1Справа № 335/752/22 1-кп/335/254/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2023 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження № 0001540 від 20.11.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Запоріжжя, громадянка України, яка має повну загальну середньо- спеціальну освіту, одружена, має неповнолітню дитину 2005 року народження, офіційно не працевлаштована, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженій: 11.03.2021 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст.186 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. 20.04.2021 поставлена на облік до Хортицького РВ Філії «Центру пробації» в Запорізькій області; вироком Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 04.10.2022 року до покарання у вигляді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи особою раніше судимою за вчинення корисливого злочину, судимість за який у встановленому порядку не знята і не а згашена, на шлях виправлення та перевиховання не стала та знову вчинила новий корисливий злочин за наступних обставин.

19 листопада 2021 року, приблизно о 15 годині 40 хвилин, ОСОБА_4 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись в якості покупця в приміщенні торгівельного залу магазину «ІНФОРМАЦІЯ_5», розташованого за адресою: АДРЕСА_3, з торгівельної полиці намагалась таємно, сховавши до власної сумки, викрасти майно, що належить ФОП « ОСОБА_6 », а саме: чоловічу зелену кофту « РUМА » - 1 шт., вартістю 300 гривень; чоловічу чорну кофту «GАР» - 1 шт., вартістю 300 гривень, чим намагалась спричинити ФОП « ОСОБА_6 » матеріальну шкоду на загальну суму 600 гривень, але не довела злочин до кінця з причин, які не від її волі, оскільки була зупинена працівником магазину з викраденим товаром, після проходження касової зони та в подальшому передана працівникам поліції.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, під час якої особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Відповідно до вимог ст.337 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження проводився лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, дослідивши та проаналізувавши зібрані по справі докази, які представлені стороною обвинувачення і докази, які зібрані в ході судового розгляду та надані сторонами, оцінивши їх в своїй сукупності, вислухавши пояснення свідків, обвинуваченої, суд приходить до таких висновків.

Статтею 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, суддя і суд встановлюють наявність або відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Обвинувачена ОСОБА_4 допитана в суді пояснила, що вину у вчиненні інкримінованого їй злочину не визнає у повному обсязі. Пояснила, що вона була у місті та проходила повз магазин «ІНФОРМАЦІЯ_5». У неї з собою була сумка і пакет. Пакет вона поставила в шафку, яка була відразу за входом. Ходила по магазину, вибрала дві кофти, зайшла їх приміряти. Хотіла ще подивитися кофти. Вона поклала кофти у сумку, кинулася - гаманець в пакеті. Пішла за пакетом, умислу у неї жодного не було. Вона не знала, що не можна підходити до шафок. Вона пройшла і почула, як запікало. Вона не убігла, зупинилася. Підійшла продавець, спитала, що у неї з речей. Вона відповіла, що кофти буде купувати, в шафці хоче забрати свої речі, там гаманець. Вони пройшли у зал і продавець почала казати, що ОСОБА_4 збиралася викрасти речі. На що обвинувачена сказала, що хоче їх придбати. Приїхав начальник, сказали, що викликали поліцію. Потім обвинуваченій сказали сплатити штраф за то, що вона пройшла цю зону в сумі 6 тисяч гривень, сказали що будуть писати заяву у поліцію. У неї таких грошей не було, вона могла заплатити лише за дві кофти.

У зв`язку із тими обставинами, що ОСОБА_4 заперечувала вчинення нею вказаного злочину, судом досліджені докази, надані прокурором у повному обсязі, а саме допитано свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , досліджені письмові докази та оглянуто в судовому засіданні відеодокази.

У судове засідання неодноразово викликався потерпілий ФОП ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_9 , ОСОБА_9 брав участь у судових засіданнях, але у подальшому під час допиту свідків було встановлено, що довіреність на ОСОБА_9 у зв`язку із спливом строку на який її було видано, нового уповноваженого представника ФОП ОСОБА_6 до суду не направив. А з пояснень працівників потерпілого стало відомо, що ОСОБА_6 перебуває за кордоном, нової довіреності на представництво його інтересів не видав. З огляду на вказані обставини, за згодою учасників судом змінено обсяг та порядок дослідження доказів. Незважаючи на це, ОСОБА_6 повідомлявся судом належним чином про час та місце судових засідань у даній справі.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України за обставин встановлених судом, доведена повністю і підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, які відповідають вимогам передбаченим ст. ст. 85-87 КПК України, перевірених та оцінених у їх сукупності судом безпосередньо в судовому засіданні, а саме:

Показаннями свідка ОСОБА_7 , який у судовому засіданні пояснив, що 19.11.2021 йому подзвонив старший продавець з ІНФОРМАЦІЯ_5 на АДРЕСА_3 і розказала, що жінка зайшла в примірочну занесла з собою дві кофти та одну кофту - вагову. Коли вона проходила крізь анти-крадійні ворота, ця жінка не врахувала, що вона зняла магніт, але залишився на кофтах «рідкий» магніт ,він навмисно прихований. Старший продавець попрохав її повернутися, і ця жінка зайшла назад. Спитали, що у неї у сумці, вона відповіла: «Нічого», потім виявилося, що там дві толстовки. Після чого було викликано охорону «Явір» і поліцію. Свідок вказав, що він бачив тільки кофти, що з них зняті магніти. Продавець сказала, що на новому і зниженому в ціні товарі є магніт, на кофтах був магніт та «рідкий» магніт, прихований. Керівництво магазину потім відмовило в оплаті товару, сказали викликати поліцію. Вказав, що у передбаннику магазину є анти -крадій. Далі стоять шафки, але в тамбурі вони не працюють, шафки вони відкриті і ключів до них немає. Свідок підтвердив, що він бачив кофти без магнітів. Також пояснив, що не пропонував ОСОБА_4 заплатити щоб не писати заяву у поліцію.

Показаннями свідка ОСОБА_8 , яка у судовому засіданні пояснила, що 19.11.2021 року приблизно біля 2-3 години дня дівчина зайшла в магазин, ходила обирала товар, приміряла, потім пішла на вихід, спрацювала сигналізація анти-крадія. Вона за дівчиною вийшла та спитала, може у неї там ключі, або щось металеве, попрохала її зайти ще раз, вона вернулася і повторно спрацювала сигналізація. Вона повторно спитала, може дівчина, щось забула оплатити, дівчина відповіла: «так», і неї виявилися у сумці дві толстовки. Свідок також пояснила, що стояла біля воріт, на касу не ходила, дівчина попрощалася і вийшла, після воріт вона попросила дівчину повернутися. Свідок також уточнила, що комірки у тамбурі непрацюючі. А дівчина цілеспрямовано йшла на вихід, з нею була тільки жіноча сумка. Дівчина погодилася повернутися і знов спрацювали ворота. Також свідок повідомила, що у них можна відкласти речі на 30 хвилин, обвинувачена не відкладала речі. Також вказала, що дівчина ледве-ледве відкрила сумку і свідок побачила їх кофти, а обвинувачена після цього сказала, що все оплатить. У них є розпорядження -викликати поліцію, якщо крадіжка. Після того, як ОСОБА_4 побачила ціну за кофти, сказала, що у неї немає таких грошей. Було викликано охорону і поліцію.

Аналізуючи та оцінюючи показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 суд вважає, що вони послідовні, логічні, істотних суперечностей не мають, узгоджуються між собою в частині тих подій, які свідки сприймали кожний безпосередньо та з іншими доказами по даному кримінальному провадженню, в тому числі і письмовими.

Мотивів для обмови свідками обвинуваченої не встановлено, всі свідчення надавалися під присягою, свідки не відмовлялися від надання показів у статусі свідка, попереджені про кримінальну відповідальність, крім того, вказані особи впізнали обвинувачену у судовому засіданні, як особу, що намагалася викрасти товар з магазину, але була затримана після спрацювання анти-крадійних воріт. У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками.

Крім зазначеного, пояснення цих свідків узгоджуються і з показаннями самої обвинуваченої ОСОБА_4 в частині тих обставин, що 19 листопада 2021 року, приблизно о 15 годині 40 хвилин, вона знаходячись в якості покупця в приміщенні торгівельного залу магазину «ІНФОРМАЦІЯ_5 розташованого за адресою: АДРЕСА_3, приміряла кофти, і поклала до власної сумки майно, що належить ФОП « ОСОБА_6 », а саме: чоловічу зелену кофту «РUМА» - 1 шт, чоловічу чорну кофту «GАР», рушила у бік виходу з магазину, але була зупинена працівником магазину після проходження касової зони та в подальшому передана працівникам поліції.

У судовому засіданні прийнята відмова прокурора від виклику інших осіб у судове засідання для допиту в якості свідків згідно реєстру матеріалів досудового розслідування.

Обвинувачена також у судовому засіданні відмовилася від свого клопотання про виклик свідка ОСОБА_10 і судом прийнята відмова сторони захисту від виклику свідка ОСОБА_10 для допиту в якості свідка.

Інші особи для виклику та допиту в судовому засіданні в якості свідків не заявлялися і судом в умовах змагальності допитані усі заявлені сторонами свідки.

Окрім показань свідків, вина ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, підтверджується також письмовими доказами, які відповідають вимогам передбаченим ст. ст. 85-87КПК України, а саме:

-даними протоколу огляду місця події від 19.11.2021 року, відповідно до якого оглянуто приміщення торгівельного залу «ІНФОРМАЦІЯ_5» у АДРЕСА_3. В ході огляду біля касової зони виявлено жінку, яка назвалася ОСОБА_4 , при собі має сумку чорного кольору. Біля вказаної особи на касі виявлено кофту «PUMA» зеленого кольору та кофту «GAP» чорного кольору. На питання слідчого пояснила, що їй було відмовлено у продажу цих кофт, після чого вона взяла кофти та винесла до коридору (тамбуру), де розташовані ящики. В ході огляду вилучено кофту «PUMA» зеленого кольору та кофту «GAP» чорного кольору.

До вказаного протоколу долучено фототаблиці з фото учасників слідчої дії та фото викрадених речей.

- висновком експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/108-21/13779-ТВ від 25.11.2021, згідно до якого ринкова вартість двох чоловічих кофт станом на 19.11.2021 року може складати 600 грн.: чоловіча зелена кофта «РUМА» - 1 шт., вартістю 300 гривень; чоловіча чорна кофта «GАР» - 1 шт., вартістю 300 гривень.

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.12.2021 року, згідно якого ОСОБА_7 впізнав жінку, яка викрала в магазині речі, зображену на фото№2 . Згідно додатку до протоколу на фото№2 зображено ОСОБА_4

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.12.2021 року, згідно якого ОСОБА_8 впізнала жінку, яка викрала в магазині речі, зображену на фото№1 . Згідно додатку до протоколу на фото№1 зображено ОСОБА_4

- даними протоколу огляду предмета від 23.11.2021 року, наданого начальнику ВП№1 ЗРУП ГУНП ФОП ОСОБА_6 згідно заяви від 19.11.2021, згідно якого слідчим оглянуто відеозаписи від 19.11.2021 року під назвою «1.dav», «2. Dav» з камер відеоспостереження, розташованих у приміщенні магазину «ІНФОРМАЦІЯ_5» за адресою: АДРЕСА_3

- даними, які містяться на диску DVD-R відеозаписи від 19.11.2021 року під назвою «1.dav», «2. Dav» з камер відеоспостереження, розташованих у приміщенні магазину «ІНФОРМАЦІЯ_5» за адресою: АДРЕСА_3, які постановою слідчого від 23.11.2021 року визнано речовим доказом у даному провадженні, з яких встановлені обставини, які підлягають встановленню. Зокрема, з даною інформацією на відео підтверджено те, що 19 листопада 2021 року, приблизно о 15 годині 40 хвилин, ОСОБА_4 знаходилася в якості покупця в приміщенні торгівельного залу магазину «ІНФОРМАЦІЯ_5 розташованого за адресою: АДРЕСА_3, зайшла до примірочної, вийшла вже із схованими до власної сумки кофтами.

Судом враховується передбачена кримінальним процесуальним законодавством можливість добровільної видачі речових доказів, отриманих не лише у спосіб тимчасового вилучення, про що досліджено заяву ФОП ОСОБА_11 про видачу відеозапису та постанову слідчого про визнання її речовим доказом.

Вищенаведені докази відкриті стороні захисту, та відповідно до ч.12 ст. 290 КПК України, відомості, що містяться в них, можуть бути допущенні, як докази і є належними і допустимими доказами у цьому провадженні.

Оцінюючи письмові докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку із показаннями свідків, суд вважає, що вищезазначені докази в повному обсязі доводять вину у вчиненні кримінального правопорушення, за наведених у вироку обставинах.

Клопотань про визнання недопустимими представлених стороною обвинувачення доказів від сторони захисту не надійшло.

Згідно витягу з ЄРДР № 0001540 внесено 20.11.2021 відомості за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, за обставинами того, що 19.11.2021 року до ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення, що невстановлена особа приблизно о 15:38 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , таємно викрала майно із магазину «ІНФОРМАЦІЯ_5». Сума збитку встановлюється.

Згідно заяви ОСОБА_8 від 19.11.2021 року, остання звернулася із заявою, в якій просила органи поліції притягнути до відповідальності невідому жінку, яка 19.11.2021 року близько 15 годині 30 хвилин по АДРЕСА_3 з магазина «ІНФОРМАЦІЯ_5» скоїла крадіжку двох світшотів, тим самим нанесла збитків на суму 536 грн. без ПДВ. На питання чи бачив заявник особа, яка вчинила правопорушення зазначено відповідь «так».

Згідно заяви ФОП ОСОБА_6 від 19.11.2021 він просив притягнути до відповідальності невідому особу, яка 19.11.2021 року по АДРЕСА_2 з магазина «ІНФОРМАЦІЯ_5» маючи умисел спрямований на крадіжку двох кофтин чоловічих «PUMA» зеленого кольору, 335 грн. без ПДВ, та кофту «GAP» чорного кольору, 335 грн. без ПДВ, переконавшись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає, зняла з речей антикрадійні магнітні датчики, заховала речі у свою сумку, і покинула магазин, співробітники її затримали і викликали поліцію для затримання.

Згідно довідки-рахунку викраденого майна 19.11.2021 кофта чоловіча « PUMA» зеленого кольору, 335 грн. без ПДВ, та кофту «GAP» чорного кольору, 335 грн. без ПДВ, всього 670,00 грн.

Кофта чоловіча « PUMA» зеленого кольору, 335 грн. без ПДВ, та кофта «GAP» чорного кольору, 335 грн. без ПДВ, всього 670,00 грн. визнані речовим доказом у даному провадженні постановою від 20.11.2023 року і передані на зберігання 22.12.2021 представнику потерпілого ОСОБА_9 , про що свідчить його розписка.

Під час судового розгляду обвинуваченою заявлено клопотання про огляд речових доказів кофт, у зв`язку із чим, обов`язок надання для огляду в судовому засіданні речових доказів покладався на прокурора.

У судовому засіданні прокурор зазначив, що неможливо встановити місце знаходження цих кофт, оскільки їх було передано представнику потерпілого ОСОБА_9 , який наразі не є представником, і поїхав за межі міста, в телефонному режимі повідомив прокурора, що кофти передано у магазин і подальша їх доля невідома. У магазині також не вдалося встановити місцезнаходження цих кофт. Також прокурор, як і допитані свідки повідомили, що ФОП ОСОБА_11 також наразі перебуває за кордоном і зв`язку із ним немає.

Аргументи сторони захисту про те, що відсутність речових доказів - двох чоловічих кофт, свідчить про відсутність складу злочину, судом відхиляються, оскільки факт закінченого замаху на викрадення цих двох кофт підтверджується не лише самою наявністю кофт, а й рядом процесуальних документів, які складалися в установленому законом порядку при огляді та долученні до провадження як речовий доказ. Сама собою лише відсутність предмета замаху на крадіжку або не встановлення його місцезнаходження не може бути підставою для виправдання ОСОБА_4 , оскільки злочин, що інкримінується обвинуваченій, підтверджено сукупністю інших доказів у справі, які зазначені вище і ці обставини жодним чином не спростовують встановлених судом фактичних обставин.

Щодо аргументів захисту про невстановлену шкоду за цим злочином, слід зазначити, що у матеріалах справи є висновок експерта, в якому визначено вартість майна, що свідчить про те, що збитків встановлений на досудовому слідстві належними доказами та становить 600,00 грн , а ці доводи зводиться до особистого тлумачення обвинуваченою норм КПК України.

При цьому, суд критично оцінює доводи ОСОБА_4 щодо відсутності умислу на вчинення крадіжки, оскільки вони суперечать як поясненням свідків, які впізнали обвинувачену, як особу, яка намагалася вчинити крадіжку двох чоловічих кофт, які поклала до власної сумки, зірвала антикрадійні магнітні датчики, проте залишилися так звані «рідкі магніти», які є прихованими і вони спрацювали на виході з магазину, але була зупинена працівниками магазину та іншим доказами у даному провадженні.

Про наявність прямого умислу, корисливий мотив обвинуваченої та її мету, спрямовану на крадіжку двох чоловічих кофт свідчать конкретні обставини кримінального провадження.

Так, сама обвинувачена пояснювала, що взяла ці кофти, приміряла і поклала їх у власну сумку, пішла у бік виходу з магазину, пройшла анти-крадійні ворота, але була зупинена. Доводи ОСОБА_4 про те, що вона хотіла оплатити товар, але їй не дали забрати гаманець у шафці, що стоїть після анти-крадійних воріт після виходу з магазину є неспроможними, та спростовуються дослідженими судом доказами, в тому числі як відеозаписом з камер спостереження магазину, так і показом свідка ОСОБА_8 . Так, ОСОБА_4 заходить до примірочних з кофтами, у подальшому виходить без них і крокує не до каси, щоб повідомити про бажання оплатити товар або його відкласти, а прямо до виходу, пересікає анти-крадійні ворота. Далі ОСОБА_4 пройшла касову зона, яка знаходиться навпроти дверей виходу та не розплатившись, цілеспрямовано прямувала до виходу з магазину, але була зупинена продавцем. Відсутність аудіозапису на відео події не ставить під сумнів направленість дій обвинуваченої саме на викрадення чужого майна.

Суд вважає, що діяла ОСОБА_4 з прямим умислом на крадіжку, про що додатково свідчать і ті обставини, що згідно показів свідків, з кофт були зняті магніти, окрім прихованих, речі покладені обвинуваченою до власної сумки, що приховано нею після виходу з примірочної, обвинувачена не направилася до касової зона, а цілеспрямовано попрямувала до виходу з магазину, попрощалася і вийшла, проте надалі через сигнал антикрадійних воріт дії ОСОБА_4 були виявлені продавцем. З показів свідка ОСОБА_8 встановлено, що ОСОБА_4 декілька разів проходила ці ворота і після повторного питання до ОСОБА_4 , остання відповіла, що хотіла їх оплатити. При цьому ОСОБА_4 ледве-ледве відкрила сумку і свідок побачила їх кофти, а обвинувачена після цього сказала, що все оплатить, що свідчить про те, що ОСОБА_4 усвідомила, що викрадені кофти виявлені у її сумці продавцем і відповіла, що забула їх оплатити і оплатить їх. Крім того, згідно показів свідка після того, як ОСОБА_4 побачила ціну за кофти, сказала, що у неї немає таких грошей, через що викликано охорону та поліцію.

Також суд звертає увагу на ту обставину, що протягом цього часу ОСОБА_4 цілеспрямовано направлялась не до каси, а саме до виходу з магазину, що свідчить про направленість її умислу на протиправне заволодіння чужим майном. Обставин цілеспрямовано руху в бік виходу підтвердила і сама обвинувачена. При цьому ОСОБА_4 виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, оскільки її зупинили працівники магазину.

Крім того, свідки пояснили, що комірки у тамбурі за дверима не працюючи, бо там вже магазина не має, магазин закінчується воротами, вихід з магазину після антикрадійних воріт, що спростовує доводи ОСОБА_4 що вона поклала свої речі у камеру зберігання магазину. До того ж, протокол огляду місця події від 19.11.2021 взагалі не містить відомостей щодо наявності у ОСОБА_4 при собі інших речей, окрім власної сумки та виявлених кофт.

Відеозапис з камер спостереження магазину узгоджується і з поясненнями свідка ОСОБА_8 і з оглядом місця події, в ході якого ОСОБА_4 не заперечувала, що виявлено саме ті кофти, що були у неї в сумці.

Щодо доводів ОСОБА_4 , що у неї вимагали 6 тисяч гривень штрафу, щоб не викликати поліцію, то суд вважає дані доводи неспроможними, з огляду на те, що вони жодним доказом не підтверджуються, а також не виключають події злочину та наявність у діях ОСОБА_4 складу інкримінуємого їй кримінального правопорушення.

Отже озвучена обвинуваченою ОСОБА_4 версія подій, я позицією захисту, спрямованої на уникнення відповідальності.

Крім того, покази ОСОБА_4 суд вважає непослідовними з огляду на ті обставини, що під час досудового розслідування ОСОБА_4 пояснювала, що їй було відмовлено у продажу цих кофт, після чого вона взяла кофти та винесла до коридору -тамбуру, де розташовані ящики, у судовому засіданні надавала також суперечливі покази, у тому числі і щодо бажання придбати товар та повернення за гаманцем. Матеріали справи не містять доказів що під час досудового розслідування ОСОБА_4 повідомляла, що вона бажала придбати товар і пішла за гаманцем у шафку, процесуальні документи нею були підписані без будь- яких зауважень та заперечень.

З огляду на вказане, суд критично оцінює показання обвинуваченої які протирічать обвинуваченню та встановленим в суді обставинам її протиправної діяльності.

Такі показання обвинуваченої суд розцінює як природну захисну реакцію та намагання уникнути відповідальності за скоєний злочин і не приймає до уваги показання ОСОБА_4 про те, що вона мала намір придбати ці кофти, а не викрасти, оскільки вони не підтверджуються жодними фактичними даними та спростовуються дослідженими судом доказами, які в сукупності є логічними, взаємопов`язаними і узгоджуються між собою, а всі вищевикладені докази в своїй сукупності навпаки спростовують їх саме.

Невизнання своєї провини ОСОБА_4 суд розцінює як спосіб ухилитися від кримінальної відповідальності і уникнути справедливого покарання.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що вина ОСОБА_4 повністю доведена і вона повинна нести за це відповідальність.

Проаналізувавши вказані докази, у суду не залишається сумнівів, що дії ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, під час якої особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі за ч.2 ст.15 ч. 2 ст. 185 КК України,

Призначаючи покарання обвинуваченій судом враховуються характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення, скоєного обвинуваченою, який згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином, усі обставини вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує також дані, які характеризують обвинувачену: на обліках в КУ «ОКПЛ» чи КУ «ОКНД» не перебуває, офіційно не працевлаштована, заміжня, має дитину - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше судима, в тому числі і за аналогічний корисливий злочин.

Крім того, при вивченні особи ОСОБА_4 , встановлено, що вона схильна до вчинення злочинів, не оцінила гуманного відношення до нього з боку правосуддя - призначене раніше покарання не здобули належної дії і вона належних висновків для себе не зробила. Вказані обставини безумовно свідчать про стійку схильність ОСОБА_4 до скоєння умисних злочинів проти власності.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст.66 КК України та обставин, які обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України судом не встановлено.

Суд також враховує, що нове кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинила через 7 місяців після набрання вироком, яким її засуджено до покарання із іспитовим терміном законної сили, у скоєному не кається, що свідчить про небажання обвинуваченої ставати на шлях виправлення і перевиховання та про її схильність до вчинення корисливих злочинів.

Наявність сім`ї і навіть ризик відбуття реального покарання не спонукало ОСОБА_4 до критичної оцінки своїх протиправних дій.

Суд також зважає на те, що ОСОБА_4 на підставі ст.75 КК України раніше звільнялася від призначеного їй судом покарання за вчинення корисливого злочину, проте нею знову вчинено корисливий злочин, у тому числі і в період іспитового строку, сукупність цих всіх обставин свідчить про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченої і небажання стати на шлях виправлення, при цьому вона не працює та не має постійного законного джерела доходів, додатково свідчить про неможливість виправлення обвинуваченої без її ізоляції від суспільства, а тому суд вважає, що виправлення обвинуваченої можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства, тому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.15 ч. 2 ст.185 КК України.

Наявність обставин щодо неодноразових притягнень обвинуваченої до кримінальної відповідальності у сукупності із вчиненням злочину в період встановленого випробувального терміну, що на думку суду засвідчує системний характер протиправної поведінки ОСОБА_4 надає суду підстави для призначення саме такого виду та розміру покарання.

Крім того, попереднє застосування до ОСОБА_4 положень ст.ст.75, 76 КК України, що вбачається із матеріалів провадження, та подальше вчинення нею кримінальних правопорушень вказує, що інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням по відношенню до ОСОБА_4 виявляється неефективним.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 засуджена вироком Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 04.10.2022 року за ч.2 ст.309 КК до покарання у вигляді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75,75 КК звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, суд призначає покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Кримінальне правопорушення у даній справі обвинуваченою ОСОБА_4 було вчинено 19.11.2021 року, тобто до постановлення вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.10.2022 року. А тому суд, вважає, що обвинуваченій покарання слід призначити із застосуванням ч.4 ст.70 КК з урахуванням ст.72 КК України шляхом часткового складання покарання за вказаним вироком та покаранням, призначеним вироком Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 04.10.2022 року.

Разом з тим, в цьому кримінальному провадженні з`ясовані обставини, за якими ОСОБА_4 вчинила злочин 19.11.2021 року, а саме після постановлення Хортицьким районним судом м.Запоріжжя від 11.03.2021 року вироку, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст.186 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

Таким чином, ОСОБА_4 кримінальне правопорушення у даній справі за ч. 2 ст.15 ч.2 ч.2 ст.185 КК вчинила в період випробуваного строку, після винесення вироку Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 11.02.2021 року, але до повного відбуття покарання за цим вироком суду, та до постановлення вироку 04.12.2022 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відтак, з огляду на зазначені приписи кримінального закону суд після призначення покарання на підставі ч.4 ст.70 КК застосовує положення ст.71 КК та призначає обвинуваченій остаточне покарання за сукупністю вироків із застосуванням ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11.03.2021 року до покарання призначеного цим вироком.

Крім цього, у відповідності до вимог ч.3 ст.78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71 і 72 цього Кодексу.

Також суд, з огляду на вчинення ОСОБА_4 незакінченого замаху на крадіжку, повернення майна потерпілого, один епізод замаху на крадіжку, вважає необхідним призначити покарання у вигляді позбавлення волі у наближеному до мінімального розміру покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст.185 КК України, проте з урахуванням особи обвинуваченої, відсутності пом`якшуючих покарання обставин, не у мінімальному розмірі, а також призначити покарання з урахуванням положень ч.4 ст. 70, 71 КК України, яке, на думку суду буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України до обвинуваченої, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у межах санкції частини ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень.

Крім того, суд виходить із встановленої статтею 50 КК України мети покарання, яка передбачає окрім кари, виправлення і запобігання вчиненню винними нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, покарання має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

На погляд суду, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлено.

Згідно з ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Процесуальні витрати по справі на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи в розмірі 343,24 грн., які документально підтверджені, слід стягнути з ОСОБА_4 на підставі ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.

При цьому суд зауважує, що речові докази з урахуванням їх особливостей органам досудового розслідування слід не тільки своєчасно виявляти, закріплювати, долучати до матеріалів кримінальної справи відповідно до закону, а й належним чином зберігати до вирішення справи та захищати від знищення.

Під час судового розгляду суду не надано для огляду речові докази -дві чоловічі кофти, оскільки, як пояснив прокурор у судовому засіданні, представник потерпілого, якому ці кофти передавалися слідчим на зберігання, розпорядився їх долею, що позбавило суд можливості пересвідчитися у їх зберіганні на час розгляду справи, судом ці докази не оглядалися, в зв`язку з чим, суд позбавлений можливості вирішити долю речових доказів у порядку ст. 100 КПК України.

Під час судового розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу від учасників судового провадження не надходило, тому підстав для цього суд не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.366-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, і призначити їй покарання за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у вигляді 1 (одного) року 2 (двох) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, з урахуванням положень ст. 72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання за вказаним вироком та покарання, призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 04.10.2022 року, призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 4 (чотири) місяці позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 11.03.2021 року, остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , покарання у вигляді позбавлення волі строком 1 (один) рік і 6 (шість) місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 обчислювати з часу фактичного звернення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь держави 343,24 гривень процесуальних витрат.

Речові докази: DVD-R відеозаписи від 19.11.2021 року під назвою «1.dav», «2. Dav» з камер відеоспостереження, розташованих у приміщенні магазину «ІНФОРМАЦІЯ_5» за адресою: АДРЕСА_3- містяться у матеріалах кримінального провадження -залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачена та захисник мають право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Обвинуваченій роз`яснюється право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали (постанови) суду.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченій і прокурору.

Суддя: ОСОБА_1