КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/4922/2023 Головуючий у суді першої інстанції - ОСОБА_1
№ 357/6183/22
Категорія КК: ч. 2 ст. 345 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 липня 2023 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 липня 2023 року відносно ОСОБА_9 застосовано примусові заходи медичного характер у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_9 вчинив суспільно-небезпечні діяння, які підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296; ч. 2 ст. 345 КК України, в стані неосудності за наступних обставин. Так, 09.04.2023, близько 17 години ОСОБА_9 , не усвідомлюючи суспільну небезпечність і незаконність своїх дій, а також не усвідомлюючи настання суспільно небезпечних наслідків, перебуваючи неподалік території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , побачив малолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де між ними раптово виниклих неприязні відносини та відбувся конфлікт, в ході якого ОСОБА_9 , порушуючи громадський порядок та взявши до рук дерев`яну палицю, намагався нанести тілесні ушкодження малолітньому ОСОБА_10 . В подальшому, ОСОБА_11 , з метою попередження заподіяння тілесних ушкоджень своєму малолітньому сину, окликнула - відволікла ОСОБА_9 та в цей час малолітній ОСОБА_10 відійшов від останнього, тим самим унеможлививши спричинення йому тілесних ушкоджень. В подальшому, ОСОБА_9 не усвідомлюючи суспільну небезпечність і незаконність своїх дій, а також не усвідомлюючи настання суспільно небезпечних наслідків, почав виражатися нецензурною лайкою в бік присутніх осіб та пошкодив дерев`яний паркан домоволодіння АДРЕСА_1 . Грубе порушення громадського порядку в діях ОСОБА_9 виразилось в ускладненні впорядкованих функціональних відносин, тобто в ускладненні забезпечення спокійної суспільно корисної діяльності, побуту і відпочинку людей. Явна неповага до суспільства в діях ОСОБА_9 виразилась у відкрито виражених діях, які були очевидні для інших осіб, нехтуючи громадським порядком, елементарними правилами поведінки, моральності, добропорядності.

Крім цього, відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» до правоохоронних органів відносяться органи Національної поліції, інші органи, які здійснюють правозастосовні та правоохоронні функції.Згідно зі ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію» завданнями поліції є: забезпечення публічної безпеки і порядку, охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидія злочинності, надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги. Підпунктами 3 та 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено основні повноваження поліції, згідно яких поліція відповідно до покладених на неї завдань: вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення та здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події. Так, 09.04.2023 поліцейський ВРПП Білоцерківського РУП старший сержант поліції ОСОБА_12 та поліцейський ВРПП Білоцерківського РУП ОСОБА_13 , будучи згідно з положеннями ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейськими та відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівниками правоохоронного органу, будучи у форменому одязі із знаками розрізнення, отримавши табельну вогнепальну зброю та спеціальні засоби, заступили на 12-годинну зміну патрулювання у складі екіпажу «Батут 36», відповідно до розстановки сил та засобів Білоцерківського РУП, затвердженої начальником Білоцерківського РУП та несли службу на службовому автомобілі марки «Mitsubishi» моделі «Outlander» д.н.з. НОМЕР_1 на синьому фоні. В подальшому, 09.04.2023 близько 17 години ОСОБА_12 та ОСОБА_13 перебували на відпрацюванні виклику за адресою: АДРЕСА_1 та в цей час у ОСОБА_9 виник протиправний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень працівнику поліції ОСОБА_12 , який виконував свої службові обов`язки. В цей час ОСОБА_9 , не усвідомлюючи суспільну небезпечність і незаконність своїх дій, а також не усвідомлюючи настання суспільно небезпечних наслідків, взяв до рук дерев`яну палицю та почав рухатись в напрямку працівника поліції ОСОБА_12 , після чого діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, з метою заподіяння тілесних ушкоджень працівнику поліції ОСОБА_12 , при виконанні ним службових обов`язків, наблизився до останнього та наніс один удар в область голови останнього, чим спричинив потерпілому тілесне ушкодження у вигляді відкритої рани волосистої частини голови.

В апеляційній скарзі заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_14 просить змінити вказану ухвалу у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Виключити з мотивувальної частини посилання суду на спрямованість умислу дій ОСОБА_9 при вчиненні суспільно небезпечних діянь, які мають ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України. В іншій частині ухвалу залишити без змін.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що судом не враховано, що осудність є однією з загальних ознак суб`єкта злочину, юридичною підставою вини та кримінальної відповідальності. Так, відповідно до передбачених ст. 19 КК України критеріїв, вказаний стан особи характеризується здатністю усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Неосудна особа внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки позбавлена такої здатності.

Також апелянт вказує, що згідно ст.ст. 23, 24 КК України, умисел є однією із форм вини, яка включає в себе інтелектуальну та вольову ознаки, та умисна форма вини передбачає правильне відображення у свідомості суб`єкта як фактичних, так і юридичних ознак злочину, обов`язковою передумовою чого є осудність.

Крім того зазначає, що ОСОБА_9 відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 165 від 12.04.2023 в період інкримінованих йому дій і в даний час страждає на стійке, хронічне психічне захворювання деменцію внаслідок епілепсії F 02.8 за МКХ-10, що позбавляло його здатності розуміти значення свої дії та керувати ними.

Тому вважає, що висновки суду першої інстанції щодо наявності у ОСОБА_9 умислу на заподіяння тілесних ушкоджень працівнику поліції не ґрунтуються на правильному тлумаченні закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку захисника, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК Українисудове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Пунктом 1 частини 1 статті 93 КК України передбачено, що примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом, зокрема, до осіб які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Згідно ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Як убачається з висновку судово-психіатричного експерта № 165 від 12.04.2023 ОСОБА_9 під час скоєння інкримінованих йому дій страждав і в даний час страждає на стійке, хронічне психічне захворювання деменцію внаслідок епілепсії F 02.8 за МКХ-10. Психічні розлади виражені у нього значно, вони позбавляють його зараз та позбавляли під час, коли були скоєні інкриміновані йому дії, здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_9 страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Потребує лікування з приводу цього захворювання, протипоказань для цього не виявлено. ОСОБА_9 під час скоєння інкримінованих йому дій в стані фізіологічного афекту та у будь-якому іншому вираженому емоційному стані, який міг би здійснити суттєвий вплив на його свідомість та діяльність, не перебував. ОСОБА_9 потребує примусових заходів медичного характеру, а саме госпіталізації до установи з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_9 у стані неосудності вчинено суспільно небезпечні діяння, передбачені ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України, на даний час останній перебуває у стані, що потребує надання примусових заходів медичного характеру, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

При цьому, колегія суддів не може погодитися з посиланням місцевого суду на наявність у ОСОБА_9 чітко сформованого умислу на заподіяння тілесних ушкоджень працівнику поліції. Оскільки неосудна особа внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. В разі порушень психічних функцій за яких особа нездатна усвідомлювати характер і значення своїх діянь та керувати ними наявність умислу є неможливим. Тому колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора.

На підставі викладеного, ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 липня 2023 року відносно ОСОБА_9 підлягає зміні шляхом виключення з мотивувальної частини посилання на умисел дій ОСОБА_9 при вчиненні суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Керуючись ст. 376, ст. 404, ст. 405, ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 липня 2023 року відносно ОСОБА_9 змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали посилання суду на наявність умислу ОСОБА_9 при вчиненні суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

У решті ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

С у д д і :

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/4922/2023 Головуючий у суді першої інстанції - ОСОБА_1

№ 357/6183/22

Категорія КК: ч. 2 ст. 345 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_2

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 липня 2023 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Приймаючи до уваги те, що складання ухвали вимагає значного часу, колегія суддів вважає за можливе обмежитися складанням і оголошенням лише резолютивної її частини.

Керуючись ст. 376, ст. 404, ст. 405, ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 липня 2023 року відносно ОСОБА_9 змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали посилання суду на наявність умислу ОСОБА_9 при вчиненні суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

У решті ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Повний текст ухвали проголосити 09 жовтня 2023 року о 10 годині.

С у д д і :

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4