КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/534/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - ст. 537 КПК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2023 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні, за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 , ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 червня 2023 року, якою клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування умовно-дострокового звільнення до

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богданівка Знам`янського району Кіровоградської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, безробітного, із двома неповнолітніми дітьми на утриманні, зареєстрованого та такого, який до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 29.12.2016 року вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк десять років,

залишено без задоволення.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда постановлено відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування прийнятого судом першої інстанції рішення вказано наступне.

В судовому засіданні засуджений відмовився від поданого ним клопотання, оскільки не звернувся до адміністрації колонії для отримання висновку відносно ступеня його виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить вказану ухвалу суду першої інстанції скасувати, задовольнити клопотання про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги наводить наступні доводи.

Він був не обізнаний про необхідність звертатись із заявою до адміністрації установи з метою зібрання установою документів стосовно нього для подальшого подання до суду; також він не знав про можливість суду самостійно витребувати особову справу для дослідження необхідних документів і прийняття рішення у відповідності до ст. 81 КК України.

Тож, висловлює вимогу витребування судом апеляційної інстанції його особової справи із установи виконання покарань, дослідивши яку, задовольнити його клопотання та застосувати щодо нього положення ст. 81 КК України.

Крім того, вказує, що судом першої інстанції порушено вимоги кримінального процесуального закону, оскільки в судовому засіданні не брав участь адвокат, який би здійснював його захист.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку засудженого ОСОБА_7 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу, думку прокурора, яка заперечувала задоволення апеляційної скарги засудженого, дослідивши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання ; Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як встановлює ч. 3 ст. 154 КВК України: Стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленого Кримінальним кодексом України строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: п. 2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання;

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно із рекомендаціями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» /далі Постанова Пленуму/ судам під час судового розгляду у справах цієї категорії, після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.При цьому, при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання необхідно враховувати поведінку засудженого за весь період відбуванням ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Встановлено: 29.12.2016 вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_7 засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк десять років; вирок суду першої інстанції залишений без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 25.05.2017.

Покарання ОСОБА_7 відбуває у ДУ «Кропивницька ВК (№6)».

Як убачається з матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_7 13.06.2023 до місцевого суду вніс клопотання про застосування щодо нього положень ст. 81 КК України та просив застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Судом першої інстанції судову справу за клопотанням засудженого прийнято у провадження, призначено розгляд клопотання.

При цьому, суд зобов`язав адміністрацію установи ДУ «Кропивницька ВК (№6)» надати суду особову справу засудженого, характеристики особи останнього, довідки про частини відбутого/невідбутого покарання, заохочення та стягнення, інформацію про залучення до робіт без оплати праці (у відповідності до вимог ст. 118 КВК України).

У судовому засіданні, при розгляді клопотання засудженого про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, суд першої інстанції, вислухавши думку засудженого, який відмовився від поданого ним клопотання, постановив відмовити у задоволенні клопотання засудженого про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Вказані дії суду не відповідають вимогам кримінального процесуального закону.

Засуджений ОСОБА_7 , дійсно, відмовився від поданого ним клопотання, мотивуючи свою відмову тим, що попередньо не звернувся до адміністрації установи виконання покарань за для отримання висновку про ступінь його виправлення.

Однак, суд у даному випадку був не позбавлений можливості надати роз`яснень про те, що суд вправі запитати особову справу засудженого та інші документи з ДУ «Кропивницька ВК (№6)», необхідні для розгляду клопотання, тим більше, вказані дії вже були здійснені судом і всі документи запитані відповідною ухвалою суду.

Більш того, судом першої інстанції клопотання засудженого про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання по суті не розглянуте, так як у зв`язку із відмовою засудженого від клопотання, суд не досліджував ті обставини, які мають досліджуватись судом при вирішення питання умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання, проте, при цьому, суд постановив відмовити у задоволенні клопотання.

Відмова у задоволенні клопотання передбачає попередньо проведення розгляду клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання із дослідженням особи засудженого та оцінюванням відповідних обставин і мотивацією висновків, з яких причин засуджений не підлягає такому звільненню від відбування покарання.

У разі відмови засудженого від поданого клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, у випадку, коли суд не входить до подальшого дослідження обставин та доказів по суті звернення клопотання, - суд мав закрити провадження за клопотанням засудженого.

Більш того, необхідно звернути увагу й на таке.

У відповідності до ч. 7 ст. 539 КПК України у разі набрання законної сили ухвалою суду про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням розгляд повторного клопотання з цього самого питання щодо осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, а також щодо осіб, засуджених за тяжкі та особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може мати місце не раніше як через рік з дня винесення ухвали суду про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше як через шість місяців.

Тобто, відмова суду в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання має наслідком те, що для ОСОБА_7 як особи, засудженої за тяжкий злочин до позбавлення волі на строк більше п`яти років, розгляд повторного клопотання з цього самого питання може мати місце не раніше як через рік з дня винесення ухвали суду про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення.

Отже, суд, фактично не проводивши розгляд клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання і не розглянувши його по суті, відмовив засудженому у задоволенні такого клопотання, позбавивши засудженого подальшого права звернення із аналогічним клопотанням протягом року із дня винесення ухвали.

Вказані дії суду першої інстанції є не тільки порушенням процедури розгляду даного виду клопотань, порушенням вимог кримінального процесуального закону, а й призвели до суттєвого звуження прав засудженого.

Відтак, зважаючи на зазначене, колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із призначенням нового судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 412, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 червня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування умовно-дострокового звільнення до ОСОБА_7 , скасувати.

Призначити у Ленінському районному суді м. Кіровограда новий судовий розгляд клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування умовно-дострокового звільнення до ОСОБА_7 .

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4