Пр.1-кп/336/569/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретарки судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001314 від 26.07.2023, яке надійшло до суду на підставі обвинувального акта, складеного відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження смт Новомиколаївка Новомиколаївський район Запорізької області, громадянина України, який отримав повну середню освіту, офіційно не працевлаштований, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 22.12.2023 Жовтневим районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст.382 КК України до штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500,00 гривень; штраф на даний час не сплачений;

за ознаками скоєння кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.382 КК України, -

за участі сторін кримінального провадження: з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 , з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

26.05.2022 постановою ББА №474923 47) ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП за керування, відповідно з чим на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 20 400,00 гривень. Зазначена постанова набрала законної сили та в установленому законом порядку не оскаржувалась.

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя справа №336/1581/23, пр.3/336/1230/2023, ОСОБА_3 від 22.03.2023 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 126, ч.3 ст. 130 КУпАП, у тому числі за повторне протягом року керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 51 000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років та без конфіскації транспортного засобу (ЄУН №336/1581/23, пр. 3/336/1230/2023). Зазначена постанова набрала законної сили 04.04.2023 та не оскаржувалась в установленому законом порядку.

В подальшому, ОСОБА_3 незважаючи на рішення Шевченківського районного суду міста Запоріжжя, яким останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом без відповідного права, умисно, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, продовжив керувати транспортними засобами.

17.06.2023 о 12-41 годині ОСОБА_3 , будучи особою, яка протягом року піддавалася адміністративному стягненню за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП та ст. 126 КУпАП, перебуваючи за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чарівна, біля буднику №133, керував автомобілем "Renault Megane", державний номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимоги ПДР та був зупинений працівниками патрульної поліції, в результаті перевірки якими встановлено, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування всіма видами транспортних засобів Шевченківським районним судом міста Запоріжжя, правопорушення вчинене повторно протягом року.

Так, 17.06.2023 о 12-41 годині ОСОБА_3 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, керував автомобілем "Renault Megane", державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухаючись за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чарівна, біля будинку №133, зупинений працівниками Управління патрульної поліції ДПП.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення беззаперечно визнав, надав пояснення, які відповідають тим, що викладені в обвинувальному акті, підтвердив фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема, дату, час, місце й спосіб скоєння злочину, у скоєному щиро розкаявся.

В судовому засіданні він показав суду, що дійсно, у травні 2022 року, у дату, вказану в обвинувальному акті, ОСОБА_3 був притягнутий до адміністративної відповідальносі за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, працвниками поліції із призначеннмя штрафу у виді штрафу. Крім того, на підставі постанови Шевченківського районного суду м.Запоріжжя, винесеної у березні 2023 року, точні дані (номер справи та дату ухвалення) не пам`ятає, за вчинення адміністративних порушень, передбачених ст.126, 130 КУпАП, його притягнуто до відповідальності, зокрема, у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 10 років. Копію вказаної постанови обвинувачений отримував, не оскаржував її у апеляційному порядку, був обізнаний про наявність таким чином судового рішення, яке набрало законної сили, але з часу призначення даного стягнення неоноразово керував тренспортними засобами, розуміючи, що це не дозволяється протягом строку позбавлення. Так, 17.06.2023, у денний час доби, точного часу не пам`ятає, ОСОБА_3 керував автомобілем "Renault Megane", державний номерний знак НОМЕР_1 , якй належний його матері, у АДРЕСА_3 , точної адреси не пам`ятає, був зупинений працівниками Управління патрульної поліції ДПП. У скоєному розкаюється, розуміє хибність своєї поведінки.

Враховуючи думку учасників кримінального провадження, судом визнано за можливе провести розгляд провадження із застосуванням норми ч.3 ст.349 КПК України в судовому засіданні, а саме, за згодою всіх учасників судового провадження, судом не досліджуввся повний обсяг доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, оскільки вони ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, що його позиція є добровільною та істинною, а також ОСОБА_3 роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку. Крім того, обвинуваченим подано відповідну заяву, підтверджено під час судового засідання, що зміст ч.3 ст.349 КПК України йому зрозумілий.

Відповідно до встановленого порядку судового розгляду кримінального провадження судом досліджено визначений обсяг доказів, а саме, надані стороною обвинувачення письмові докази на підтвердження події правопорушення, зокрема, матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, а також копію вироку Жовтневого районного суду м.Запоріжжя відносно ОСОБА_3 від 22.12.2023, висновок досудової доповіді, підготовленої органом пробації на підставі ухвали суду.

Дослідивши визначений обсяг доказів та надавши їм належну оцінку, вислухавши покази обвинуваченого, суд вважає, що його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) при вище викладених обставинах повністю доведена, а дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує такі обставини.

За змістом ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, згідно зі ст.12 КК України, діяння, передбачене ч.1 ст.382 КК України віднесено до нетяжких злочинів.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, визнається щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання особі відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено. Також, суд враховує й відомості про особу обвинуваченого, який на час вчинення порушення раніше не судимий, під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, офіційного місця працевлаштування не має.

Згідно з досудовою доповіддю, яка надійшла до суду від Олександрівського РВ Філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області на виконання ухвали суду від 16.01.2024, орган пробації зробив висновки, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_3 є високим, ризик небезпеки для суспільства оцінений як середній, тому орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високу небезпеку для суспільства, окремих осіб.

На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе лише за умови здійснення з боку уповноважених органів пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. Якщо суд дійде висновку про можливість застосування ст.75 КК України, орган пробації вважає за можливе застосувати обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України, а також п.2 ч.3 ст.76 КК України.

За результатами розгляду справи, беручи до уваги тяжкість та фактичні обставини вчиненого правопорушення, вищенаведені чинники, форму вини та мотиви вчиненого, відсутність тяжких наслідків, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

За нормою ч.4 ст.70 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Судом визнається доведеним, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.382 КК України, вчинено ОСОБА_3 до постановлення попереднього вироку у кримінальному провадженні №331/6386/23, пр.1-кп/331/602/2023, ухваленого 22.12.2023 Жовтневим районним судом м.Запоріжжя. Відповідно до вказаного вироку суду визнано ОСОБА_3 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 гривень. Вирок суду набрав законної сили 23.01.2024. В матеріалах справи відсутні відомості щодо сплати штрафу обвинуваченим ОСОБА_3 за вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 22.12.2023, що в судовому засідання підтверджено й самим обвинуваченим.

Тому, враховуючи час вчинення злочину та час ухвалення попереднього вироку суду, суд дійшов висновку про те, що покарання у даному провадженні необхідно призначити за сукупністю кримінальних правопорушень саме у відповідності до вимог ч.4 ст.70 КК України.

За приписами ч.3 ст.72 КК України, основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

У зв`язку з викладеним суд призначає остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, при цьому покарання у виді штрафу має виконуватись самостійно.

На переконання суду, виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, тому необхідно звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк згідно зі ст.75 КК України тривалістю 1 рік, якщо протягом цього строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а також додатковий обов`язок, визначений п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Визначене покарання є необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень, тобто, відповідає меті, передбаченій ст.50 КК України, із дотриманням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання, на переконання суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Щодо можливості призначення іншого покарання за вчинення даного злочину, як передбачено альтернативно ч.1 ст.382 КК України, суд вважає за недоцільне призначати такий вид покарання, врахочуючи відсутність сталого заробітку у ОСОБА_3 , офіційного місця працевлаштування, а також несплату протягом місяця з дня набрання вироком законної сили штрафу за вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 22.12.2023.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувався. Інші заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування й судового розгляду, що підлягають розгляду судом, не застосовувались.

Відповідно до ст.118 КПК України процесуальні витрат за матеріалами кримінального провадження відсутні.

Суд вважає за необхідне вирішити питання щодо речових доказів по справі з урахуванням положень ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 100, 118, 349, 369-371, 373-374, 376, 392, 394, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.382 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік та штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500,00 гривень.

У відповідності до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину, а також виконає обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України:

- періодично з`являтиметься для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Додатково покласти на ОСОБА_3 обов`язок, передбачений п.2 ч.3 ст.76 КК України:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

На підставі ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Речові докази - відеозапис на DVD-R диску, що перебуває у матеріалах кримінального провадження, - залишити у справі.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 цього Кодексу.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Відповідно до ч.15 ст.615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку проголосити його резолютивну частину з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1