Справа № 932/4280/23
Провадження № 1-кп/932/235/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро обвинувальний акт з доданими до нього матеріалами у кримінальному провадженні

№ 0000017, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 за ч.3 ст.15 ч.3, ст.332 КК України.

Захисник адвокат ОСОБА_4 вважав за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки обвинувальний акт було складено та затверджено 01.05.2023 року, хоча захисник ознайомився з матеріалами кримінального провадження 04.05.2023 року. Крім того, з наявних матеріалів не вбачається, коли саме прокурор намагався вручити даний обвинувальний акт стороні захисту. Даний обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування взагалі не вручений ОСОБА_5 та його захиснику, відповідні розписки, з цього приводу, в матеріалах справи відсутні.

При цьому, до матеріалів долучений оптичний диск інформації, на якому прокурор зазначає про зафіксований факт відмови захисника та підозрюваного ОСОБА_5 від отримання обвинувального акту та реєстру, без дати фіксації прокурором цієї події та підтвердження даної обставини електронним підписом. Однак, оформлення в такий спосіб відмови, є порушенням чинного законодавства. В матеріалах відсутні акти та розписки про відмову сторони захисту від отримання цих документів.

Також відсутні відомості щодо ознайомлення ОСОБА_5 з його правами та обов`язками після складання обвинувального акту, а тому дані обставини, на думку сторони захисту, свідчать про порушення конституційних прав ОСОБА_5 знати в чому його обвинувачують та на підставі яких зібраних доказів, що суперечить ч.3 ст. 42 КПК України.

Крім того, в реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначені всі дії та процесуальні рішення, які було проведено в ході досудового розслідування та не зазначено конкретних осіб, якими приймались процесуальні рішення.

Також в обвинувальному акті не вірно зазначено по-батькові однієї з слідчих групи, замість ОСОБА_7 вказано ОСОБА_7 .

Обвинувальний акт не містить інформації про відсутність потерпілих по справі, також було порушено форму обвинувального акту, щодо послідовності викладеної інформації відповідно до положень ст. 291 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав свого захисника та просив повернути обвинувальний акт прокурору.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти повернення обвинувального акту. Вважав, що кримінальне провадження може бути призначено до судового розгляду у відкритому судового засіданні.

З`ясувавши думку учасників процесу, суд доходить висновку про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України, на підставі чого він підлягає поверненню, з наступних підстав.

Так, згідно ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини 2 ст. 291 КПК України визначено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формування обвинувачення.

Зазначена норма зобов`язує прокурора викласти фактичні обставини кримінального правопорушення, з зазначенням статті (частини статті) КК України, яке має містити точний опис обставин злочину із зазначенням об`єктивної сторони складу злочину та його кваліфікуючих ознак, обставини, які визначають ступінь участі кожного із співучасників, їх ролі у вчинення кримінального правопорушення.

Так, за змістом висунутого обвинувачення, ОСОБА_5 обвинувачується у незакінченому замаху на сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України, порадами, вказівками та наданням засобів, вчиненому з корисливих мотивів, а його умисні дії кваліфіковані за ч.3 ст.15 ч.3 ст.332 КК України.

Як вбачається з обвинувального акту, його зміст містить певні протиріччя в частині викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулюванні обвинуваченні.

Так, при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, вказано, що ОСОБА_5 у січні 2023 року повідомив ОСОБА_8 , що може виготовити йому посвідчення волонтера громадської організації, що надасть йому дозвіл на виїзд за кордон і для цього йому потрібно фото посвідчення , паспорт, свідоцтво про реєстрацію автомобіля й гроші в сумі 2000 доларів США.

07.02.2023 року близько 15 години, ОСОБА_5 маючи умисел на сприяння незаконному переплавленню останнього через кордон, отримав від ОСОБА_8 дані документи та 2000 доларів США.

При цьому, формулювання обвинувачення ОСОБА_5 взагалі не містить викладу обставин , що мали місце в січні 2023 року.

При формулюванні обвинувачення, навпаки зазначено, що ОСОБА_5 07.02.2023 року близько 15 години, а не в січні 2023 року повідомив ОСОБА_8 , що може виготовити йому посвідчення волонтера громадської організації, що надасть дозвіл на виїзд за кордон і для цього йому потрібно фото посвідчення , паспорт, свідоцтво про реєстрацію автомобіля й гроші в сумі 2000 доларів США, після чого отримав від ОСОБА_8 гроші та документи.

Також, на думку суду, вищенаведене вказує і на протиріччя в частині виникнення умислу на вчинення даних дій : так у січні 2023 року, чи 07.02.2023 року.

Крім того, висунуте обвинувачення вказує, що ОСОБА_5 при вчиненні цього злочину сприяв незаконному переправленню через державний кордон України, порадами, вказівками та наданням засобів.

Проте, які саме поради, вказівки та які саме ним ( ОСОБА_5 ) були надані засоби, задля сприяння незаконному переправленню через кордон, обвинувальний акт не містить .

Також не зазначено, в яких діях обвинуваченого виразилось це сприяння незаконному переправленню через держкордон України.

Звертає свою увагу, що дане обвинувачення містить посилання на конкретну особу- ОСОБА_9 , що є не припустимим. При цьому, в обвинувальному акті не зазначено, чи діяв ОСОБА_10 я ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_5 , чи виконував певну роль задля реалізації цього злочинного умислу.

Крім того, умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.3 ст.15 ч.3 ст.332 КК України як незакінчений замах на сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України, порадами, вказівками та наданням засобів, вчиненому з корисливих мотивів.

За висунутим обвинуваченням ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_8 документи і гроші. При цьому, які саме дії ОСОБА_5 не вчинив, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, які вказують про незакінчений замах, зміст висунутого обвинувачення взагалі не містить.

Тобто, вищенаведене свідчить про протиріччя у викладі фактичних обставин справи, формулювання обвинувачення, його кваліфікації.

У відповідності до кримінально-процесуального законодавства України судовий розгляд справи проводиться у межах висунутого обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті і законом передбачена можливість прокурора змінити обвинувачення в суді під час судового розгляду справи по суті тільки у разі встановлення нових фактичних обставин кримінального правопорушення.

В той же час, вказані недоліки обвинувального акту щодо ОСОБА_5 , його суперечність порушують право обвинуваченого, передбачене ст.42 КПК України, знати у вчинені якого кримінального правопорушення він обвинувачується, що тим самим унеможливлює якісно і в повні мірі здійснити захист, чим істотно порушується право обвинуваченого ОСОБА_5 на захист.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що висунуте ОСОБА_5 обвинувачення є незрозумілим та таким, що не відповідає вимогам пп.5 ч.2 ст. 291 КПК України, у зв`язку з чим обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню.

Доводи сторони захисту, викладені в їх клопотанні, стосуються оцінки процесуальних дій та документів під час досудового розслідування, які, в розумінні ст.ст.291, 314 КПК України, не є підставою повернення обвинувального акту прокурору, а тому судом не приймаються.

Також відповідно до ст.ст. 291,314 КПК України не є підставою для повернення обвинувального акту відсутність актів та розписок про відмову в їх отриманні стороною захисту.

Посиланнясторони захисту на порушення форми складеного обвинувального актущодо послідовності викладеної інформації, не вірно зазначеного по-батькові одного із слідчих, а також даних про відсутність потерпілих, як підстава повернення обвинувального акту прокурору, судом не приймається, оскільки це не є суттєвим порушенням, що перешкоджає призначенню справи до розгляду.

Крім того,суд погоджується з доводами захисника про відсутність в реєстрі відомостей про повідомлення сторони захисту про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів, всіх дій та процесуальних рішень, які було проведено в ході досудового розслідування, посадових осіб, якими приймались процесуальні рішення, однак, зазначає, що вказана обставина не є такою, що перешкоджає призначенню справи до судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 291, 314-316, 376 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання сторони захисту - адвоката ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Повернути прокурору Центральної окружної прокуратури м.Дніпра обвинувальний акт та додатки до нього відносно ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 332 КК України, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1