніри " виходить особа, схожа на підозрюваного ОСОБА_3 , та направляється до виходу. О 13:49:32 на даному відеозаписі прослуховується звук першого пострілу. Після цього з`являється силует особи схожої на підозрюваного ОСОБА_3 . О 13:49:36 на відеозаписі проглядається як особа, ззовні схожа на ОСОБА_3 , здійснює другий постріл та паралельно прослуховується звук даного пострілу. О 13:49:43 на відеозаписі проглядається як особа, ззовні схожа на підозрюваного ОСОБА_3 , здійснює третій постріл в напрямку потерпілого ОСОБА_7 та одночасно прослуховується звук даного пострілу. О 13:49:46 на відеозаписі проглядається як особа, ззовні схожа на підозрюваного ОСОБА_3 , здійснює четвертий постріл в напрямку потерпілого ОСОБА_7 та одночасно прослуховується звук даного пострілу. Після цього на даному відеозаписі прослуховується звук плачу та крику дітей (а.к.п. 92-99 Т.1).

Доводи сторони захисту щодо зайняття слідчим сторони потерпілого під час дослідження відеозапису та при формуванні протоколу огляду відеозапису, судом сприймаються критично, оскільки це є однобічне тлумачення даного доказу захисником, що фактично є одним із методів ведення лінії захисту. Дані пояснення не відповідають принципу безпосередності, який надає змогу суду належним чином дослідити і перевірити як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами, здійснити його оцінку за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального правопорушення.

- постановою про визнання та приєднання речових доказів до кримінального провадження від 15.12.2022 року, відповідно до якої було визнано речовими доказами та приєднано до кримінального провадження №0003906 від 07.12.2022 CD диск з відеозаписом пригоди (а.к.п. 100 Т.1);

- протоколом затримання особи підозрюваної у вчинені злочину від 07.12.2022 року, з якого вбачається, що затримання ОСОБА_3 проведено 07.12.2022 року о 17 годині 50 хвилин (час фактичного затримання о 14:00 07.12.2022 року) за адресою: м. Київ, вул. П. Вершигори, 1. Досудовим розслідування встановлено, що 07.12.2022 року приблизно о 14:00 год. за адресою: м. Київ, вул. Вершигори, 1, ОСОБА_3 грубо порушував громадський порядок, вчинив хуліганські дії із застосуванням вогнепальної зброї в приміщенні торгового центру. Ознайомившись з підставами затримання та правами і обов`язками затриманого, підозрюваний ОСОБА_3 надав зауваження, що із затриманням не згодний у зв`язку з неправильною кваліфікацією злочину. Під час особистого обшуку при затриманому будь-яких речей не виявлено. Окрім того, до протоколу були надані зауваження та доповнення наступного змісту: 1) протокол затримання складений не на місці затримання, через 4 години з моменту затримання, 2) фактичний час затримання не співпадає з реальним моментом затримання, не погоджуємось з кваліфікацією події (а.к.п. 101-106 Т.1);

- заявою про долучення речових доказів до матеріалів КП від 09.12.2022 року потерпілого ОСОБА_7 , відповідно до якої ОСОБА_7 просить долучити до матеріалів кримінального провадження довідку КНП "КМКЛ ШМД" та в його присутності провести огляд його лівого черевика, в якому знаходиться гумова куля, який було пошкоджено внаслідок пригоди, яка відбулася 07.12.2022 року приблизно о 14.00 год. В приміщенні ТЦ "Дніпровський" за адресою: м. Київ, вул. П. Вершигори, 1 (а.к.п. 107 Т.1);

- протоколом огляду предметів від 09.12.2022 року, разом із долученим до нього додатком (фотоілюстрацією), проведеного в приміщенні кабінету №502 Дніпровського УП ГУНП в м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Поправки, 14А, де на підлозі, знаходиться лівий черевик, наданий для огляду потерпілим ОСОБА_7 , який було пошкоджено внаслідок хуліганських дій 07.12.2022 за адресою: м. Київ, вул. Вершигори, 1. Судом встановлено, що даний черевик фірми "Талан" коричневого кольору, розмір 47. Даний черевик типу "Берц". Візуальним оглядом даного черевика встановлено, що на внутрішній поверхні холяви виявлено механічне пошкодження у вигляді розриву шкіри розміром 2 см*1 см. Дане пошкодження знаходиться на відстані 15 см від поверхні підлоги. Також в середині даного пошкодження проглядається гумовий предмет круглої форми помаранчевого кольору схожої на кулю. Вказаний предмет схожий на кулю було вилучено та упаковано в аркуш паперу та спецпакет № KIV 1109772. Зазначений черевик повернуто потерпілому під зберігальну розписку (а.к.п. 108-112 Т.1);

- постановою про визнання та приєднання речових доказів до кримінального провадження від 09.12.2022 року, відповідно до якої визнано речовими доказами та приєднано до кримінального провадження №0003906 від 07.12.2022 наступні речі - лівий черевик "Талан", що належить потерпілому ОСОБА_7 та гумову кулю. Лівий черевик "Талан" - повернуто власнику під зберігальну розписку, гумову кулю направлено на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Дніпровського УП ГУНП в м. Києві (а.к.п. 113 Т.1). Квитанцією №019191 підтверджується прийняття на зберігання перелічених речових доказів (а.к.п. 114 Т.1);

- розпискою про отримання речових доказів, підтверджується отримання потерпілим ОСОБА_7 речового доказу - лівого черевика "Талана" коричневого кольору, розмір 47, на зберігання (а.к.п. 115 Т.1);

- довідкою 7221, виданої ОСОБА_7 09.12.2022 року підтверджується те, що він дійсно перебував в т/п КНП №КМК ЛШМД" в 10:10 09.12.2022 року з постановленням діагнозу забій м/тк в/з правого передпліччя та кисті (а.к.п. 119 Т.1);

- висновком експертного дослідження № 042/1-384-2022 від 12.12.2022 року, з якого вбачається, що дані судово-медичного обстеження свідчать про те, що після подій 07.12.2022 у гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мав місце синець на заднє-зовнішній поверхні правого передпліччя в середні третині.

Локалізація, морфологія вищевказаного ушкодження, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинене воно однократною травмуючою дією тупого предмету, могло утворитися термін, вказаний в постанові, тобто 07.12.2022.

Експертна об`єктивізація способу спричинення тілесних ушкоджень можлива шляхом проведення слідчого експерименту з метою відтворення обстановки та обставин подій від 07.12.2022 за участю ОСОБА_7 , а також за участю особи, яка спричинила йому вказані ушкодження.

Відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок та початок відновлення порушеної функції шкіри по місцю утворення синців у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб. Вказані строки віддзеркалюють тривалість розладу здоров`я як загальноприйнятого судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості. Саме тому, вказане ушкодження відноситься до легкого тілесного ушкодження, відповідно до п.п. 2.3.5. та 4.6. "Правил" (а.к.п. 120-123 Т.1);

- висновком експертного дослідження № СЕ-19/111-22/54229-БЛ від 16.12.2022 року підтверджується те, що наданий на дослідження пістолет належить до гладкоствольної вогнепальної зброї самозахисту - є самозарядним пістолетом "Форт-17Р" серія НОМЕР_1 , калібру 9 мм Р.А., промислового виробництва КНВО "Форт" МВС України (м. Вінниця). Даний пістолет відноситься до пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами травматичної (несмертельної) дії. Даний пістолет придатний до стрільби.

Наданий на дослідження пістолет промислового виробництва КНВО "Форт" МВС України (м. Вінниця).

12 (дванадцять) наданих на дослідження патронів з маркуванням "ТЕРЕН-3 9mmР.А." є пістолетними патронами "ТЕРЕН-3 9mmР.А." калібру 9mm Р.А., що виготовлені промисловим способом виробництва (НПП "Екол" м. Київ, Україна).

12 (дванадцять) наданих на дослідження патронів належать до боєприпасів та придатні для стрільби.

Надані на дослідження 3 (три) гільзи є частинами, стріляними гільзами пістолетних патронів "ТЕРЕН-3 9mmР.А." калібру 9 мм Р.А.

Надані на дослідження 3 (три) гільзи до боєприпасів вогнепальної зброї не належать, є частинами, стріляними гільзами пістолетних патронів "ТЕРЕН-3 9mmР.А." калібру 9 мм Р.А. Дані гільзи для стрільби не придатні.

Надані на дослідження 3 (три) гільзи, було стріляно з пістолету "Форт-17Р" серія НОМЕР_1 , наданого на дослідження.

1 (одна) куля надана на дослідження є частиною (ймовірно стріляною кулею) пістолетного (револьверного) патрону калібру 9 мм Р.А. (а.к.п. 129-141 Т.1).

В судовому засіданні сторона захисту зазначила про невідоме походження наданої на дослідження експерту гумової кулі, оскільки вона не зазначалася у супровідному листі слідчого. Вказані доводи не узгоджуються з дійсним, оскільки надані слідчим та отримані експертом предмети зазначені у супровідному листі органу досудового розслідування (а.к.п. 126 Т.1) та у експертному дослідженні.

- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.01.2023 р., за адресою м. Київ, вул. Петра Вершигори, 1 у приміщенні ТЦ "Дніпровський" за участю потерпілого ОСОБА_7 , двох понятих та інших осіб з метою перевірки та уточнення показів потерпілого ОСОБА_7 . Слідчим експериментом встановлено, що всі учасники даної слідчої дії самостійно зібралися на місці вчинення злочину, а саме на другому поверсі ТЦ "Дніпровський" за адресою: м. Київ, вул. П. Вершигори, 1. Потерпілому ОСОБА_7 запропоновано показати за яких обставин відносно нього було вчинено кримінальне правопорушення - хуліганські дії, яке відбулося 07.12.2023 року приблизно о 13 год. 50 хв. за вказаною адресою. На дану пропозицію потерпілий ОСОБА_7 погодився та добровільно показав, що 07.12.22 приблизно о 13 год. 50хв. він знаходився на місці вчинення злочину за адресою: м. Київ, вул. П. Вершигори, 1, у приміщенні ТЦ "Дніпровський" на другому поверсі поряд зі сходами. В цей час ліворуч від нього, ближче до сходин, знаходилася його матір та двоє дітей. В цей час до них підійшов раніше незнайомий йому чоловік та втрутився в їх розмову. Після цього вказаний чоловік з-під куртки, в яку був одягнений, дістав правою рукою пістолет, підійшов впритул до потерпілого та направив пістолет в напрямку жовта потерпілого. Після цього вказаний чоловік зробив два кроки назад та знаходячись на відстані 1 м 70 см від потерпілого, з пістолета здійснив перший постріл, яким поцілив в кисть правої руки потерпілого. Потім вказаний чоловік відступив від потерпілого ще на 20 см та з пістолета здійснив другий постріл, яким поцілив в заднє-зовнішню поверхню правого передпліччя в середній третині. Після цього вказаний чоловік відійшов назад в коридор ТЦ на відстань близько 4-ох метрів, а потерпілий підійшов на попереднє місце знаходження. Потім вказаний чоловік здійснив третій постріл, яким поцілив у нижню внутрішню частину лівої ноги, яким пошкодив лівий черевик, в який був одягнений потерпілий, не завдавши останньому тілесного пошкодження даним пострілом. Після цього вказаний чоловік здійснив четвертий постріл, влучання якого потерпілий не відчув, тілесних ушкоджень не отримав, пошкоджень одягу та взуття не відбулось в наслідок даного пострілу. На запитання слідчого чи здійснювався тиск з боку правоохоронних органів для схиляння до участі у даній слідчій дії, потерпілий ОСОБА_7 показав, що приймає участь у проведенні даної слідчої дії добровільно без будь-якого тиску. На запитання слідчого чи здійснював, висловлював погрози вбивством чи фізичної розправи до вказаного чоловіка перед здійсненням стрільби останнім, потерпілий ОСОБА_7 показав, що будь-яких погроз він не висловлював. На запитання слідчого чи наносив від будь-які тілесні ушкодження до початку стрільби вказаному чоловікові, потерпілий ОСОБА_7 показав, що до початку стрільби, тілесних ушкоджень нікому не наносив. Під час проведення слідчого експерименту, заміри проводилися рулеткою 20м (а.к.п.151-154Т.1).

Суд вважає доводи сторони захисту про визнання протоколу слідчого експерименту недопустимим доказом, у зв`язку із порушенням процедури проведення слідчого експерименту, що виявляється у корегуванні слідчим пояснень потерпілого, безпідставними, з огляду на наступне.

Під час слідчого експерименту слідчий, прокурор не допитує особу, а лише перевіряє або уточнює певні відомості, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тому зафіксовані в документі (протоколі) результати слідчого експерименту не є тотожними наданим слідчому, прокурору показанням, про які йдеться у частинах 1 та 4 ст. 95 КПК України.

Слідчий експеримент з потерпілим відповідає вимогам ст. 240 КПК України, протокол потерпілий підписав без жодних зауважень, заяви та клопотання від нього не надходили. Окрім того, під час вказаної слідчої дії потерпілий відтворив обставини події та дії обвинуваченого ОСОБА_3 , щодо вчинення кримінального правопорушення, було здійснено заміри з метою уточнення показів про відстані між предметами, особами і т.д.

Таким чином, враховуючи процесуальне призначення та мету проведення слідчого експерименту, заперечення стороною захисту у суді навідних питань слідчого не може фактично вказувати на недопустимість даного доказу.

- висновком експертного дослідження №042-43-2023 від 11.01.2023 року встановлено, що дані судово-медичного обстеження свідчать про те, що після подій 07.12.2022 у гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мав місце синець на заднє-зовнішній поверхні правого передпліччя в середній третині.

Локалізація, морфологія вищевказаного ушкодження, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинене воно однократною травмуючою дією тупого предмету, могло утворитись в термін, вказаний в постанові, тобто 07.12.2022, не виключено у спосіб, на який вказує ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту 09.01.2023, що відображено на наданому відеозаписі камери відеоспостереження ТЦ "Дніпровський".

Відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок та початок відновлення порушеної функції шкіри по місцю утворення синців у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб. Вказані строки віддзеркалюють тривалість розладу здоров`я як загальноприйнятого судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості. Саме тому, вказане ушкодження відноситься до легкого тілесного ушкодження, відповідно до п.п. 2.3.5. та 4.6. "Правил" (а.к.п. 159-164 Т.1);

- протоколом огляду відеозапису від 19.01.2023 року, проведеного в приміщенні кабінету № 502 Дніпровського УП ГУНП в м. Києві, що за адресою: м. Київ, вул. Ю. Поправки, 14а, на робочому столі, що розміщений в даному кабінеті знаходиться оптичний CD-R 25 min диск, на якому міститься відеозапис камер відеоспостереження ТЦ "Дніпровський", розташованого за адресою: м. Київ, вул. Вершигори, 1 добровільно наданий свідком ОСОБА_25 за клопотанням сторони захисту. При запуску даного диску виявлено відеофайл з назвою "WhatsApp Video 2023-01-19 at 14.40.19". При відкритті відеозапису, що знаходиться у даному файлі відкривається відеозапис із камер відеоспостереження приміщення коридору другого поверху ТЦ "Дніпровський", розташованого за адресою: м. Київ, вул. Вершигори, 1. Дата 07.12.2022 час 13:36:24. На даному відеозаписі зображено двох малолітніх дітей, які рухаються по приміщенню поверху, де відбувалась подія даного кримінального правопорушення, на даному відеозаписі не проглядається через іграшкового декоративного дерева зеленого кольору, встановленого посередині коридору (а.к.п. 168-169 Т.1).

Вказані документи суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст.ст. 87, 99 КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено, тобто останні прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, як-то час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, особу, що його вчинила та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.

Суд вважає доводи сторони захисту про недопустимість як доказу відеоматеріалів, зафіксованих на оптичних носіях інформації, а також речових доказів, не наданих на ознайомлення стороні захисту з метою їх копіювання або відображення, в порядку ст. 290 КК України, безпідставними, з огляду на наступне.

Частинами 1-10 ст. 290 КПК визначено порядок відкриття матеріалів іншій стороні на стадії закінчення досудового розслідування. Зокрема, відповідно до ч. 2 цієї статті прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.

Частина 11 цієї ж статті зобов`язує сторони кримінального провадження здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду, а відповідно до положень ч. 12 ст. 290 КПК в разі, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Більше того, змагальність процесу передбачає свободу сторін у висловленні своїх заперечень, у тому числі щодо допустимості тих чи інших доказів. Це, зокрема, прямо випливає зі змісту ч. 3 ст. 89 КПК, яка передбачає, що сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими. Цьому праву кореспондує відповідний обов`язок іншої сторони довести допустимість такого доказу (ч. 2 ст. 92 КПК).

Принцип диспозитивності (ст. 26 КПК), який відноситься до основних засад кримінального провадження, передбачає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, які передбачено КПК, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, які винесено на їх розгляд сторонами та віднесено до їх повноважень цим Кодексом.

З врахуванням постанови Верховного суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 11.02.2020 року (справа № 596/927/17, пр. № 51-3240км198) цілком доцільно зробити висновок, що розумно було б очікувати сумлінної процесуальної поведінки не тільки від сторони обвинувачення, але й від сторони захисту. Отже, якщо сторона захисту, ознайомившись із відкритими їй матеріалами досудового розслідування, виявить, що в них відсутні деякі із зазначених в переліку доказів та вона вважатиме за необхідне ознайомитися з цими документами, цілком очікувано розраховувати на те, що ця сторона якнайскоріше заявить слідчому, прокурору чи суду клопотання про необхідність відкриття і долучення вказаних документів до матеріалів провадження (це цілком узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини). Вищезазначене стосується і доводів захисників про те, що їм при закінченні досудового розслідування не були відкриті речові докази, хоча в реєстрі матеріалів зазначено ряд процесуальних документів (протокол огляду, постанови про визнання та приєднання речових доказів, призначення експертиз, висновки експертів), які свідчать про наявність у кримінальному провадженні речових доказів.

Тому баланс інтересів сторін не на користь сторони захисту буде порушено не стільки у випадку, якщо відповідний процесуальний документ (речовий доказ) не буде відкрито на стадії закінчення досудового розслідування, скільки в ситуації, якщо всупереч клопотанню, своєчасно заявленому в суді стороною захисту, цей документ так і не буде відкритий або буде відкритий із невиправданою затримкою, коли сторона захисту вже не матиме можливості належним чином підготуватися до захисту і скорегувати лінію захисту.

Окрім того, в постанові Верховного суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 01.11.2022 року (справа № 344/2995/15-к, пр. № 51-8361км18) зазначено, що не будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання його недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи. Якщо доказ визнається недопустимим з посиланням на частину 1 статті 87 КПК, суд має зазначити, наслідком порушення якого саме фундаментального права або свободи стало отримання цього доказу та хто саме зазнав такого порушення. Обґрунтовуючи наявність такого порушення, суд має послатися на конкретні норми Конституції та/або міжнародних договорів, якими гарантуються ці права і свободи, і за потреби на практику відповідних органів, уповноважених тлумачити ці норми, і має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб зумовити визнання доказу недопустимим. За наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли вони: прямо та істотно порушують права і свободи людини; та/або надають підстави для сумнівів у достовірності отриманих фактичних даних, які не видалося за можливе усунути в ході судового розгляду.

Отже, аналізуючи доводи суд констатує, що сторона захисту як при закінченні досудового розслідування, так і протягом судового розгляду не наполягала та не вимагала у сторони обвинувачення відкриття їй вказаних доказів. Фактично сторона захисту, обираючи для себе найвигіднішу лінію захисту, висловила перед судом свою думку про те, які докази сторони обвинувачення слід долучити, а які долучати неможливо через порушення стороною обвинувачення вимог ч. 12 ст. 290 КПК, хоча усі вищезазначені докази були відкриті слідчим відповідно до положень ч.11 ст.290 КПК, що вбачається із протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 26.01.2023 року (а.к.п.170-174 Т.1).

Ураховуючи наведене, зокрема й процесуальну поведінку учасників кримінального провадження, суд вважає, що не було порушення балансу інтересів сторін провадження, вони нарівно використовували надані їм процесуальні права на збирання та подання до суду доказів і у зв`язку з цим мали достатньо часу для обстоювання своїх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК. Відтак, немає підстав для визнання недопустимими вказаних доказів.

При цьому, за клопотання сторони захисту в судовому засіданні було оглянуто та досліджено в повному обсязі надані стороною обвинувачення речові докази у кримінальному провадженні.

Також досліджено інші надані стороною обвинувачення письмові докази, які не доводять та не спростовують вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Порушень вимог ст.ст. 104-106, 223, 228 231 КПК України судом не встановлено та сторонами не доведено, тобто даними письмовими доказами підтверджуються обставини вчинення злочину.

Таким чином надані докази підтверджують існування та перебіг самої події кримінального правопорушення, її місце, спосіб та інші обставини вчинення, дані про розташування учасників події в період її настання, та певні її наслідки.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Відповідно, при кваліфікації дій обвинуваченого, суд враховує, що Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 року в справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними, криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» від 22.12.2006 року №10, зазначено, що вирішуючи питання щодо наявності в діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки хуліганства, як застосування вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень (ч. 4 ст. 296 КК, слід враховувати, що ця ознака має місце лише в тих випадках, коли винний за допомогою названих предметів заподіяв чи намагався заподіяти тілесні ушкодження або коли використання цих предметів під час учинення хуліганських дій створювало реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян.

Суд відноситься критично до тверджень сторони захисту про відсутність в діях обвинуваченого ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, зокрема, відсутності в діях обвинуваченого прямого умислу на вчинення хуліганства та мотиву явної неповаги до суспільства, зважаючи на наступне.

Сутність мотиву полягає у тому, що він завжди пов`язаний з певними спонуканнями, які викликали у, особи рішучість вчинити злочин. Мотив - це не просто спонукання до дій, а спонукання усвідомлене, обумовлене бажанням досягнути певної мети.

Отже, мотив злочину можна визначити як усвідомлене спонукання особи, яке викликало у неї рішучість вчинення злочину.

Мотив злочину значною мірою характеризує не лише особу злочинця, але і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним діяння. Мотивом злочину називаються спонукання до вчинення злочину.

Мета злочину - це бажання особи, яка вчиняє суспільно небезпечне діяння, досягти певних шкідливих наслідків. Вона є характерною ознакою умисних злочинів, що вчиняються з прямим умислом.

Визначити, які конкретні злочинні наслідки своїх дій передбачав винний та бажав їх настання, можливо лише при ретельному аналізі складу вчиненого злочину та виявленні його елементів і всіх обставин справи. Порушення цієї вимоги породжує серйозні помилки щодо кваліфікації злочину.

Кваліфікація злочину - це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Об`єктивна сторона хуліганства в самому КК не конкретизована. Аналіз диспозиції ст. 296 показує, що обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього злочину є лише вчинення діяння. Саме ж діяння полягає в грубому порушенні громадського порядку, яке супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Хуліганство може полягати у застосуванні насильства (побоїв, заподіяння тілесних ушкоджень) до потерпілих, знищенні або пошкодженні майна, безладній стрілянині, використанні сильнодіючих речовин з метою зірвати проведення масового заходу, проявах безсоромності, знущанні над безпорадними людьми тощо. Тобто хуліганство може виражатися у вчиненні діянь, які передбачені іншими статтями Особливої частини КК або КАП. Ознакою об`єктивної сторони хуліганства такі діяння стають з урахуванням місця, часу й обстановки, інших об`єктивних ознак, а також мотивів їх вчинення,

Кримінальне караним є грубе порушення громадського порядку. Грубість порушення громадського порядку визначається з урахуванням місця вчинення хуліганських дій, їх тривалості, кількості і характеристики потерпілих, ступеня порушення їхніх прав та законних інтересів тощо. Таким чином, грубе порушення громадського порядку має місце тоді, коли йому заподіюється істотна шкода, коли хуліганство пов`язане з посяганням на інші правоохоронювані цінності, задля збереження яких підтримується громадський порядок, коли це зачіпає важливі інтереси чи інтереси багатьох осіб, коли відновлення порядку вимагає значних, тривалих зусиль.

Суб`єктивна сторона хуліганства характеризується умисною виною і мотивом явної неповаги до суспільства. Неповага до суспільства - це прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Вказана неповага має бути явною. Це означає, що неповага до суспільства є очевидною, безсумнівною як для хулігана, так і для очевидців його дій.

Особливо кваліфікованими видами хуліганства є зокрема вчинення його із застосуванням вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень (ч. 4 ст. 296).

Кваліфікуючою ознакою хуліганства, що передбачена ч. 4 ст. 296 КК України, є застосування вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для заподіяння тілесних ушкоджень. Таке застосування вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета полягає у фактичному їх використанні для спричинення шкоди здоров`ю та заподіяння тілесних ушкоджень, використанні бойових властивостей вогнепальної зброї, направленні такої зброї на особу, здійсненні пострілу в сторону потерпілого, намаганні завдати ударів ножем потерпілому, киданні ножа з метою ураження потерпілого, приставлянні ножа (його колото-ріжучої частини) до тіла потерпілого. Ця ознака має місце лише в тих випадках, коли винний за допомогою названих предметів заподіяв чи намагався заподіяти тілесні ушкодження або коли використання цих предметів під час учинення хуліганських дій створювало реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян.

Відповідно до абз.2 п.11 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про хуліганство» №10 від 22.12.2006 використання при вчиненні хуліганства ножів, які не належать до холодної зброї, інших предметів господарсько-побутового призначення, спеціальних засобів (гумового кийка, газових пістолета, балончика, гранати, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії), пневматичної зброї, сигнальних, стартових, будівельних пістолетів, ракетниць, вибухових пакетів, імітаційно-піротехнічних та освітлюваних засобів, що не містять у собі вибухових речовин і сумішей, а також інших спеціально пристосованих для нанесення тілесних ушкоджень знарядь злочину є підставою для кваліфікації дій винної особи за ч. 4 ст. 296 КК України не тільки в тих випадках, коли вона заподіює ними тілесні ушкодження, а й тоді, коли ця особа за допомогою зазначених предметів створює реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян.

За таких підстав, заявлене стороною захисту клопотання про перекваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_3 з ч. 4 ст. 296 КК України на ч. 1 ст. 125 КК України, є безпідставним та не узгоджується із постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року (справа № 288/1159/16-к, пр. № 13-28кс19), якою визначено, що для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК України обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства. За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства. Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні торгівельного центру "Дніпровський", що розташований за адресою: м. Київ, вул. Петра Вершигори, 1, почав словесно ображати нецензурною лайкою ОСОБА_6 , яка перебувала в приміщенні торгівельного центру разом із малолітніми дітьми. У подальшому, ОСОБА_7 , було висловлено зауваження в бік ОСОБА_3 , з приводу поведінки останнього у громадському місці по відношенню до ОСОБА_6 , після чого ОСОБА_3 , з хуліганських спонукань, з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, нехтуючи загально прийнятими правилами і нормами поведінки в суспільстві, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, дістав гладкоствольну вогнепальну зброю самозахисту, який направив у бік ОСОБА_7 , поруч з яким перебувала ОСОБА_6 , двоє малолітніх дітей, а також інші відвідувачі та працівники вищевказаного торгівельного центру та умисно здійснив 4 постріли.

При цьому потерпілі ОСОБА_26 та ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначили, що з обвинуваченим вони раніше не були знайомі, неприязних стосунків не мали, обвинувачений також вказав, що він не був раніше знайомий з потерпілими та зробив зауваження жінці про необхідність слідкувати за дітьми. При цьому судом не встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив протиправні дії маючи неприязнь до потерпілих і прагнув завдати їм шкоди з особистих спонукань, а тому, суд не вбачає підстав для перекваліфікації вказаного кримінального правопорушення.

Дана позиція також узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 23.06.2020 року (справа № 296/1023/18, пр. № 51-1344 км 20).

Судом встановлено і підтверджується показаннями потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , свідків та дослідженими доказами наявність всіх необхідних елементів для кваліфікації дій обвинуваченого як хуліганства а саме грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням вогнепальної зброї. Вчинення вказаного кримінального правопорушення не заперечується і самим обвинуваченим ОСОБА_3 , оскільки останній чітко пояснив, що вказане він вчинив у громадському місці, застосовуючи для вирішення конфлікту наявну у нього вогнепальну зброю. Твердження обвинуваченого про відсутність мотиву явної неповаги до суспільства не узгоджується з матеріалами справи, оскільки логічним є висновок про наявність у особи розуміння неприйнятності вказаних дій у цивілізованому суспільстві.

Як наслідок, проаналізувавши за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в цій справі, у порядку ст. 94 КПК України, суд вважає, що наявні у провадженні докази та вище відображені в цьому судовому рішенні, які передбачені параграфами 3-5 Глави 4 указаного Кодексу, які суд сприймав, як такі, що містять у собі дані регламентовані ст. 91 КПК України, та визнав належними й допустимими, свідчать про те, що у ході судового розгляду встановлено фактичні дані, які у своїй сукупності вказують на те, що дійсно обвинуваченим було вчинено інкриміноване кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.296 КК України.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням вогнепальної зброї.

Суд також вважає необхідним зазначити, що під час прийняття судом рішення, яке має бути не лише законним та обґрунтованим, а й справедливим, суд повинен враховувати інтереси суспільства, забезпечити захист прав громадян, що потерпіли від кримінального правопорушення.

При цьому суд кваліфікуючи дії ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням вогнепальної зброї, не виходить за межі пред`явленого обвинувачення органом досудового розслідування та ґрунтується на доказах досліджених в сукупності.

За таких підстав, не визнання обвинуваченим ОСОБА_3 кваліфікації його дій органом досудового розслідування, у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) є безпідставними та спростовується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються із показаннями потерпілих та свідків, які безпосередньо допитувались судом, є послідовними, логічними, не викликають у суду жодних сумнівів з точки зору їх достовірності.

Оцінюючи докази, необхідно керуватися принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення ЄСПЛ від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» ЄСПЛ зазначив, що відповідно до його прецедентної практики під час оцінки доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Авшар проти Туреччини», п. 282). Критерій доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, стосовно обвинуваченого суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Згідно ч. 1 ст. 337 КПК, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, є примирення обвинуваченого з потерпілими.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; має постійне місце реєстрації та проживання, спосіб життя (раніше не судимий, неодружений, працює директором ФОП " ОСОБА_3 ", має ряд нагород державного зразка, є засновником громадської організації «Перший спалах», є активним учасником волонтерського руху на користь ЗСУ, характеризується позитивно, стан здоров`я, не є інвалідом І чи ІІ групи,); позицію сторони обвинувачення та потерпілих щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини четвертої статті 296 КК України у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 того ж Кодексу та покладенням обов`язків з числа визначених ст. 76 КК України, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 р.).

Тобто, як наслідок, формальні моменти не можуть бути вирішальними, головною є можливість у кожній конкретній справі оцінити основному мету застосування певного заходу та характер впливу на особу, які можуть істотно відрізнятися, навіть, за зовнішньої подібності відповідних примусових заходів, бо суд стоїть на тій позиції, що незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства, що, у цій ситуації, при застосуванні саме такого покарання, є можливим.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

У той час, як призначення будь-якого іншого виду покарання без звільнення від його відбування, суд сприймає, як діяння, яке б указувало на те, що саме у цій ситуації, та обставинах при яких було вчинено злочин, воно сприймалося б, як грубо непропорційне (діяння та покарання), як наслідок, у світлі практики, ЄСПЛ, сприймалося б як жорстоке поводження, тобто суперечило статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Враховуючи викладене суд вважає призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у виді позбавлення волі зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням пропорційним вчиненому злочину та таким, що перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

На підставі ст. 72 КК України, у строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення, з моменту його фактичного затримання, а саме з 07.12.2022 року по 09.12.2022 року.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені вирішено відповідно до ст. 124 КПК України.

Щодо речових доказів - предмет схожий на пістолет "Форт-17Р" № НОМЕР_1 , один магазин, дванадцять предметів, схожих на набої, то їх слід на підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України конфіскувати у власність держави.

Адже, відповідно до приписів статті 96-1 КК спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення зокрема умисного злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, а отже спеціальна конфіскація, за наявності підстав для цього, підлягає застосуванню до речових доказів у кримінальному провадженні щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК.

Згідно з вимогами пункту 4 ч. 1 ст. 96-2 КК названий захід підлягає застосуванню у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби або знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Тобто, юридичною підставою для застосування судом спеціальної конфіскації є норми статей 96-1, 96-2 КК, а не санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Так як спеціальна конфіскація не входить до переліку кримінальних покарань, визначеного ст. 51 КК, та рішення про неї згідно з ч. 4 ст. 374 КПК приймається разом з рішеннями щодо речових доказів і документів, а тому її належить вважати спеціальною формою розпорядження грошима, цінностями та іншим майном (див. постанову від 17 грудня 2019 року в справі №185/6228/18 ККС ВС).

Відповідно ж до ч. 9 ст. 100 КПК питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

В даному випадку предмет схожий на пістолет "Форт-17Р" № НОМЕР_1 , один магазин, дванадцять предметів, схожих на набої, використовувались обвинуваченим при вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, відповідно підлягають, у силу наведеного, спеціальній конфіскації.

Питання щодо інших речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та призначити покарання за ч. 4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 72 КК України, зарахувати у строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , строк його попереднього ув`язнення, з моменту його фактичного затримання, а саме з 07.12.2022 року по 09.12.2022 року.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати за проведення судово-медичної експертизи №0421-384-2022 від 12.12.2022 року в сумі 1998 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати за проведення експертизи зброї № СЕ-19/111-22/54229-БЛ від 16.12.2022 року в сумі 3398 грн. 04 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати за проведення додаткової судово-медичної експертизи № 042-43-2023 від 11.01.2023 року в сумі 1998 грн. 00 коп.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- на підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України конфіскувати у власність держави предмет схожий на пістолет "Форт-17Р" № НОМЕР_1 , один магазин, дванадцять предметів, схожих на набої, що направлені на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Дніпровського УП ГУНП в м. Києві;

- оптичний CD-R 25 min диск, на якому міститься відеозапис камер відеоспостереження ТЦ "Дніпровський", розташований за адресою: м. Київ, вул. Вершигори, 1- зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- три стріляні гільзи, одну гумову кулю, змиви з кисті правої та лівої рук ОСОБА_3 , гумову кулю, направлені на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Дніпровського УП ГУНП в м. Києві - знищити;

- Дозвіл на зброю № НОМЕР_7 , виданий 23.06.2022 р. на ім`я ОСОБА_3 - повернути власнику;

- Лівий черевик "Талан", що належить потерпілому ОСОБА_7 - залишити у володінні власника.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захисникам та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя