УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000173 від 23.09.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 197-1, ч. 3 ст. 362 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся прокурор Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000173 від 23.09.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 197-1, ч. 3 ст. 362 КК України, в якому просив накласти арешт на нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 00, для забезпечення її зберігання як речового доказу у кримінальному провадженні №0000173 від 23.09.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 197-1, ч. 3 ст. 362 КК України країни.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає про те, що Слідчим відділом Шевченківського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000173 від 23.09.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 197-1, ч. 3 ст. 362 КК України.

Зі змісту клопотання вбачається, що в ході досудового розслідування встановлено, що невстановлені особи з метою створення законних підстав для подальшого проведення реєстраційних дій щодо визнання права власності на незаконно встановлені (побудовані) будівлі за ними, виготовили підроблене рішення Деснянського районного суду міста Чернігів по справі № 2-1026/09 від 03.12.2009 щодо визнання за ОСОБА_4 права власності на нежитлові будівлі за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 .

В подальшому ОСОБА_4 , 08.08.2016 відчужив нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 в на користь ОСОБА_5 та 08.08.2016 відчужив нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_6 , який в свою чергу 08.04.2019 відчужив таку будівлю на користь ОСОБА_7 .

03.11.2023 постановою в порядку ст. 98 КПК України нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у власності ОСОБА_7 , ІПН НОМЕР_1 та нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у власності ОСОБА_5 , ІПН НОМЕР_2 визнані в якості речового доказу по кримінальному провадженню так як вони є матеріальним об`єктами, які містять сліди кримінального правопорушення, а також отримані у власність внаслідок вчинення протиправних дій.

Прокурор просить накласти арешт на вказане майно, стверджуючи, що органом досудового розслідування у кримінальному провадженні, зібрано матеріали, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, а також набуття ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_3 , права власності на вказані нежитлові будівлі внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, прокурор просить також заборонити користуватися незаконно побудованою (встановленою) нежитловою будівлею з метою не допущення та припинення легалізації незаконно отриманого прибутку від використання приміщень та передачійого в оренду третім особам та з метою не допущення її псування та зміни первинного вигляду з метою подальшого належного проведення експертиз.

Прокурор ОСОБА_3 в судове засідання, будучи повідомлений про час та дату судового розгляду належним чином, не прибув. До початку судового розгляду звернувся до суду із заявою в якій просив проводити судовий розгляд за його відсутності.

Враховуючи те, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт не було тимчасово вилучене та розгляд справи без власника майна є необхідним з метою забезпечення можливості арешту майна, в разі ухвалення слідчим суддею відповідного рішення за результатами розгляду клопотання про арешт майна, слідчий суддя приходить до висновку про розгляд вищевказаного клопотання без повідомлення про його розгляд власників майна відповідно до положень ч.2 ст. 172 КПК України.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, зокрема, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями п.1 ч.2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівквій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та у межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеної в клопотанні прокурора нежитлової будівлі за адресою: м. Київ, вул. Промислова, будинок 7В, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 00.

Так, слідчим суддею з матеріалів клопотання встановлено, що вказане майно є предметом кримінального правопорушення, може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.

При цьому, слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження не знаходить у висновках прокурора при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В той же час положення вказаної статті передбачають, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Надаючи оцінку доводам прокурора в частині необхідності встановлення заборони на користування майном, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором не було доведено, що вказана заборона буде співмірною завданням кримінального провадження та не призведе до невиправданого та надмірного обтяження права власності для власників такого майна, з огляду на що, слідчий суддя не знаходить підстав для встановлення заборони на користування арештованим майном.

Підстав сумніватися в співмірності обмеження права власності, застосованого в такому вигляді, завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Накласти арешт на нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 00, із забороною розпорядження, відчуження вказаним майном, та забороною вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо даного майна.

В іншій частині у задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1