Справа №635/3/24
Провадження №1-кп/635/527/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2024 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000096 від 20 листопада 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Рогань Харківського району Харківської області, громадянина України, з неповною вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 111-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України.

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною та незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаагськими конвенціями 1907 року, IV Женевськими конвенціями 1949 року, а також усупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї, Договору про дружбу, співробітництво та партнерство між Україною та Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом. Діючи в порушення норм міжнародного гуманітарного права, президент Російської Федерації (далі РФ), а також інші невстановлені на даний час досудовим розслідуванням представники влади РФ, всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05 грудня 1994 року, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01 серпня 1975 року та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН та Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09 грудня 1981 року № 36/103, від 16 грудня 1970 № 2734 (ХХV) від 21 грудня 1965 року № 2131 (ХХ), від 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ), підготували та розв`язали агресивну війну та військовий конфлікт підрозділів ЗС РФ на території України. 24 лютого 2022 року на виконання вищевказаного злочинного наказу військовослужбовці Збройних Сил РФ, шляхом збройної агресії, із загрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Харківській, Донецькій, Луганській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та вчинили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, що мають важливе народногосподарське або оборонне значення, та вчинили окупацію частин зазначеної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України з порушенням порядку, встановленого Конституцією України, яка триває до теперішнього часу та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Так, після початку збройної агресії Російської Федерації проти України, на початку травня 2022 року, в денний час доби, більш точної дати та часу під час проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим, громадянин України ОСОБА_3 , будучи обізнаним про факт ведення вказаною державою агресивної війни проти України, перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього виник раптовий злочинний умисел, направлений на здійснення публічних закликів до підтримки дій держави агресора та невизнання поширення державного суверенітету України на тимчасово окуповані території України до невизначеного кола осіб.

В подальшому, реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , з метою схиляння своїх односельців до власної позиції, публічно, усно висловлювався в підтримку дій та рішень держави агресора Російської Федерації, із текстовим змістом: «зовсім скоро росіяни наведуть належний порядок та лад в Україні», мовляв, щойому подобаються росіяни та українці всі «бендери», не до вподоби йому українські люди та українська влада. Окрім того, ОСОБА_3 , не припиняючи своїх неприпустимих дій на підтримку дій збройних формувань держави агресора, які виразилися у вкрай низькому, ганебному висловлюваннізокрема те, що «зовсім скоро нас визволять від української влади і нам усім буде чудово жити під Росією і російською владою», висловлювався у тому, що наразі він чекає прихід Росії на територію України та наполягав на тому, що «президент Росії молодець і він правильно править своєю державою», чим умисно, протиправно, здійснював публічні заклики до підтримки рішень та дій держави-агресора, шляхом розповсюдження закликів, спрямованих на заперечення здійснення збройної агресії проти України та до підтримки рішень та дій держави-агресора.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує в межах висунутого обвинувачення за ч.1 ст.111-1 КК України як публічні заперечення громадянином України здійснення збройної агресії проти України та публічні заклики громадянином України до підтримки рішень та дій держави-агресора.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Потерпілі у даному кримінальному провадженні відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_3 надав письмову заяву, складену в присутності захисника ОСОБА_5 щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Матеріали кримінального провадження відповідають вимогам ч. 3 ст. 302 КПК України, встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження. За таких обставин суд ухвалює вирок у спрощеному провадженні.

Суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.111-1 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення доведена повністю.

Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він судимості не має, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має неповну вищу освіту, одружений,має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, за місцем мешкання негативно не характеризується, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального проступку, обставину, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, обставини вчинення кримінального проступку.

Суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень призначити покарання у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинений проступок, у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків в органах влади, місцевого самоврядування, установах, підприємствах та організаціях незалежно від форм власності, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Витрати на залучення експертів та речові докази у кримінальному проваджені відсутні.

Керуючись ст. ст.369,373,374,381,382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків в органах влади, місцевого самоврядування, установах, підприємствах та організаціях незалежно від форм власності, на строк 10 (десять) років.

Вирок суду може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня отримання його копії, з урахуванням особливостей, передбачених ч.1ст. 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку суду не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати всім учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1