Дата документу 18.01.2024 Справа № 314/4943/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
Єдиний унікальний №314/4943/23 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/807/69/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Троянди, Запорізького району Запорізької області, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, не одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, військовослужбовець, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, -

- 02 вересня 2019 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.304, ч.3 ст.185, ст.70 КК України засуджений до 4 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки;

- 18 березня 2020 року до Вільнянського районного суду Запорізької області направлено обвинувальний акт за ч.2 ст.185 КК України та 11 грудня 2020 року направлено обвинувальний акт за ч.3 ст.185 КК України, стосовно ОСОБА_6 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - в режимі відеоконференції (EASYCON),

підозрюваного ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Вільнянська установа виконання покарань №11»,

захисника-адвоката ОСОБА_9 - в режимі відеоконференції (EASYCON).

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 грудня 2023 року, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 09 лютого 2024 року, з визначенням суми застави у розмірі 80 520 гривень 00 копійок.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що інші запобіжні заходи не забезпечать виконання обов`язків підозрюваним.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою із засобами електронного контролю, в разі необхідності застосувати додаткові обмеження, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог в апеляційній скарзі зазначає, що слідчим суддею не вказано, на підставі яких саме фактичних даних зроблено висновок про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

На думку апелянта, вказані ризики у цьому кримінальному провадженні відсутні або низькі.

Вважає, що слідчим суддею не враховано, що підозрюваний має постійне місце проживання.

Вказує, що обставини кримінального провадження, дані, що характеризують особу підозрюваного, а також відсутність заявлених ризиків, дозволяли обрати його підзахисному більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Застосовуючи до ОСОБА_6 запобіжний захід, сторона обвинувачення та суд посилались на тяжкість скоєного правопорушення та можливе покарання. Однак, ОСОБА_6 повністю не визнає вину та наголошував на тому, що фізично він не міг та не вчиняв інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Разом з тим, захисник посилається на те, що його підзахисний має постійне місце проживання, а тому, на його думку, більш ніж достатнім буде застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Вважає, що вказаний запобіжний захід здатен забезпечити необхідний контроль за поведінкою та місцезнаходженням підозрюваного.

На думку захисника, прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатен досягти дієвості даного кримінального провадження.

Згідно з ухвалою слідчого судді, до слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_6 підозрюється у тому, що він будучи військовослужбовцем певної військової частини ЗС України, перебуваючи на посаді стрільця-снайпера, у спеціальному званні солдат.

Згідно ст.ст.11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статуту внутрішньої служби ЗС України) солдат ОСОБА_6 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.

Відповідно до ст.ст.1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України.

Згідно з Указами Президента України, починаючи з 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради Національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжено до 15 листопада 2023 року.

Проте, в порушення вищезазначених вимог законодавства, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, за таких обставин:

Так, 19 вересня 2023 року, в нічний час доби, більш точний час встановити не виявилось за можливе, ОСОБА_6 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості, розташованої поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 , скориставшись відсутністю уваги з боку сторонніх осіб та потерпілого ОСОБА_10 , шляхом вільного доступу викрав належний йому металевий гідравлічно-підкатний домкрат на 5 т, чим спричинив останньому майнову шкоду.

Згідно з висновком експерта № 4555 від 17 жовтня 2023 року, на момент вчинення кримінального правопорушення ринкова вартість металевого гідравлічно-підкатного домкрату на 5 т, становить 2750 гривень 00 копійок.

Після чого, ОСОБА_6 з викраденим майном покинув місце злочину, та розпорядився ним на власний розсуд.

Заслухавши доповідь судді; підозрюваного ОСОБА_6 , його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурорів, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та вважали, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглядаючи оскаржувану ухвалу в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався цих вимог закону при розгляді клопотання.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження убачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного, прокурора та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 , тяжкість інкримінованого останньому кримінального правопорушення, дані про його особу, який є раніше судимим, перебування в провадженні суду іншого кримінального провадження стосовно останнього, а також конкретні обставини вказаного кримінального правопорушення.

Як убачається з наданих матеріалів провадження та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.

Обґрунтованість підозри підтверджується доказами, доданими до клопотання, а саме: заявами про вчинення кримінальних правопорушень; відомостями з протоколу огляду від 05 жовтня 2023 року; протоколу огляду від 16 жовтня 2023 року; показаннями потерпілого ОСОБА_10 ; показаннями свідка ОСОБА_11 ; відомостями з протоколу огляду від 16 жовтня 2023 року; протоколу впізнання за фотознімками від 16 жовтня 2023 року за участю свідка ОСОБА_11 ; показаннями свідка ОСОБА_12 ; відомостями з протоколу впізнання за фотознімками від 23 жовтня 2023 року за участю свідка ОСОБА_12 ; поясненнями ОСОБА_6 ; та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Окрім того, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

У рішенні Європейського Суду з прав людини «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року вказано на те, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Колегія суддів вважає, що надані слідчим та прокурором докази є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку, що ОСОБА_6 міг вчинити вищевказане кримінальне правопорушення, тобто про те, що підозра є обґрунтованою.

Об`єктивних даних, які б свідчили про те, що надані слідчим докази отримані з порушенням порядку, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, колегією суддів не встановлено.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_6 повністю не визнає вину, та фізично не міг та не вчиняв інкриміноване йому кримінальне правопорушення, є передчасними. Всі обставини провадження мають бути повно, всебічно і ретельно досліджені під час досудового розслідування, а доводи сторони захисту мають бути оцінені в установленому законом поряду у сукупності з іншими доказами.

Перевіряючи доводи клопотання щодо наявності ризиків, про які вказано у клопотанні, слідчий суддя фактично дійшов висновку про те, що ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, існують, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя врахував ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 правопорушення, обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у якому він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного.

Згідно з матеріалами провадження, ОСОБА_6 раніше судимий за злочини проти власності, перебуваючи в статусі обвинуваченого по кримінальним провадженням за вчинення злочинів проти власності, підозрюється у вчиненні нових епізодів аналогічних злочинів, що може свідчити про стійку схильність останнього до вчинення умисних кримінальних правопорушень.

Твердження сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, перевірялися слідчим суддею та спростовані в оскаржуваній ухвалі.

Обставини, на які посилається сторона захисту, а саме те, що підозрюваний має постійне місце проживання, є військовослужбовцем, на думку колегії суддів, правильність висновків слідчого судді не спростовують, оскільки суттєво не зменшують встановлених ризиків.

З огляду на фактичні обставини кримінального провадження, а також враховуючи відомості про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про доведеність ризиків, вказаних у клопотанні.

Також, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам.

В ухвалі зазначені обставини, з урахуванням яких суд дійшов висновку про неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.

Вказані висновки слідчого судді стороною захисту не спростовані з наданням відповідних доказів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Окрім того, відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, одночасно визначив розмір застави.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника підозрюваного, та ті, що заявлені при апеляційному розгляді, на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

З матеріалів провадження та оскаржуваної ухвали убачається, що всі обставини, що мають значення для правильного вирішення клопотання, слідчим суддею дослідженні повно і всебічно.

Дані про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватися в умовах СІЗО, в матеріалах провадження відсутні.

Разом з цим, виходячи з системного аналізу положень Кримінального процесуального кодексу України, в т.ч. ст.197 цього Кодексу, запобіжний захід у виді тримання під вартою на стаді досудового розслідування може бути застосований до підозрюваної особи не більше ніж на шістдесят днів, але в межах строку досудового розслідування.

З матеріалів провадження убачається, що на час розгляду клопотання строк досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні завершувався 23 грудня 2023 року та в установленому законом порядку не продовжувався.

На викладене слідчий суддя уваги не звернув та застосував щодо підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк, який значно перевищує строки досудового розслідування.

В той же час, в ході апеляційного розгляду прокурором долучено постанову керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_13 від 22 грудня 2023 року про продовження строку досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, до трьох місяців, тобто до 23 січня 2024 року. Проте, вказана постанова винесена прокурором вже після ухвалення оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Більш того, період тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, визначений оскаржуваною ухвалою, виходить за межі навіть продовженого строку досудового розслідування, з урахуванням вищевказаної постанови прокурора від 22 грудня 2023 року.

Таким чином, вказана ухвала у частині строку її дії підлягає зміні на підставі ст.ст.407-409 КПК України, з визначенням строку дії ухвали в межах строку досудового розслідування (на час постановлення оскаржуваної ухвали), тобто до 23 грудня 2023 року.

Відповідно, оскільки строк дії ухвали на цей час закінчився, а інше судове рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою відсутнє, останній підлягає звільненню з-під варти.

В подальшому питання щодо запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_6 за наявності до того підстав має вирішуватися згідно з вимогами чинного кримінального процесуального законодавства.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 грудня 2023 року, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 09 лютого 2024 року, з визначенням суми застави у розмірі 80 520 гривень 00 копійок, змінити в частині строку дії ухвали, встановивши цей строк до 23 грудня 2023 року, тобто в межах строку досудового розслідування (станом на час постановлення оскаржуваної ухвали).

З-під варти ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити.

У решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4