Справа № 297/2371/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000348 від 02.06.2023 року, яке поступило з обвинувальним актом по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, з освітою 9 класів, неодруженого, непрацюючого, судимого вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 15 вересня 2020 року за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до остаточного покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 (однин) рік,

за ст. 128 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 01 червня 2023 року в період часу з 19 години 00 хвилини по 20 годину 00 хвилин, перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , під час раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , схопив останнього за ліву руку, потягнувши на себе, в результаті чого ОСОБА_4 втратив рівновагу та впав на землю, а ОСОБА_5 у свою чергу впав на руку ОСОБА_4 , внаслідок чого з необережності спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої третини лівої ліктьової кістки, яке відповідно до висновку судово-медичної експертизи №47/Б від 13.06.2023 року відноситься до тілесних ушкоджень середньої степені тяжкості, як таке, що викликало тривалий розлад здоров`я, який перевищує період 21 доби.

Доказами на підтвердження встановлених обставин є наступне.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину визнав повністю і показав, що дійсно 01 червня 2023 року між ним та ОСОБА_4 виник конфлікт під час якого він схопив за руку ОСОБА_4 та останній впав на землю, а він впав на його руку, чим спричинив йому тілесні ушкодження руки.

Крім цього, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 ствердив, що не потребує захисника та перекладача, вільно розуміє мову, якою ведеться судочинство.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений, потерпілий та прокурор не оспорюють обставини справи та судом з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, тому суд за їх згодою відповідно до частин 3 і 4 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням обставин, які його характеризують.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Отже, суд обираючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Зокрема, розкаяння передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання своєї вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

У зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Так, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні висловив думку щодо засудження своєї поведінки та обіцяв у майбутньому не вчиняти кримінальних правопорушень, завдання тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 було вчинено випадково, в результаті раптово виниклого між ними конфлікту, умислу на вчинення таких дій обвинувачений не мав.

Отже, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України слід визнати його щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно досудової доповіді, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високий рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та високий ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства (у тому числі окремих осіб).

Згідно довідки КОМУНАЛЬНОГО НЕКОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ОБЛАСНИЙ ЗАКЛАД З НАДАННЯ ПСИХІАТРИЧНОЇ ДОПОМОГИ М.БЕРЕГОВА» ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ ОСОБА_5 за медичною допомогою до лікаря-психіатра поліклінічного відділення не звертався.

Згідно довідки КОМУНАЛЬНОГО НЕКОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА «БЕРЕГІВСЬКА ЛІКАРНЯ ІМЕНІ БЕРТОЛОНА ЛІННЕРА БЕРЕГІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ» ОСОБА_5 на диспансерному обліку у лікаря нарколога поліклінічного відділення не перебуває.

На думку суду обвинуваченого ОСОБА_5 слід визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 128 КК України, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Положеннями ст. 50 КК України, визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

В судових дебатах прокурор просив призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді 200 (двохсот) годин громадських робіт. Потерпілий ОСОБА_4 в судових дебатах не заперечив щодо призначення запропонованого прокурором покарання обвинуваченому ОСОБА_5 та пояснив, що не має до нього жодних моральних чи матеріальних претензій. Обвинувачений ОСОБА_5 в судових дебатах просив призначити йому покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив нетяжкий злочин, в якому щиро розкаявся, потерпілий ОСОБА_4 претензій ні морального, ні матеріального характеру до обвинуваченого не має, реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити в межах санкції ст. 128 КК України у вигляді громадських робіт, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що таке покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Згідно абзацу 12 пункту 2 частини 4 статті 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на стадії судового провадження не обирався.

Цивільний позов не заявлений.

Кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду не завдано.

Підстави застосування заходів кримінально-виховного характеру щодо юридичної особи у даному кримінальному провадженні відсутні.

Викривач у кримінальному провадженні відсутній.

Процесуальні витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні відсутні.

Відповідно до вимог ч. 15 ст. 615 КПК України, суд обмежується проголошенням резолютивної частини вироку в даній кримінальній справі з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ст. 128 КК України та призначити йому покарання за ст. 128 КК України у вигляді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Берегівський районний суд Закарпатської області протягом 30 діб з моменту його оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Віталій МИХАЙЛИШИН