ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5021/23
провадження № 1-кс/753/3714/23
У Х В А Л А

"24" листопада 2023 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту у кримінальному провадженні №0001016,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер :90:966:0019 та садовий будинок на ній, загальною площею 44 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку кадастровий номер :90:966:0020 та садовий будинок на ній загальною площею 26,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , які на праві приватної власності належать - ОСОБА_4 , із забороною відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном (в тому числі здійснення будівництва на ній).

В обґрунтування вказаного клопотання прокурор посилається на те, що слідчим відділом Дарницького УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001016 від 09.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України.

В ході проведення слідчих дій встановлено, щоневстановлені особи, самовільно, всупереч установленому законодавству на земельних ділянках здійснюють незаконне будівництво.

До Дарницького УП ГУНП у м. Києві звернувся голова СПД «Весна» та члени кооперативу щодо незаконного зайняття земельних ділянок кадастровий номер :90:966:0019 та :90:966:0020 та незаконного будівництва без дозвільних та декларативних документів.

Так, у ході розслідування встановлено, що відповідно до відомостей із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка кадастровий номер :90:966:0019 та садовий будинок на ній, загальною площею 44 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка кадастровий номер :90:966:0020 та садовий будинок загальною площею 26,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , на праві приватної власності належать - ОСОБА_4 .

Відповідно до відповіді із Департаменту містобудування та архітектури в.о. КМР (КМДА) стало відомо, що Департамент не надавав містобудівні умови та обмеження для проектування об`єктів будівництва за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :90:966:0019) та АДРЕСА_2 (кадастровий номер :90:966:0020).

Поряд із цим згідно відповіді Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва №073-2531 від 12.09.2023 року, Департамент не видавав та не реєстрував документів, які б надавали право на виконання підготовчих/будівельних робіт за вказаними вище адресами та не приймав в експлуатацію будь-які об`єкти.

У ході досудового розслідування на підставі ухвали Дарницького районного суду м. Києва проведено огляд вищевказаних земельних ділянок, вході якого становлено що на них споруджено 14 нероздільних двоповерхових споруд, які знаходяться в максимальній близькості до електромереж.

У ході досудового розслідування, для забезпечення належного кримінального провадження, об`єкт нерухомості - земельну ділянку кадастровий номер :90:966:0019 та садовий будинок на ній, загальною площею 44 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку кадастровий номер :90:966:0020 та садовий будинок загальною площею 26,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , які на праві приватної власності належать - ОСОБА_4 , визнано речовими доказами в кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001016 від 09.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України.

В судове засідання, яке відбулося 24.11.2023, з`явився прокурор, клопотання підтримав та прохав задовольнити з підстав викладених у клопотанні.

В судове засідання власник нерухомого майна - ОСОБА_4 не викликалася з огляду на відсутність в матеріалах клопотання інформації про місце її проживання або інших даних про способи зв`язку з нею.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та надані в його обґрунтування матеріали, дійшов таких висновків.

Як визначено ч. 2 ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України (далі по тексту - КПК України), одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частиною 3 статті 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

За приписом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Суд враховує, що згідно із практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаyv.UnitedKingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Описана у клопотанні фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими прокурором матеріалами кримінального провадження, на даному етапі провадження дає слідчому судді підстави вважати з достатньою ймовірністю про існування факту події кримінального правопорушення, який має бути предметом ретельного дослідження з боку органу досудового розслідування. Водночас, оскільки на цьому етапі досудового розслідування жодній особі не вручене повідомлення про підозру, слідчий суддя оцінює лише достатність підстав вважати, що таке кримінальне правопорушення було вчинене.

Такий висновок ґрунтується на підставі сукупності досліджених у судовому засіданні документів та матеріалів кримінального провадження №0001016, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України.

На думку слідчого судді, прокурором доведено відповідність майна, а саме земельної ділянки кадастровий номер :90:966:0019 та садового будинку на ній, загальною площею 44 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельної ділянки кадастровий номер :90:966:0020 та садового будинку на ній загальною площею 26,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , на яке прокурор просить накласти арешт, критеріям, визначеним ч. 2 ст. 170 КПК України.

Накладення арешту на вказане майно шляхом заборони користування та розпорядження ним, враховуючи те, що зазначене майно є предметом вчинення злочину, з метою запобігання його пошкодження, знищення, відчуження, є необхідним на даному етапі кримінального провадження, оскільки сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування, і потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, яке на даному етапі кримінального провадження слідчий суддя вважає є пропорційним та співмірним завданням кримінального провадження.

З огляду на обставини ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, а також на те, що прокурором у клопотанні доведено необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, оскільки в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що земельна ділянка кадастровий номер :90:966:0019 та садовий будинок на ній, загальною площею 44 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка кадастровий номер :90:966:0020 та садовий будинок на ній загальною площею 26,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, є предметом кримінального правопорушення, може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому слідчий суддя з метою забезпечення кримінального провадження та можливого використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про арешт майна.

Окрім того, з огляду на завдання кримінального провадження слідчий суддя вважає, що у даному випадку втручання у володіння майном, виходячи з визначених КПК України засад кримінального провадження, є виправданим та пропорційним.

Водночас, слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 КПК України інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст.ст. 98, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту у кримінальному провадженні №0001016 - задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку кадастровий номер :90:966:0019 та садовий будинок на ній, загальною площею 44 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку кадастровий номер :90:966:0020 та садовий будинок на ній загальною площею 26,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , які на праві приватної власності належать - ОСОБА_4 , із забороною відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном (в тому числі здійснення будівництва на ній).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1