Справа №591/3834/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1064/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника особи, стосовно якої передбачається застосування

примусових заходів медичного характеру адвоката ОСОБА_7

розглянувши у залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 24 квітня 2023 року, якою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Суми, громадянку України, з вищою освітою, непрацюючої, мешканку АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

застосовано примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної примусової психіатричної допомоги,

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга захисника особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 , в якій апелянт просить ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 24 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні клопотання про застосування відносно ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної примусової психіатричної допомоги, відмовити.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 24 квітня 2023 року, клопотання задоволено та застосовано відносно ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної примусової психіатричної допомоги.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати віднесено на рахунок держави.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник адвокат ОСОБА_7 посилається на те, що під час судового розгляду, ОСОБА_8 була надана довідка про проходження нею медичної комісії для працевлаштування за спеціальністю «оператор», висновком якої підтверджується її придатність до роботи.

Так, судом не було надано належної оцінки вказаного доказу та не встановлено факт залучення до даної комісії лікаря-психіатра.

Встановлена обставина свідчить про не повноту судового розгляду, що є підставою для скасування судового рішення.

Згідно ухвали, до Зарічного районного суду м. Суми надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0001320 про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 .

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що 15 липня 2022 року близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_8 у період дії воєнного стану, перебуваючи в приміщенні магазину «Епіцентр-К», за адресою: м. Суми вул. Г. Крут, 1/3, діючи таємно від оточуючих, намагалася викрасти туалетну воду вартістю 411 грн. 05 коп., що належала ТОВ «Епіцентр-К», таким чином виконавши всі дії, які вважала необхідними для доведення діяння до кінця, намагалась залишити місце його вчинення, але діяння не було закінчено з причин, що не залежали від її волі, оскільки була помічена охороною.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинила суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 258 від 22 серпня 2022 року, на даний час ОСОБА_8 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді: шизофренії, параноїдна форма, епізодичний тип перебігу з наростаючим дефектом, не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, до якого відноситься інкриміноване їй суспільно-небезпечне діяння, ОСОБА_8 страждала хронічним психічним захворюванням, не могла усвідомлювати свої дій та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_8 потребує застосування до неї примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Враховуючи, що в поданій апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища ОСОБА_8 , приймаючи до уваги стан її здоров`я, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку в умовах воєнного стану в країні, з метою недопущення можливої загрози життю чи здоров`ю вказаної особи, є необхідність відступити від вимог ст.512 КПК України, тому судовий розгляд в суді апеляційної інстанції проведено за відсутності ОСОБА_8 , однак за обов`язкової участі її захисника ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного рішення суду першої інстанції та доводів апеляційних скарг, захисника особу, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який вважав судове рішення законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Правова позиція Європейського суду з прав людини визначає, що почуття неповноцінності й безсилля, яке є типовим для особи, що страждає на психічні розлади, вимагає підвищеної уваги в контексті питання щодо дотримання вимог Конвенції.

Частиною 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» №7 від 03 червня 2005 року передбачено, що розглядаючи справи про застосування примусових заходів медичного характеру, суди повинні враховувати, що такі заходи, як надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, госпіталізація до психіатричного закладу зі звичайним, посиленим або суворим наглядом, передбачені ст.94 КК України, можуть застосовуватися до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння (злочини) в стані неосудності (обмеженої осудності) або вчинили злочини в стані осудності чи обмеженої осудності, але до постановлення вироку або під час відбування покарання захворіли на психічну хворобу, що позбавляє їх можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними.

Відповідно до вимог п.1 ч.1, ч.2 ст.94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру, зокрема, надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Дослідивши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, аналізу та належної правової оцінки наявних в матеріалах кримінального провадження доказів дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування у відношенні ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної примусової психіатричної допомоги.

Так, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 258 від 22.08.2022 р., ОСОБА_8 страждає хронічним психіатричним захворюванням у вигляді шизофренії, параноїдна форма, епізодичний тип перебігу з наростаючим дефектом, не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

На момент скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_8 страждала хронічним психічним захворюванням у вигляді шизофренії, параноїдна форма, епізодичний тип перебігу з наростаючим дефектом, не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними.

За своїм психічним станом ОСОБА_8 потребує застосування до неї примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_8 страждає на шизофренію, параноїдна форма, епізодичний тип перебігу з наростаючим дефектом, яка потребує уваги та медичних заходів, здійснення суспільно небезпечного діяння, остання потребувала застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної примусової психіатричної допомоги (згідно ч.2 ст.94 КК України).

Колегія суддів вважає, що ставити під сумнів правильність цього висновку не вбачається підстав, а тому висновки суду щодо застосування примусових заходів медичного характеру у формі надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку відносно ОСОБА_8 ґрунтуються на досліджених у суді першої інстанції матеріалах провадження та є обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про не врахування судом першої інстанції довідки комунального некомерційного підприємства «Центральна міська клінічна лікарня» СМР, відповідно якої ОСОБА_8 придатна до роботи за професією «оператор» за характеристикою умови праці п.6.2.3. (напруга зору), колегія суддів не бере до уваги.

Так, вказані відомості стосовно ОСОБА_8 не спростовують та не впливають на висновки суду про необхідність застосування відносно останньої примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» №7 від 03 червня 2005 року, примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст. 96 КК), - висновку судово-медичної експертизи.

Отже долучена стороною захисту довідка про проходження ОСОБА_8 медичного огляду для працевлаштування відносно напруги її зору, не має жодного юридичного значення та не спростовує доведеного факту страждання останньою хронічним психічним захворюванням у вигляді шизофренія, параноїдна форма, епізодичний тип перебігу з наростаючим дефектом.

Тобто для вирішення заявленого у клопотанні питання, судом приймається до уваги психічний стан здоров`я особи, встановлений лише висновком судово-медичної експертиз.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалено законне, обґрунтоване та умотивоване рішення, підстави для його скасування відсутні, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 24 квітня 2023 року, якою до ОСОБА_8 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної примусової психіатричної допомоги - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а ОСОБА_8 - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4