Справа № 738/2169/23
№ провадження 1-кс/738/157/2023
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

14 грудня 2023 року слідчий суддя Менського районного суду Чернігівської області: ОСОБА_1

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого СВ ВП № 1 Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в м. Мена клопотання слідчого у кримінальному провадженні слідчого СВ ВП №1 (м. Мена) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, кримінальне провадження № 0000020, -

ВСТАНО В И В:

14 грудня 2023 року до Менського районного суду Чернігівської області надійшло клопотання слідчого у кримінальному провадженні слідчого СВ ВП №1 (м. Мена) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що 12.12.2023 до відділення поліції № 1 (м. Мена) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області надійшла письмова заява ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 про те, що 12.12.2023, близько 12:30 год. син заявниці ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді травматичного розриву селезінки. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_7 перебуває на стаціонарному лікуванні у КНП «Корюківська ЦРЛ».

12 грудня 2023 року відомості за даним фактом було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та присвоєно порядковий номер № 0000020 та визначено правову кваліфікацію кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 12 грудня 2023 року, близько 12 год. 30 хв., ОСОБА_5 перебуваючи в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, зумовлених конфліктом із своєю матір`ю - ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс їй не менше трьох ударів заздалегідь підготовленою ним дерев`яною палицею по всім частинам тіла, заподіявши останній тілесні ушкодження у вигляді травматичного розриву селезінки, чим спричинив згідно наказу №6 від 17.01.1995 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» тілесні ушкодження, які за своїм характером мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та є небезпечними для життя в момент їх заподіяння. Такими своїми діями, ОСОБА_5 згідно з ст.ст. 1, 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вчинив домашнє фізичне насильство.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється в умисному заподіянні ОСОБА_7 умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

12.12.2023 о 18 год. 20 хв. ОСОБА_5 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

13.12.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

На підставі вищевикладеного, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та виконання завдань кримінального провадження, враховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання наявним ризикам, слідчий у кримінальному провадженні звернулась до суду з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні слідчий СВ ВП № 1 (м. Мена) ОСОБА_4 подане клопотання підтримала, посилаючись на викладені в ньому обставини, просила суд його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала, просила обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на обґрунтовану підозру у вчиненні злочину та наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, і неможливість застосувати більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 в судовому засіданні погодився з думкою свого підзахисного, заперечував проти задоволення клопотання та просив застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Суд перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінальних проваджень, у рамках яких було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку підозрюваного, його захисника, слідчого та прокурора, приходить до наступного висновку.

Так, клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Ч. 2 ст. 183 КПК України зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

В судовому засіданні слідчим та прокурором було доведено:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, покарання за який передбачає позбавлення волі на строк до восьми років, що підтверджується: витягом з кримінального провадження № 0000020 та іншими матеріалами кримінального провадження доданими до клопотання;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування; ризик незаконного впливу на свідків та потерпілу, оскільки підозрюваний зареєстрований та проживає в одному населеному пункті із свідками і в одному житловому помешканні із потерпілою, а їх покази мають важливе значення для кримінального провадження; .

Аналізуючи ризик переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиев проти Молдови).

Обставини, що обґрунтовують наявність вищезазначених ризиків, та обставини, що перешкоджають органам досудового розслідування уникнути ризиків без взяття під варту підозрюваного ОСОБА_5 є те, що останній не має джерел доходу, не працевлаштований, не має сталих соціальних зв`язків, оскільки не одружений, раніше неодноразово судимий.

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів запобігання ризикам.

Слідчим суддею оцінено в сукупності такі обставини:

1) тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винним, а саме те, що санкція ч. 1 ст. 121 КК України передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років;

2) вчинення кримінального правопорушення, із застосуванням насильства, по відношенню до особи;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, а саме те, що дані про його неможливість утримуватися в місцях попереднього ув`язнення відсутні;

4) відсутність у підозрюваного постійної роботи та стійких соціальних зв`язків;

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У конвенційній судовій практиці вироблено чотири основні прийнятні причини для тримання особи під вартою до винесення вироку, коли така особа підозрюється у вчиненні злочину: ризик того, що особа не з`явиться до суду; ризик того, що обвинувачений у разі звільнення, вчинить дії, які перешкоджатимуть відправленню правосуддя, або вчинить нові злочини, або порушить громадський порядок (Справа «Пізурян проти Вірменії»).

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_5 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, підозрюваний не працевлаштований, не має стабільних соціальних зв`язків, раніше неодноразово судимий все це свідчить про його негативну репутацію, а також враховуючи його вік, стан здоров`я та існування ризику можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, впливу на свідків та потерпілу, та ненадання підозрюваним та його захисником будь яких доказів, що б дало можливість застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, пов`язаного із застосуванням насильства проти життя та здоров`я особи.

Виходячи з викладеного, на підставі ст. ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст. ст. 131,132, 176-178, 182-184, 193, 194, 197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого у кримінальному провадженні слідчого СВ ВП №1 (м. Мена) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18 год. 20 хв. 10 лютого 2024 року, без права внесення застави.

Визначити 18 год. 20 хв. 10 лютого 2024 року датою закінчення строку дії ухвали про тримання під вартою ОСОБА_5 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити слідчому, прокурору, обвинуваченому та його захиснику.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1