справа № 462/2020/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2023 року

Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар с/з - ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

перекладача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження №0004044 від 07.11.2018 р. разом з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоний Яр Кілійського району Одеської області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 23.04.2012 р. вироком Кілійського районного суду Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим 23.04.2012 р. Кілійським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, 07.11.2018 р. приблизно о 01:30, маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , до якого згідно із ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 22.05.2019 року застосовано примусові заходи медичного характеру, перебуваючи неподалік зупинки громадського транспорту, що на площі Двірцевій, 1 у м. Львові, користуючись тим, що потерпілий ОСОБА_8 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, відкрито заволоділи його майном, а саме: кросівками марки "Splinter" вартістю 500 грн, десятьма пачками сигарет марки "PHILIP MORRIS" вартістю 30 грн кожна, однією купюрою номіналом 100 доларів США, офіційний курс якого станом на 07.11.2018 року становить 27,95 гривень (2795 гривень), 90 польськими злотими, офіційний курс яких станом на 07.11.2018 року становив 7,4 гривень (666 гривень), чим завдали шкоду потерпілому в сумі 4261 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину заперечив, пояснив, що він 07.11.2018 р. познайомився з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 і потерпілим ОСОБА_10 на вокзалі, коли повертався додому на ОСОБА_11 . При цьому у ОСОБА_12 виник конфлікт із невідомим, а він помирив їх, після чого потерпілий ОСОБА_8 запропонував їм вжити трохи алкоголю. Вони вийшли до столиків на площу Двірцеву, 1 у м. Львові, де вжили пляшку горілки. Оскільки потерплій сп`янів, вони залишили його за столиком, а самі разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_13 пішли в напрямку до зупинки трамвая. При цьому ОСОБА_14 хотів викрасти у потерпілого мобільний телефон, однак він попросив цього не робити. Про те, що ОСОБА_15 та ОСОБА_16 викрали у потерпілого грошові кошти та особисті речі він нічого не знав. Після того, як на виклик потерпілого на місце події прибули працівники поліції, він сприйняв їх, як нападників, а тому із переляку заліз на дерево. Коли він спустився, працівники поліції затримали його та провели його обшук, однак жодних речей у нього вони не виявили. Надалі його забрали у відділ поліції, де тривалий час наносили побої, однак він свою винуватість так і не визнав, кросівки та пачки із цигарками йому підкинули.

Незважаючи на заперечення своєї винуватості обвинуваченим ОСОБА_4 , суд дійшов висновку, що факт скоєння злочину та винуватість обвинуваченого у вчиненні злочинних дій стверджується наступними доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який в судовому засіданні пояснив, що 07.11.2018 року близько 06:00 год прибув на Приміський вокзал з метою поїздки в Республіку Польщу на роботу, однак не встиг на маршрутний автобус, після чого вирушив на Головний залізничний вокзал, де познайомився із 3 особами - ОСОБА_7 , який представився, як ОСОБА_17 , обвинуваченим ОСОБА_4 , який назвався ОСОБА_18 , а також із ще 1 чоловіком. Разом вони пішли в кафе «Експрес» на пл. Двірцевій, 1, де придбали пляшку горілки і розпили її, присівши за столик на вулиці. Надалі він погодився придбати ще горілки, а ОСОБА_19 та ОСОБА_15 , зрозумівши, що в нього є гроші, почали вимагати в нього віддати гроші їм, при цьому розпочав вимагати гроші саме ОСОБА_19 . Після того, як він відмовився віддати гроші, ОСОБА_15 заламав його ліву руку та обшукав кишені його штанів, звідки вони викрали гроші у сумі 100 доларів США, 90 злотих і невелику суму гривень, а також ОСОБА_19 забрав із сумки належні йому кросівки та блок сигарет. Телефон вони не побачили. ОСОБА_20 сидів за столиком мовчки, за всім спостерігав і не втручався. Потерпілий пояснив, що заперечував проти дій обвинувачених, старався чинити опір, але не міг, бо нападники знерухомили його та були фізично сильнішими, а також він переживав за своє життя та здоров`я. Після цього ОСОБА_19 та ОСОБА_15 пішли в невідомому напрямку, а він двічі о 1:30 і 1:37 зателефонував в поліцію. Коли на місце прибули патрульні, він описав осіб, які його пограбували, а через 40-50 хв їх затримали і доставили в райвідділ. Він був у стані легкого алкогольного сп`яніння, проте події пам`ятає чітко. Надалі за його участю проводилось впізнання осіб, які його пограбували, під час якого він впізнав вказаних осіб та чітко вказав на них. Повністю впевнений, що одним із грабіжників був саме обвинувачений

ОСОБА_21 показань свідка ОСОБА_22 , наданих під час минулого судового розгляду, які заслухані у судовому засіданні відповідно до позиції, викладеної у постанові ВС від 19.11.2019 року у справі № 750/5745/15-к (провадження № 51-10195км18) після того, як всі необхідні заходи для забезпечення явки даного свідка у судове засідання виявились безрезультатними, вбачається, що 07.11.2018 р. він перебував на Головному залізничному вокзалі, що на пл. Двірцевій, 1 у м. Львові, оскільки запізнився до відправлення електропоїзда. На пероні залізничного вокзалу він познайомився з ОСОБА_23 , який запропонував йому розпити алкогольні напої. Надалі до них приєднався обвинувачений ОСОБА_24 , який представився ОСОБА_18 . Алкоголь вони вживали за столиком в залі очікування, де побачили потерпілого ОСОБА_12 , у якого виникла сутичка із військовим. Надалі ОСОБА_25 разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_26 , а згодом і він, вийшли на вулицю та пішли в кафе на зупинці, де на вулиці за столиками розпивали алкогольні напої. ОСОБА_14 , побачивши, що в ОСОБА_27 є гроші та почувши, що той їде на заробітки у Польщу, почав їх у нього вимагати, але потерпілий відмовився це робити. Після цього ОСОБА_15 заламав потерпілому руку, забрав у нього із задньої кишені штанів гроші, а ОСОБА_19 в той час дістав з сумки потерпілого сигарети та кросівки. Він був переляканий, тому не втручався. Після цього ОСОБА_15 і ОСОБА_19 покинули місце події, він пішов окремо, а потерпілий ОСОБА_27 залишився біля вокзалу.

-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0004044 від 07.11.2018 року, згідно з яким потерпілий ОСОБА_8 07.11.2018 р. звернувся із заявою про те, що двоє невідомих чоловіків, перебуваючи на пл. Двірцевій, 1 у м. Львові відкрито заволоділи його грошовими коштами: 100 доларів США, 90 польськими злотими, а також його майном, а саме кросівками марки "Splinter" вартістю 500 грн, 10 пачками сигарет марки "PHILIP MORRIS" вартістю 30 грн кожна, чим завдали шкоду потерпілому в сумі 4261 грн (а.с. 1-2, 3 Том №1).

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.11.2018 р., відповідно до якого ОСОБА_8 звернувся із заявою, в якій просить притягнути до кримінальної відповідальності двох невідомих йому осіб, які 07.11.2018 р. близько 01:30 год., перебуваючи за адресою: м. Львів, пл. Двірцева, 1, відкрито заволоділи його майном: грошовими коштами в сумі 100 доларів США та 90 злотих, які витягнули у нього із задньої кишені джинсів. Також він повідомив, що вказані особи назвались іменами ОСОБА_17 та ОСОБА_18 і він може впізнати їх за рисами обличчя та тілобудовою (а.с. 8, 9 Том №1).

-протоколом огляду місця події від 07.11.2018 р., згідно з яким виявлено та вилучено: 100 доларів США, купюрами по 50, 500 грн., 10 грн. - три купюри, 2 грн.- дві купюри, мобільний телефон марки «Нокіа 6303с» ІМЕІ НОМЕР_1 без батареї, кросівки одна пара, шість пачок цигарок "PHILIP MORRIS" (а.с. 12-14 Том №1).

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 07.11.2018 р. з фототаблицею, відповідно до якого ОСОБА_8 у присутності понятих серед 4 осіб, пред`явлених для впізнання, за рисами обличчя, статурою та одягом впізнав особу під №2 на ім`я ОСОБА_18 , яка 07.11.2018 р., перебуваючи на пл. Двірцевій, 1 у м. Львові, відкрито заволоділа його особистим майном (а.с. 26-31 Том № 1), що також чітко прослідковується із фотографій, що містяться у фототаблиці до протоколу. Зауважень від ОСОБА_4 та інших учасників процесуальної дії на протокол вказаної слідчої дії не надходило.

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 07.11.2018 р. з фототаблицею, відповідно до якого ОСОБА_8 впізнав особу під №2 на ім`я ОСОБА_17 , яка вчинила відносно нього пограбування (а.с. 32-37 Том №1).

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 07.11.2018 р. з фототаблицею, відповідно до якого свідок ОСОБА_22 у присутності понятих серед 4 осіб, пред`явлених для впізнання, за рисами обличчя, статурою та одягом впізнав особу під №4 (обвинувачений ОСОБА_4 ), яка 07.11.2018 р., перебуваючи на пл. Двірцевій, 1 у м. Львові, разом із іншим чоловіком відкритого викрала особисте майно потерпілого на ім?я ОСОБА_28 (а.с. 38-43 Том №1). Наведене також вбачається із фотографій, що містяться у фототаблиці. Зауважень від ОСОБА_4 та інших учасників процесуальної дії на протокол вказаної слідчої дії не надходило.

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 07.11.2018 р. з фототаблицею, відповідно до якого свідок ОСОБА_22 у присутності понятих серед 4 осіб, пред`явлених для впізнання, за рисами обличчя, статурою та одягом впізнав особу під №1 ( ОСОБА_17 ), яка 07.11.2018 р., перебуваючи на АДРЕСА_2 , вчинила відкрите викрадення особистого майна потерпілого ОСОБА_28 (а.с.44-49 Том №1).

-протоколом огляду предметів від 07.11.2018 року та постановою про визнання речових доказів від 07.11.2018 року, а саме: грошових коштів в сумі 100 доларів США, 534 гривні, кросівки "Splinter", шість пачок цигарок фірми "PHILIP MORRIS"(а.с. 50-51 Том №1 ), які визнано речовими доказами і передано на зберігання потерпілому ОСОБА_8 . З постанови вбачається, що вказані речі і грошові кошти були вилучені в ОСОБА_29 та ОСОБА_7 .

-рапортом слідчого СВ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_30 від 08.11.2018 р., згідно із яким встановлено, що затримана особа на ім`я ОСОБА_31 являється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоний Яр Кілійського району Одеської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 82 т. 1).

-ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 09.11.2018 р. про накладення арешту на речові докази (а.с. 123 т. 1).

-протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_22 від 15.01.2019 року (а.с. 158 т. 1), оглянутим у судовому засіданні, з якого вбачається, що у присутності понятих ОСОБА_32 та ОСОБА_33 останній відтворив обставини відкритого викрадення ОСОБА_4 та ОСОБА_34 майна у потерпілого ОСОБА_35 , що зафіксовано за допомогою відеокамери та записано на DVD носій. Зауважень при складені протоколу в учасників слідчої дії не було.

-ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 22.05.20219 року, якою до ОСОБА_7 застосовано примусові заходи медичного характеру за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, по даному факту.

При цьому суд не вбачає підстав для визнання вказаних доказів не допустимими, про що заявила клопотання захисник ОСОБА_5 з огляду на наступне.

Захисник зазначає, що в порушення вимог ч. 3 ст. 104 КПК України у вступній частині протоколу огляду місця події від 07.11.2018 р. відсутні відомості про місце, всіх присутніх осіб, інформація про те, що особи, які беруть участь у процесуальній дії, заздалегідь повідомлені про застосування технічних засобів фіксації, характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведенні процесуальної дії, умови та порядок їх використання. В описовій та резолютивній частинах не вказано ні місця виявлення даних речей, ні осіб, в яких вони були виявлені. З відомостей, зазначених у протоколі огляду місця події від 07.11.2018 р. та у постанові про визнання речових доказів та їх зберігання від 07.11.2018 р. вбачається, що під час проведення огляду місця події слідча здійснила іншу слідчу дію особистий обшук ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , що є порушенням встановленого КПК України порядку проведення даної слідчої (розшукової) дії, оскільки особистий обшук проведений до внесення відомостей до ЄРДР.

Суд погоджується із доводами сторони захисту з приводу того, що у матеріалах кримінального провадження відсутнє належне процесуальне оформлення затримання ОСОБА_4 та вилучення в нього речових доказів, водночас, суд бере до уваги позицію, викладену у постановах ВС від 16 лютого 2021 року у справі № 204/6541/16-к, провадження № 51-2172км19 та від 08.12.2022 року у справі № 686/23029/18, провадження № 51 - 3593 км 20, у яких зазначено, що затримання і особистий обшук затриманої особи може відбуватися до внесення відомостей у ЄРДР. Так ВС зазначив, що затримання особи безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення є подією несподіваною для його учасників, а тому здійснюється без ухвали слідчого судді. Затримання без дозволу суду є непередбачуваною подією, тому вимога до органу правопорядку внести відомості до ЄРДР до такої події є нереалістичною. Більше того, слід взяти до уваги, що особистий обшук затриманої особи є необхідним, крім фіксації доказів правопорушення, також для забезпечення безпеки як осіб, що затримують, так і інших осіб, включаючи саму затриману особу. Тому проведення особистого обшуку не може відкладатися до внесення відомостей до ЄРДР або до прибуття на місце затримання адвоката. Таким чином, внесення чи невнесення відомостей до ЄРДР на час затримання та особистого обшуку особи не може бути умовою законності затримання і, відповідно, фактором, який визначає допустимість доказів, отриманих під час такого обшуку. Особистий обшук особи під час затримання визнано законним в постанові ВС від 10 грудня 2020 року у справі № 398/3319/17. Відповідно до судової практики ця слідча дія вважається інтегральною частиною процесу затримання особи в порядку статті 208 КПК і відображається в протоколі затримання. Таким чином, судова практика правильно виходить у того, що факт затримання особи може встановлюватися не лише протоколом затримання, але й іншими доказами, а відомості, зазначені у протоколі, можуть бути спростовані або, навпаки, підтверджені іншими доказами. Хоча фактичне затримання і обшук засудженого не були оформлені протоколом затримання, однак протокол огляду місця події, незважаючи на недолугі формулювання, у сукупності з іншими доказами, зокрема, відеозаписами, зафіксували всі обставини затримання і особистого обшуку засудженого. Суд має встановити час та інші обставини затримання в значенні статті 209 КПК на підставі доказів, наданих сторонами, включаючи, але не обмежуючись відомостями, що містяться у протоколі затримання. Відсутність протоколу затримання або встановлена судом невідповідність відомостей, зазначених у протоколі, дійсним обставинам справи, самі по собі не є достатньою підставою для визнання доказів, отриманих у ході затримання, недопустимими, але має братися до уваги в сукупності з іншими доказами для оцінки законності затримання та додержання основоположних прав і свобод затриманої особи під час її перебування під контролем органів правопорядку.

Таким чином вказаний огляд місця події від 07.11.2018 р, який проведено у присутності понятих ОСОБА_36 та ОСОБА_37 , в сукупності з іншими вищепереліченими доказами, підтверджують факт присутності ОСОБА_38 при проведенні огляду місця події, а також факт його затримання саме 07.11.2018 року, проведення особистого обшуку обвинуваченого та вилучення у нього відповідних речових доказів. В подальшому слідчою, на виконання вимог ч. 1 ст. 214 КПК України, виконано обов`язок щодо внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення та розпочато розслідування.

Суд не вбачає підстав для визнання недопустимими протоколів пред`явлення осіб для впізнання, оскільки такі відповідають вимогами ст. 104 КПК України та пред`явлення осіб до впізнання проводилося відповідно до вимог ст. 228 КПК України, що і було підтверджено в судовому засіданні як потерпілим ОСОБА_8 , так і свідком ОСОБА_22 . Той факт, що слідчим чи прокурором попередньо не з`ясовано у осіб, які впізнавали, чи можуть вони впізнати особу, яка підлягає впізнанню, не опитано про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, суд вважає неістотним порушенням, яке не впливає на допустимість зазначених доказів, оскільки при зверненні із заявою про кримінальне правопорушення потерпілий ОСОБА_8 повідомляв, що може впізнати осіб, які відкрито заволоділи його майном, за рисами обличчя та тілобудовою. Водночас, особи, пред`явлені потерпілому ОСОБА_8 та свідку ОСОБА_22 для впізнання, були однієї статі й не мали суттєвих відмінностей у віці, зовнішності із ОСОБА_4 . При цьому в протоколах зазначено, що потерпілий та свідок впізнали особу під № 2 та № 4 відповідно - обвинуваченого ОСОБА_4 , а з фототаблиці до протоколів вбачається, що вони чітко вказують саме на нього.

Також суд критично оцінює твердження захисника щодо необхідності визнання недопустимими і інших доказів, таких як протокол огляду предметів від 07.11.2018 року, постанова про визнання речових доказів від 07.11.2018 року, протокол проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_22 , оскільки вирішуючи питання про застосування правил статті 87 КПК до наданих сторонами доказів, суд виходить з того, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи. Водночас суд не вважає наведені захисником порушення та неточності при проведенні відповідних слідчих дій такими, які б могли позначитися на результаті самої слідчої дії, та такі були усунуті під час судового розгляду, що жодним чином не впливає на конституційні та конвенційні права та свободи обвинуваченого.

Аналогічну позицію висловив ВС у своїх постановах від 01 грудня 2020 року у справі № 318/292/18 /провадження № 51-2753км20/, від 28 січня 2020 року у справі № 359/7742/17 /провадження № 51-2114км19/ та від 12 жовтня 2021 року у справі № 344/2995/15-к /провадження № 51-8361км18/ ВС суд вказав на те, що не будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

Також, суд не бере до уваги покликання захисника на істотне порушення права обвинуваченого на захист з огляду на наступне. З метою забезпечення права на захист обвинуваченого в суді було задоволено його клопотання і забезпечено в судових засіданнях участь перекладача , хоча на досудовому розслідуванні в присутності захисника йому роз`яснено його процесуальні права, в тому числі право користуватися рідною мовою, обвинувачений на досудовому розслідуванні послуг перекладача не потребував, клопотання про забезпечення участі перекладача не заявляв. 08.11.2018 року під час вручення повідомленння про підозру забажав залучення захисника через Регіональний центр безоплатної вторинної правової допомоги для захисту його прав та інтересів, що і було здійснено. Після залучення захисника жодних клопотань про забезпечення участі перекладача не заявляв. Водночас, суд зазначає, що під час досудового розслідування обвинувачений відмовився від дачі будь-яких показань, вони не були використані під час судового розгляду і не бралися до уваги судом при оцінці обставин справи.

Твердження обвинуваченого про застосування щодо нього недозволених методів під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні не підтверджується жодними належними та допустимими доказами та навпаки згідно із постановою старшого слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР у Львівській області про закриття кримінального провадження від 31.03.2023 року ( а.с. 189-193 т. 6), яка доведена до відома обвинуваченого та ним не оскаржувалась, кримінальне провадження № 0000139 від 21.10.2022 року за ч. 2 ст. 365 КК України за вказаним фактом закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Окрім того, суд зазначає, що під час досудового розслідування ОСОБА_4 відмовився від дачі будь-яких показань і жодний доказ таким чином здобутий не був.

Таким чином, аналізуючи докази, які знаходяться у своєму взаємозв`язку та доповнюють один одного, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, доведена повністю і його дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст.186 КК України.

Невизнання ж обвинуваченим своєї винуватості суд розцінює, як позицію захисту, обрану ним з метою уникнення відповідальності за вчинене діяння, яка спростовується наведеними вище доказами.

При цьому суд також не знаходить підстав для надання іншої оцінки доказам та ухвалення виправдувального вироку, на чому наполягає обвинувачений та його захисник.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжких злочинів, обставини та корисливі мотиви скоєння кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий (а.с. 83-85), неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності (а.с.93), згідно із характеристикою з місця проживання з сусідами підтримував добрі відносини, працював по найму, на обліку у наркологічному диспансері та психоневрологічному диспансері не перебуває (а.с.88, 89), не працює, не одружений, утриманців не має.

Обставин, які пом`якшують покарання, як і обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що для виправлення обвинуваченого йому слід призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за даний вид злочину.

З матеріалів справи вбачається, що фактичне затримання ОСОБА_4 відбулось 07.11.2018 р о 03.30 год, а тому суд вважає за необхідне поновити порушення прав обвинуваченого шляхом обрахунку строку відбуття покарання із цього часу.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

У межах даного кримінального провадження витрати на залучення експерта та інші майнові стягнення відсутні.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з часу фактичного затримання - 07.11.2018 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_4 залишити в силі до набрання вироком законної сили.

Речові докази: грошові кошти в сумі 100 доларів США, кросівки "Splinter", шість пачок цигарок фірми "PHILIP MORRIS" (а.с. 51 Том №1) - повернути потерпілому ОСОБА_8 .

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 09.11.2018 р. - скасувати (а.с. 123 Том №1).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту проголошення, засудженим у цей же термін з моменту вручення копії вироку

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Суддя: