Справа № 367/8646/23
Провадження по справі № 1-кп/367/979/2023
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ірпінь кримінальне провадження, відомості щодо якого 05.10.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001032, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, ветерана війни учасника бойових дій, працюючого охоронником КО «Муніципальна охорона», раніше не судимого, зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

встановив:

Встановлено, що у травні 2023 року (точну дату та час не встановлено) ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з метою уникнення встановленої Законом відповідальності за керування транспортним засобом без передбаченого дозволу (посвідчення водія), у порушення вимог статті 15 Закону України «Про дорожній рух» від 50.06.1993, яка визначає основні положення щодо допуску до керування транспортними засобами, а також постанови Кабінету Міністрів України .N*2 340 від 8 травня 1993 року «Про затвердження положення про порядок видачі посвідчення водія та допуск громадян до керування транспортним засобом», а саме п. 16, згідно якого посвідчення водія на право керування транспортним засобом однієї з категорій видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, встановленому МОЗ України, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити в сервісному центрі МВС, діючи умисно, протиправно, з метою подальшого використання підробленого посвідчення водія, за допомогою мережі Інтернет вступив у змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, та, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій щодо пособництва у вчиненні підроблення посвідчення водія, заздалегідь пообіцяв зазначеній особі придбати підроблений ним документ, надавши при цьому свої анкетні дані та фотокартку для подальшого їх внесення до підробленого документу.

У подальшому невстановлена особа на підставі наданих ОСОБА_4 анкетних даних та його фотокартки в невстановленому під час досудового розслідування місці та час, виготовила підроблений документ - посвідчення водія, який надає право керувати транспортним засобом та видається в установленому законом порядку з дотриманням певної процедури, а саме: бланк посвідчення водія категорії «А1» серії НОМЕР_1 від 17.05.2023, в яке внесла анкетні дані та фотографію ОСОБА_4 , за що отримала від останнього грошові кошти в сумі 6 500 грн.

Згідно висновку судової технічної експертизи документів бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виданий 17.05.2023 на ім`я ОСОБА_4 , не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України. У бланку посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виданого 17.05.2023 на ім`я ОСОБА_4 , усі фонові зображення, друковані тексти з лицьового та зворотного боків бланку, зображення підпису в графі «7.», реквізити підприємства-виробника, серія та номер (окрім друкованого тексту (персональних даних), яким заповнено бланк з лицьового та зворотного боків) - нанесено термосублімаційним способом друку. У бланку посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виданого 17.05.2023 на ім`я ОСОБА_4 , друкований текст (персональні дані), яким заповнено бланк з лицьового та зворотного боків - нанесено термотрансферним способом друку.

Згідно інформації Територіального сервісного центру № 3247 посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 17.05.2023 ОСОБА_4 не видавалось.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, а саме пособництво у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такий документ і який надає права з метою його використання.

Також встановлено, що 04.10.2023 близько 21 год. 24 хв. ОСОБА_4 , маючи при собі завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 на його ім`я, керуючи мопедом марки «Yamaha» без державних номерних знаків, рухався по вулиці Чкалова в смт. Гостомель Бучанського району Київської області, та поблизу будинку № 2 був зупинений працівниками поліції.

Одразу після цього, знаходячись у тому ж місці в той же час, на законну вимогу поліцейського пред`явити документи, що посвідчують право керування транспортним засобом, діючи умисно, протиправно, розуміючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 у передбаченому законом порядку територіальним сервісним центром МВС України № 8042 не видавалося, тобто є завідомо підробленим, з метою створити перед працівниками поліції видимість наявності у нього дійсного посвідчення водія та відповідно з цим права на керування транспортним засобом категорії «А1» і таким чином уникнути встановленої законом відповідальності за керування транспортним засобом без передбаченого дозволу, пред`явив для перевірки працівнику поліції завідомо підроблений офіційний документ, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 17.05.2023, використавши його у такий спосіб.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, а саме використання завідомо підробленого документа.

26.10.2023 між обвинуваченим та прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 було укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою обвинувачений та прокурор дійшли згоди щодо формулювання, правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, беззастережного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у виді штрафу, а саме за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., та за ч. 4 ст. 358 КК України у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим сторони дійшли згоди щодо остаточного покарання ОСОБА_4 у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних доходів громадян, що становить 1700 грн.

У судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з обвинуваченим.

Захисник у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим та прокурором, пояснив, що дана угода відповідає вимогам закону, укладена обвинуваченим у присутності захисника, добровільно.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив суду, що він є ветераном війни учасником бойових дій, під час виконання бойових завдань в районі н.п. Світлодарськ Бахмутського району Донецької області одержав вибухову травму, після демобілізації влаштувався на роботу в доставку на скутері, не маючи відповідного посвідчення водія, вирішив придбати підроблене посвідчення в інтернеті. Щодо вчиненого розкаявся. Також повідомив, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Просив суд затвердити угоду про визнання винуватості і призначити йому узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, обставини щодо вчинення яких викладено в обвинувальному акті.

Суд, дослідивши угоду про визнання винуватості, матеріали кримінального провадження, вислухавши доводи учасників розгляду, дійшов висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні вимоги, визначені статтею 472 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згоду обвинуваченого на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, дата її укладення та підписи сторін.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, які згідно ст. 12 КК України, є проступками.

Суд вважає, що при узгодженні в угоді про визнання винуватості міри покарання ОСОБА_4 у виді штрафу в межах санкцій інкримінованих йому статей сторонами було враховано відомості щодо особи обвинуваченого, який раніше не судимий, є ветераном війни - учасником бойових дій, працевлаштований, має постійне місце проживання, та обставину, що пом`якшує покарання, якою є щире каяття, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Крім того, судом встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано правильно за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Потерпілі у вказаному кримінальному провадженні відсутні.

Таким чином, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений ОСОБА_4 може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

При цьому в підготовчому судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 розуміє свої права визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом у підготовчому судовому засіданні також встановлено, що укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За таких підстав суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 від 26.10.2023 та призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

Запобіжний захід до обвинуваченого суд не застосовує.

Долю речових доказів у вказаному кримінальному провадженні вирішити відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.

Витрати в даному кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 369-371, 373-376, 468-470, 472-476 КПК України,

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 26.10.2023 між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001032 від 05.10.2023.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 384, ч. 4 ст. 384 КК України, та призначити покарання:

-за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 384 КК України у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп.;

-за ч. 4 ст. 384 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання ОСОБА_4 у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп.

Речові докази:

-компакт-диск DVD-R з відеозаписом зберігати в матеріалах справи;

-посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виданого 17.05.2023 на ім`я ОСОБА_4 , - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1