справа № 154/2239/20
провадження №1-кп/165/58/23
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
20 грудня 2023 року м. Нововолинськ
Нововолинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілих ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,-
встановив:
16.08.2016 ОСОБА_6 прийнято на військову службу за контрактом до Збройних Сил України.
16.08.2016 між ОСОБА_6 та Міністерством оборони України в особі командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 полковника ОСОБА_8 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу на строк три роки.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.09.2016 № 207 солдата ОСОБА_6 , призначено наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 19.09.2016 № 217-РС на посаду кухара взводу матеріального забезпечення 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , з 27.09.2016 зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та визнано таким, що з 27.09.2016 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Згідно ст.ст. 3, 21, 68 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Відповідно до вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бездоганно і неухильно додержуватись порядку правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, поважати честь і гідність кожної людини.
Ввечері 12.04.2017 військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_6 у позаслужбовий час спільно з військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відпочивали в молодіжно-культурному центрі «Метелик», розташованому по вул. Князя Романа у м. Володимир-Волинський Волинської області.
Після цього, 13.04.2017 у період часу з 00 год. 35 хв. до 01 год. 22 хв. солдат ОСОБА_6 , знаходячись по вул. Князя Романа в м. Володимир-Волинський Волинської області, неподалік молодіжно-культурного центру «Метелик» у позаслужбовий час, будучи в стані алкогольного сп`яніння, діючи групою осіб спільно з солдатом ОСОБА_9 , під час конфлікту з солдатом ОСОБА_10 , який виник на ґрунті спільного розпивання алкогольних напоїв, керуючись прямим умислом, направленим на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , усвідомлюючи неправомірність своїх дій, групою осіб спільно з ОСОБА_9 умисно наніс ОСОБА_10 не менше 11 ударів руками й ногами в голову та в різні ділянки тіла.
Внаслідок вказаних дій групи осіб у складі ОСОБА_6 і ОСОБА_9 . ОСОБА_10 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді саден ніг, тулуба, обличчя, синців обличчя, гематом, забійних ран обличчя, а також тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку із крововиливами під мозкові оболонки, що за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння і в даному конкретному випадку спричинили смерть ОСОБА_10 , чим вчинено заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, вчиненого групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані як умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України.
Під час судового провадження між старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурором Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 в присутності захисника ОСОБА_7 19 грудня 2023 року укладено угоду про визнання винуватості. Згідно з угодою обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, не заперечує обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, зобов`язується повністю та беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Сторони узгодили призначення ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 3 (три) місяці.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, із врахуванням покарання, призначеного вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13.08.2020 (справа 154/1222/20), у виді позбавлення волі на строк 4 роки, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 3 (три) місяці.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні злочину, в якому він обвинувачується, визнав повністю за обставин, викладених в обвинувальному акті, просив суд затвердити укладену між ним та прокурором 19 грудня 2023 року угоду про визнання винуватості. Наслідки затвердження даної угоди йому зрозумілі. Заявлений потерпілим цивільний позов визнає в повному обсязі.
Захисник ОСОБА_7 просив суд затвердити угоду, укладену між прокурором та ОСОБА_6 у пристуності адвоката.
Прокурор у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між ним та обвинуваченим ОСОБА_6 19.12.2023.
Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_11 надали письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підтримали в повному обсязі, просили його задоволити. (а.с. 88, 89,том 6).
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечив щодо затвердження укладеної між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості, цивільний позов підтримав в повному обсязі, просив його задоволити.
Представник потерпілих адвокат ОСОБА_5 заявлений позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди,завданої злочином (а.с.96-99,том 1) підтримав, просив його задоволити в повному обсязі.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з такого.
Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з того, що відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винуватим, відповідно до ч. 5 ст.12 КК України віднесене до тяжкого злочину. Потерпілі надали письмові згоди прокурору на укладення ним угоди. Міра покарання погоджена сторонами угоди відповідає санкції ч. 2 ст. 121 КК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексута Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_6 погоджується на призначення узгодженого сторонами покарання.
Виходячи з викладеного, враховуючи, що угода про визнання винуватості від 19 грудня 2023 року була укладена обвинуваченим ОСОБА_6 та прокурором добровільно, всі потерпілі надали письмові згоди прокурору на укладення ним угоди, вона відповідає вимогам закону і не порушує права, свободи, інтереси сторін та інших осіб, суд вважає, що її слід затвердити, призначивши узгоджену сторонами міру покарання.
27 лютого 2020 року ОСОБА_6 затримано за підозрою у вчиненні 13.04.2017 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України і ухвалою слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 28 лютого 2020 року до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді взяття під варту, який неодноразово продовжувався, в тому числі під час судового розгляду провадження за ч.2 ст.121 КК України.
Вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13.08.2020 ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

У зв?язку з набранням вказаним вироком законної сили, за клопотанням сторони обвинувачення, ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 17.11.2020, обвинуваченого у вчиненні 13 квітня 2017 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України ОСОБА_6 , тимчасово залишено в Державній установі «Луцький слідчий ізолятор» у зв`язку із судовим розглядом даного кримінального провадження до закінчення розгляду і набранням вироком законної сили (а.с.138, т.1).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній у Постанові від 29.08.2018, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув?язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 в силу як прямої, так і зворотньої дії кримінального закону.

Тому суд, зараховуючи строк попереднього ув?язнення ОСОБА_6 у строк покарання, застосовує ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-УШ від 26.11.2015.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 38685,40 грн та моральної шкоди в розмірі 300000 грн, вимоги якого визнав обвинувачений, суд заловольняє в повному обсязі.

Питання щодо речових доказів, суд вирішує за правилами ст. 100 КПК України.

Судових витрат у провадженні немає.

Керуючись ст.ст. 128,129, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурором Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000022 від 07.03.2018 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та обвинуваченим ОСОБА_6 в присутності захисника ОСОБА_7 від 19 грудня 2023 року.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 3 (три) місяці.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, із врахуванням покарання, призначеного вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13.08.2020 у виді позбавлення волі на строк 4 роки, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 3 (три) місяці.

Початок відбуття покарання за даним вироком обчислювати обвинуваченому ОСОБА_6 з дня проголошення вироку 20 грудня 2023 року, зарахувавши, відповідно до ч.5 статті 72 КК України в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015,у строк покарання, попереднє ув?язнення з дня його затримання 27 лютого 2020 року до дня набрання вироком законної сили включно, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 38685,40 грн та моральної шкоди в розмірі 300000 грн. задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 на відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином 38685 (тридцять вісім тисяч шістсот вісімдесят п`ять) гривень 40 копійок та моральної шкоди в розмірі 300000 (триста тисяч) гривень, а всього 338685 (триста тридцять вісім тисяч шістсот вісімдесят п`ять) гривень 40 копійок.

Речові докази: речі потерпілого ОСОБА_10 : кофту-куртку з тканини чорного кольору з капюшоном, кофту з тканини сірого та чорного кольорів з капюшоном, штани спортивні з тканини сірого кольору, футболку з тканини сірого кольору, кросівки з шкірозамінника і тканини чорного кольору марки «Адідас», пару шкарпеток чорного кольору повернути потерпілому ОСОБА_4 ;

- речі ОСОБА_6 : куртку-парку з тканини бордового та бежевого кольорів з капюшоном, туфлі (кросівки) із шкірозамінника чорного кольору, штани з тканини темно-синього кольору; пошкоджений брючний ремінь з тканини чорного, жовтого, білого кольорів та шкірозамінника коричневого кольору повернути ОСОБА_6 ;

- експериментальні зразки тілесних ушкоджень у вигляді негативного відбитку структури тканини залишити при матеріалаах провадження.

Письмові докази, надані стороною обвинувачення на виконання ухвали суду про тимчасовий доступ до речей і документів від 19.10.2023 (а.с.156-157,т.6) залишити при матеріалах кримінального провадження №0000022 від 07.03.2018.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Волинського апеляційного суду через Нововолинський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 в цей же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий підпис ОСОБА_12