Провадження № 1-кс/947/637/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 та його представника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000284 від 25.07.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 3ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

І. КОРОТКИЙ ВИКЛАД ФАКТИЧНИХ ОБСТАВИН ДАНОГО КРИМІНАЛЬНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000284 від 25.07.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що невстановлена злочинна група осіб діючи на території м. Одеса, здійснить пошук контактних даних військовослужбовців ЗСУ, які перебувають в зоні бойових дій та які потребують транспортні засоби для виконання бойових завдань пов?язаних із здійсненням відсічі збройної агресії представників ЗС РФ.

Після отримання контактних даних військовослужбовців ЗСУ використовуючи мобільний зв?язок здійснюють дзвінки останнім. Під час спілкуванням представляючись особою, яка перебуває на території іншої держави та яка прагне надати благодійну допомогу ЗСУ, у вигляді безоплатного надання транспортного засобу чим вводять останніх в оману.

В подальшому введених в оману потерпілих, наполегливо просять надати грошові кошти на паливо для автомобіля та надають підконтрольні учасникам злочинної групи банківські платіжні картки.

У зв?язку з чим введені в оману потерпілі здійснюють перекази грошових коштів із власних банківських рахунків на банківські рахунки, які підконтрольні учасникам злочинної групи на різні суми.

Після чого невстановлена злочинна група осіб транспортний засіб не доставляють, грошові кошти не повертають, на зв?язок не виходять.

Під час проведення досудового розслідування було встановлено, що 23 липня 2023 року вказана злочинна група використовуючи абонентські номери НОМЕР_1 , НОМЕР_2 заволоділи шахрайським шляхом грошовими коштами ОСОБА_6 у сумі 25800 гривень, яка вона переказала на банківську картку № НОМЕР_3 , яка оформлена на ОСОБА_7 .

Крім того, 31 липня 2023 року вказана злочинна група використовуючи абонентські номери НОМЕР_4 , НОМЕР_5 заволоділи шахрайським шляхом грошовими коштами ОСОБА_8 у сумі 17000 гривень, які він переказав на банківську картку № НОМЕР_6 , яка оформлена на ОСОБА_9 .

Крім того, 19 серпня 2023 року вказана злочинна група використовуючи абонентський номер НОМЕР_7 заволоділи шахрайським шляхом грошовими коштами ОСОБА_10 у сумі 18000 гривень, які він переказав на банківську картку № НОМЕР_6 , яка оформлена на ОСОБА_9 .

Крім того, 25 серпня 2023 року вказана злочинна група використовуючи абонентський номер НОМЕР_8 , заволоділи шахрайським шляхом грошовими коштами ОСОБА_11 у сумі 27340 гривень, які вона переказала на банківську картку № НОМЕР_9 , яка оформлена на ОСОБА_9 .

Крім того, 28 вересня 2023 року вказана злочинна група використовуючи абонентський номер НОМЕР_10 , заволоділи шахрайським шляхом грошовими коштами ОСОБА_12 у сумі 17850 гривень, які він переказав на банківську картку № НОМЕР_11 , яка оформлена на ОСОБА_9 .

Крім того, 30 вересня 2023 року вказана злочинна група використовуючи абонентські номери НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , заволоділи шахрайським шляхом грошовими коштами ОСОБА_13 у сумі 17850 гривень, які він переказав на банківську картку № НОМЕР_11 , яка оформлена на ОСОБА_9 .

Крім того, 16 жовтня 2023 року вказана злочинна групи, заволоділи шахрайським шляхом грошовими коштами ОСОБА_14 у сумі 33125 гривень, які він переказав на банківську картку № НОМЕР_14 , яка оформлена на ОСОБА_7 .

Крім того, 01 грудня 2023 року вказана злочинна група використовуючи абонентський номер НОМЕР_15 , заволоділи шахрайським шляхом грошовими коштами ОСОБА_15 у сумі 10 000 гривень, які він переказав на банківську картку № НОМЕР_3 , яка оформлена на ОСОБА_7 .

Крім того, 04 грудня 2023 року вказана злочинна група використовуючи абонентські номери НОМЕР_16 , НОМЕР_17 , заволоділи шахрайським шляхом грошовими коштами ОСОБА_16 у сумі 33 924 гривень та ОСОБА_17 у сумі 1400 гривень, які вони переказали на банківську картку № НОМЕР_3 , яка оформлена на ОСОБА_7 .

Крім того, 11 грудня 2023 року вказана злочинна група використовуючи абонентські номери НОМЕР_18 , НОМЕР_19 , заволоділи шахрайським шляхом грошовими коштами ОСОБА_18 у сумі 48700 гривень, які він переказали на банківську картку № НОМЕР_20 , яка оформлена на ОСОБА_7 .

Так під час подальшого досудового розслідування було встановлено, що з банківських карток, на які потерпілі здійснювали переказ грошових коштів здійснювали зняття грошових коштів ОСОБА_9 та ОСОБА_7 .

Також згідно відповіді на запит з ломбраду «Скарбниця» було встановлено, що мобільні телефони в яких були активовані абонентські номери з яких здійснювалися дзвінки потерпілим були здані до ломбарду ОСОБА_9 .

Крім того, згідно проведених НСРД відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_7 було встановлено, що ОСОБА_9 здійснює дзвінки потерпілим перебуваючи в автомобілі MitsubishiLancerд.н.з НОМЕР_21 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , в якому також перебував ОСОБА_4 .

Так перебуваючи у вищевказаному автомобілі ОСОБА_4 під час розмови ОСОБА_9 з потерпілими своїми діями створював обстановку для вчинення злочину, для більш повного введення в оману потерпілих. Крім того, під час поїздки ОСОБА_4 надавав вказівки, щодо вчинення злочинів.

В подальшому було надано доручення в порядку ст. 40,41 КПК України було надано доручення до УПК в Одеській області ДКП НПУ, щодо встановлення місця проживання вказаних осіб.

Так, згідно відповіді на вказане доручення було встановлено, що особа, яка можливо причетна до вчинення злочину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з чим, слідчим суддею Київського районного суду міста Одеси за клопотанням слідчого, погодженого з процесуальним керівником, надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля належного ОСОБА_4 , марки «MitsubishiLancer» державний номерний знак НОМЕР_21 , під час проведення якого 23.12.2023 було виявлено та вилучено:

-планшет «OSCAL Pad 10» ІМЕІ1: НОМЕР_22 ; ІМЕІ2: НОМЕР_23 ;

-планшет «Samsung GT-P3110» s/n НОМЕР_24 ;

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_25 ;

-ключ від автомобіля марки «MitsubishiLancer» державний номерний знак НОМЕР_21 ;

-автомобіль марки «MitsubishiLancer» державний номерний знак НОМЕР_21 , який належить підозрюваному ОСОБА_4 на праві приватної власності;

Підставою вилучення вищевказаного майна є той факт, що на поточному етапі у слідства є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_4 , безпосередньо причетний до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень направлених на заволодіння грошовими коштами громадян шахрайським шляхом, у зв`язку з чим 23.12.2023 після проведення обшуку останній був затриманий в порядку ст. 615 КПК України.

23.12.2023 року вищевказане майно було визнано речовими доказами в рамках означеного кримінального провадження.

29.12.2023 року на пісдтаві ухвали слідого судді Київського районного суду м. Одеси клопотання про арешт означеного майна було повернуто прокурору для усунення недоліків.

В зв`язку з виправленням раніше встановлених недоліків, сторона обвинувачення звертається з клопотанням про накладення арешту майна.

ІІ. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОДАНОГО КЛОПОТАННЯ:

Сторона обвинувачення зазначає, що вищевказані планшети, які є засобами зв`язку та носіями інформації, вилучені з метою проведення їх огляду та подальшого дослідження в умовах експертної установи, що може надасть можливість встановлення додаткових фактів та обставин вчинення злочинів, а також встановлення повного кола осіб причетних до вчинення злочинів та отримання додаткових доказів злочинної діяльності вказаних осіб. Що стосується автомобілю, слід зазначити, що відповідно до наявних матеріалів кримінального провадження вбачається, що при вчинення шахрайських дій, група осіб, до числа якої входив і ОСОБА_4 , використовувався вказаний автомобіль. Саме використання вказаного автомобіля як знаряддя вчинення злочину полягає у тому, що відповідно до матеріалів кримінального провадження, підозрювані на вказаному авто пересувались по місту до місць вчинення злочину, зняття грошових коштів здобутих злочинним шляхом. Зважаючи на обставини викладені вище, з метою унеможливлення знищення, спотворення, відчуження вказаного майна, є доцільним накласти арешт на вищевказане майно вилучене в ході обшуку.

З урахуванням викладеного у своїй сукупності, сторона обвинувачення просить дане клопотання задовольнити та накласти арешт на зазначене у клопотанні майно.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СУДОВОГО ЗАСІДАННЯ:

Прокурор в судовому засіданні наполягав на задоволенні поданого клопотання, зазначивши, що вилучене майно відповідає критеріям речових доказів, а відтак підлягає арешту.

Представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 частково заперечував проти накладення арешту на автомобіль, просив врахувати, що у його підзахисного на утримані хвора бабуся та накласти арешт, але залишити автомобіль у його користуванні. Щодо накладення арешту на інше майно не заперечував.

Власник майна ОСОБА_4 підтримав думку захисника.

IV. ВИСНОВКИ СЛІДЧОГО СУДДІ:

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступних зроблених висновків, а також звертає увагу на наступні правові підстави для прийнятого рішення.

(1). Нормативно-правова основа при вирішенні даного клопотання:

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ст. 98 КПК України).

(2). Правова підстава та мета арешту майна:

Слідчий суддя враховує, що досудове розслідування в рамках такого кримінального провадження здійснюється за фактом можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 3ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України.

В рамках такого кримінального провадження про підозру повідомлено трьох осіб, у тому числі й ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190 КК України. При цьому досудове розслідування триває, встановлюються усі фактичні обставини, які можуть мати значення для доведення предмету доказування у кримінальному провадженні.

Так, слідчий суддя враховує, що згідно доводів сторони обвинувачення, вилучені планшети є засобами зв`язку та носіями інформації, вилучені з метою проведення їх огляду та подальшого дослідження в умовах експертної установи, що надасть можливість встановлення додаткових фактів та обставин вчинення злочинів, а також встановлення повного кола осіб причетних до вчинення злочинів та отримання додаткових доказів злочинної діяльності вказаних осіб.

З огляду на що, слідчий суддя приходить до переконання про відповідність такого майна до категорії речових доказів, оскільки останні можуть мітити інформацію, яка може бути використана на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-протиправних дій.

Водночас, як вбачається з фактичних обставин такого кримінального провадження, сторона обвинувачення зазначає, що підозрюваний ОСОБА_4 ймовірно використовував транспортний засіб марки «Mitsubishi Lancer» державний номерний знак НОМЕР_21 , як знаряддя вчинення злочину та ймовірно підозрювані на вказаному авто пересувались по місту до місць вчинення злочину, зняття грошових коштів здобутих злочинним шляхом, в зв`язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, вказаний транспортний засіб та документи, які дають право керувати вказаним транспортним засобом, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_25 ; ключ від автомобіля марки «Mitsubishi Lancer» державний номерний знак НОМЕР_21 є речовим доказом у кримінальному провадженні та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Проте слідчий суддя критично оцінює вищевказані доводи прокурора з огляду на наступне.

Так, наразі ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, при цьому санкцією зазначеної статті не передбачено конфіскації майна як додаткового виду покарання.

Слідчий суддя приходить до переконання, що до можливості часткового задоволення клопотання прокурора, так як на теперішній час відсутня потреба у забезпеченні арешту майна в частині заборони користування майном, зокрема автомобілем марки «Mitsubishi Lancer», д.н.з « НОМЕР_21 », проте оскільки його визнано речовими доказом в рамках кримінального провадження, то забезпечення арешту майна в частині заборони на відчуження майна та розпорядження є доцільним та буде відповідати загальним засадам кримінального провадження.

У цьому ж розрізі, слідчий суддя, враховуючи твердження представника власника майна, звертає увагу на те, що передача транспортного засобу на відповідальне зберігання власнику не позбавить сторону обвинувачення використовувати транспортний засіб для проведення необхідних слідчих дій.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя зазначає, що підставою для арешту майна є відповідність вилученого майна до категорії речових доказів (абзац 1 ч. 1 ст. 170 КПК України), при цьому метою арешту майна є необхідність забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України.

(3). Завдання, необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України:

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно відповідає критеріям речових доказів, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України.

Відтак, оскільки майно є речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту на вилучене майно, з встановленням заборони розпорядження, користування та відчуження такого майна, з огляду на встановлені вище ризики.

(4). Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження:

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Додатково, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Таким чином на підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000284 від 25.07.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 3ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт із забороною користування, розпорядження та відчуження на майно, вилучене в ході обшуку автомобіля марки «Mitsubishi Lancer» державний номерний знак НОМЕР_21 , належного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на планшет «OSCAL Pad 10» ІМЕІ1: НОМЕР_22 ; ІМЕІ2: НОМЕР_23 та планшет «Samsung GT-P3110» s/n НОМЕР_24 .

Накласти арешт із забороною розпорядження та відчуження на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_25 ; ключ від автомобіля марки «MitsubishiLancer» державний номерний знак НОМЕР_21 ; автомобіль марки «MitsubishiLancer» державний номерний знак НОМЕР_21 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_4 .

Автомобіль марки «Mitsubishi Lancer» державний номерний знак НОМЕР_21 передати на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.

Виконання ухвали про арешт майна покласти на прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена у встановленому законом порядку до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1