Справа № 367/8950/23
Провадження по справі № 1-кп/367/998/2023
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року м. Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області у складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження в місті Ірпінь кримінальне провадження № 0000609 від 20 червня 2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грозине Коростенського району, Житомирської області, громадянина України, українця, РНОКПП НОМЕР_1 , офіційно не працюючого, раніше не судимого зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КК України,

встановив:

19.06.2023 приблизно о 17 год. 22 хв. (точний час не встановлено) ОСОБА_3 , перебував на території міського парку «Центральний», що за адресою: Київська область, Бучанський район, м. Ірпінь, по вул. Університетська, на ґрунті раптових виниклих неприязних відносин, у нього відбувся словесний конфлікт із ОСОБА_4 , в ході якого у ОСОБА_3 виник прямий умисел на завдання останній удару. Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 перебуваючи у тому ж місці, в той же час, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, відчуваючи фізичну перевагу, з метою нанесення удару ОСОБА_4 , з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, підійшовши ближче до потерпілої, наніс один удар лівою рукою в область голови ОСОБА_4 , в результаті чого спричинив останній фізичний біль.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (кримінальний проступок), передбачений ч. 1 ст. 126 КК України - умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за частиною 1 статті 126 КК України як умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Прокурором ОСОБА_5 подано клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, вона просить суд розглянути кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була складена в присутності захисника ОСОБА_6 , в якій ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КК України; згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами; йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку, він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини; згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному проваджені без проведення судового розгляду в судовому засіданні без його участі, просив призначити йому покарання у вигляді штрафу, який він має змогу сплатити.

Відповідно до частини 2 статті 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому статтями 381-382 КПК України.

Дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доведена та його дії вірно кваліфіковані за частиною 1 статті 126 КК України, як умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Аналізуючи зібрані по справі докази, які характеризують особистість обвинуваченого, суд вбачає наступне:

ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває, про що свідчать: довідки лікарів, вимога щодо судимості та його свідчення.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, скоєного останнім.

Кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 126 КК України відповідно до статті 12 КК України, віднесене до кримінальних проступків.

Обставиною, яка згідно статті 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття.

Обставин, які згідно статті 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , не встановлено.

В пункті 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року звернута увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог статті 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Судом при призначенні покарання враховуються вимоги статті 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 раніше не судимий, визнав свою провину, щиро розкаявся, просив призначити покарання у виді штрафу, з урахуванням особи винного та наведених вище обставин справи, суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції його від суспільства, тому можливо призначити йому покарання у виді штрафу в межах санкції, передбаченої частиною 1 статті 126 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню та речові докази відсутні.

Керуючись статтями 50, 65-67, частиною 1 статті 126 КК України, статтями 124, 370, 374, 381, 382 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого за частиною 1 статті 126 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Відповідно до частини 4 статті 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Головуючий суддя ОСОБА_1