Провадження № 1-кс/389/83/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2024 року м.Знам`янка

Слідчий суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши погоджене з прокурором клопотання заступник начальника СВ ВП №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Знам`янка Кіровоградської області, громадянина України, який одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, в межах кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000115 від 31.01.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.129, ч.1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділенням відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького районного управляння поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області за процесуального керівництва Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000115, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 31.01.2024 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що 30.01.2024 приблизно о 22:09 год від ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, та знаходячись в приміщенні житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 погрожував фізичною розправою та пошкодженням будинку предметом схожим на гранату, який вона бачила у нього 29.01.2024.

Дане повідомлення зареєстроване в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» ВП №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області за №1044 від 30.01.2024.

Також, 30.01.2024 приблизно о 22:21 год надійшло повідомлення від ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_4 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, та знаходячись в приміщенні житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 застосував стосовно неї фізичну силу та скоріш за все зламав щелепу, при цьому висловлювався застосувати боєприпас у вигляді гранати.

Дане повідомлення зареєстроване в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» ВП №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області за №1045 від 30.01.2024.

Також, 31.01.2024 до ВП №1 (м.Знам`янка) ОСОБА_7 подано письмову заяву про те, що ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, та знаходячись в приміщенні житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , погрожував їй вбивством при цьому застосував стосовно неї фізичну силу та погрожував застосувати боєприпас у вигляді гранати.

Дане повідомлення зареєстроване в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» ВП №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області за №1052 від 31.01.2024.

31.01.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань начальником СВ ВП №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_8 внесено відомості за №0000115 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

31.01.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань начальником СД ВП №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_8 внесено відомості за №0000025 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.129 КК України.

31.01.2024 кримінальні провадження №0000115 та №0000025 об`єднані в одне провадження, якому присвоєно №0000115.

31.01.2024 о 03:50 год в приміщенні ВП №1 (м.Знам`янка) КРУП ГУНП в Кіровоградській області, розташованого за адресою вул.Київська,25, м.Знам`янка Кіровоградської області в порядку ст.208 КПК України ОСОБА_4 було затримано за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

ОСОБА_4 , підозрюється в тому, що він, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України,старшим стрільцем військової частини НОМЕР_1 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 26.08.2022, перебуваючи на території зони ведення бойових дій (точної дати та місця досудовим розслідуванням не встановлено), діючи умисно, в порушення вимог п.п.1,2 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України № 2471-ХІІ від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», з подальшими змінами та доповненнями, згідно з якими зброя, боєприпаси, вибухові речовини й засоби вибуху віднесені до майна, яке не може перебувати у власності громадян, Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою КМУ № 576 від 17.10.1992, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, знайшов, тим самим незаконно придбав бойові припаси, а саме сто сорок вісім набоїв калібру 5,45х39 мм., які зберігав при собі з моменту віднайдення, без передбаченого законом дозволу. Після чого, не раніше 26 серпня 2022 року та не пізніше 31.01.2024, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, діючи умисно та цілеспрямовано, реалізуючи злочинний умисел переніс, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб вказані боєприпаси до місця реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , яке попередньо обрав місцем зберігання вказаних бойових припасів, та продовжив зберігати раніше придбані ним бойові припаси до моменту їх виявлення та вилучення працівниками поліції під час обшуку 31.01.2024 за вказаною адресою.

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у носінні, зберіганні, придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.263 КК України.

31.01.2024 о 12:05 год ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України в рамках кримінального провадження №0000115 від 31.01.2024.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами: протоколом огляду місця події від 31.01.2024; протоколом обшуку від 31.01.2024; допитом свідка ОСОБА_9 ; допитом свідка ОСОБА_10 ; допитом свідка ОСОБА_11 , потерпілої ОСОБА_7 .

Підозрюваний ОСОБА_4 , користуючись ст.63 Конституції України відмовився від надання показань.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, а також наявність ризиків, передбачених п.1,2,3 ч.1 ст.177 КПК України. Крім того, дана справа може набути суспільний інтерес, оскільки ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем у зоні бойових дій незаконно придбав та в подальшому носив та зберігав боєприпаси, які та перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння погрожував застосуванням зброї та вибухових предметів, що може підривати авторитет Збройних Сил України. У разі застосування більш м`яких запобіжних заходів стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , неможливо буде запобігти вищезазначеним ризикам.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, просив його задовольнити та вказав, що міра запобіжного заходу не пов`язана з триманням під вартою об`єктивно не зможе запобігти настанню ризиків, передбачених ст. 177 КПК та забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Підозрюваний та його захисник заперечили щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт в нічний час доби за місцем проживання підозрюваного. Вказали, що ОСОБА_4 вину визнає частково, не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду, буде виконувати всі покладені на нього судом обов`язки. ОСОБА_4 є інвалідом ІІІ групи, має на утриманні малолітніх дітей, одна дитина проживає разом з ним і знаходиться на його вихованні та утриманні,оскільки дружина на даний час перебуває за кордоном.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши додані до клопотання матеріали та документи подані під час судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення. ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру, розумна підозра передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

У справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й особисте зобов`язання.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі Мюррей проти Сполученого Королівства № 14310/88 від 23.10.1994, в яких суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі Мюррей проти Об`єднаного Королівства від 28.10.1994, Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства від 30.08.1990).

Судом встановлено, що слідчим відділенням відділу поліції № 1 (м.Знам`янка) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування за матеріалам кримінального провадження №0000115 від 31.01.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.129, ч.1 ст.263 КК України.

31.01.2024 о 12:05 год. ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, в межах вказаного кримінального провадження.

31.01.2024 о 03:50 год ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України.

Сукупність наданих стороною обвинувачення доказів, які вивчені слідчим суддею, свідчить про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України. Їх аналіз вказує на те, що вони об`єктивно зв`язують підозрюваного зі злочином, а тому слідчий суддя погоджується із доводами прокурора, що пред`явлена ОСОБА_4 підозра є обґрунтованою, а отже існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Слід відзначити, що на даному етапі досудового розслідування, слідчий суддя не входить в обговорення питань про наявність або відсутність у діях ОСОБА_4 складу інкримінованих йому кримінальних правопорушень, достатності або відсутності зібраних у справі доказів, їх належності та допустимості для доведеності або недоведеності обвинувачення.

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Положенням статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

З урахуванням наявності долучених до клопотання доказів обґрунтованості підозри, обставин вчинення злочину, його тяжкості, міри покарання, а також особи підозрюваного, слідчим суддею встановлено наявність ризиків, передбачених п.2,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: незаконного впливу на свідків, потерпілу у кримінальному провадженні; знищення, схов або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Так, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 обгрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, який класифікуються як тяжкий злочин, яким передбачено покарання строком до 7 років позбавлення волі, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, при цьому одружений, але фактично з дружиною проживає окремо, так як остання наразі перебуває за кордоном, має на утриманні малолітнього сина, з яким проживають удвох.

Підозра ОСОБА_4 у тому числі ґрунтується на показаннях потерпілої та свідків, а тому є вагомі підстави вважати, що у разі не застосування запобіжного заходу, останній може здійснювати незаконний вплив на них з метою зміни наданих ними показань для уникнення від кримінальної відповідальності за скоєний ним злочин, тим самим перешкоджаючи кримінальному провадженню.

Так як місце реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_4 , є одним із місць вчинення кримінального правопорушення, існує ризик знищення, приховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. При цьому, слідчий суддя приходить до висновку про незначний ступінь цього ризику, оскільки за місцем проживання та реєстрації підозрюваного вже проведено обшук.

Також із матеріалів клопотання не вбачається, що підозрюваний ОСОБА_4 має на меті ухилятись від слідства та суду. Будь-яких доказів переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування чи ймовірності такого переховування, слідчому судді не надано. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Водночас, приймаючи до уваги, що підозрюваний має постійне місце проживання, є інвалідом ІІІ групи. Разом з ним проживає дитина, мати якої наразі знаходиться за кордоном. Під час розгляду клопотання ОСОБА_4 обіцяв виконувати всі покладені на нього процесуальні обов`язки у разі обрання до нього запобіжного заходу, не по`язанного з утриманням під вартою.

При вирішенні клопотання суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» вказан. що при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Згідно з ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор), але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід ніж той, який зазначений у клопотанні.

Слідчий суддя вважає, що у клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 відсутнє достатнє обґрунтування, що більш м`який запобіжний захід від такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою, не здатний запобігти ризикам у кримінальному провадженні, необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді взяття під варту не доведено і в судовому засіданні.

З урахуванням наведеного, на переконання слідчого судді достатнім запобіжним заходом, який може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, за вказаного вище обґрунтування, є домашній арешт у певний період доби з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про часткове задоволення клопотання слідчого та застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, заборонивши залишати житло у період з 20:00 години до 06:00 години з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК, який в сукупності із встановленими конкретними обставинами кримінального провадження в повній мірі відповідає практиці Європейського суду з прав людини та статті 5 Конвенції, положення якої вказують, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Такий запобіжний захід співмірний з особою підозрюваного, забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків та буде запобігати встановленим ризикам. Також надасть йому можливість здійснювати догляд та виховання свого малолітнього сина, який на даний час постійно проживає разом з ним.

Підстав для застосування до підозрюваного більш м`яких видів запобіжних заходів ніж домашній арешт слідчий суддя не вбачає.

Визначаючи строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчий суддя враховує, що з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців. Оскільки ОСОБА_4 підозра повідомлена 31.01.2023, тому слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, тобто до 31.03.2024.

На підставі викладеного, керуючись вимогами статей 40, 131,132,176-179,184,194,196 - 197,309,395 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до 31.03.2024 (в межах строку досудового розслідування), який полягає в забороні для нього з 20:00 години до 06:00 години залишати житло за місцем його постійного проживаннята реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 на період з 02.02.2024 до 31.03.2024 наступні обов`язки, а саме:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування зі свідками і потерпілою у даному кримінальному провадженні за винятком їх участі у процесуальних діях;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

-носити електронний засіб контролю. Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань. У разі невиконання покладених обов`язків, до неї може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення. Дата закінчення дії даної ухвали 31.03.2024. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1