Житомирський апеляційний суд
Справа №296/7948/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 28.08.2023,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою частково задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП України в Житомирській області ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, вилучене 15.08.2023 в автомобілі «Lexus» LX570, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_8 , під час якого виявлено та вилучено наступне майно: мобільний телефон IPhone XS Мах номер моделі NTGLZLLIA, ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 із чорним чохлом та сім-карткою НОМЕР_4 ; мобільний телефон IPhone 7, ІМЕІ: НОМЕР_5 з сім-карткою НОМЕР_6 ; грошові кошти в сумі 189 500 грн. номіналом 1000 грн. та 50 грн.; два газові балончики; складний ніж; шило; грошові кошти в сумі 97 459 грн., 20 Євро, 100 доларів США; банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_7 ; флеш накопичував марки «SP» 32 Gb; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Lexus» LX570, реєстраційний номер НОМЕР_1 серії НОМЕР_8 ; ключ від автомобіля «Lexus» LX570, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; автомобіль марки «Lexus» LX570, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відмовлено в частині вимог клопотання про накладення арешту на змиви з керма автомобіля, з ручки перемикання передач та ручки передніх пасажирських дверей з внутрішньої сторони.

В своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати вище зазначену ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна, вилученого 15.08.2023 в ході обшуку автомобіля «Lexus» LX570, реєстраційний номер НОМЕР_1 . При цьому, зазначає, що обшук вказаного вище автомобіля відбувався в порядку ст.233 КПК України без ухвали слідчого судді, тому, відповідно до вимог ст.ст.233, 234 КПК України указаний обшук мав би бути легалізованим у встановленому порядку. Звертає увагу, що вилучене в ході указаного вище обшуку майно було тимчасово вилученим майном в порядку ст.168 КПК України. Крім того, звертає увагу на вимоги ч.5 ст.171 КПК України та ст.235 КПК України, котрі в даному випадку є порушеними. Так, на момент розгляду клопотання слідчого про арешт майна відомості щодо легалізації обшуку автомобіля від 15.08.2023 у слідчого судді були відсутні, а також у зв`язку із недоведенням слідчим правомірності вилучення та володіння указаним в оскаржуваній ухвалі майном, останнє мало б бути негайно повернуто власнику чи володільцю. Вважає, що слідчим у судовому засіданні не доведено необхідність арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 частини 1 статті 170 КПК України. В свою чергу, слідчим суддею недотримані указані вище норми КПК, що призвело до необґрунтованого арешту майна, а тому, у відповідності до вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя в даному випадку зобов`язаний був відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна, вилученого 15.08.2023 в ході обшуку автомобіля «Lexus» LX570, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката ОСОБА_7 , який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, пояснення прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатись в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Як вважає апеляційний суд, старший слідчий СУ ГУНП України в Житомирській області ОСОБА_9 , обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст.132 КПК України, надала достатні і належні докази тих обставин, на які посилається у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст.94 КПК України, належним чином оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 зазначеної статті, в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

В свою чергу, згідно п.3 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

З матеріалів провадження убачається, що ці вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримано.

Як зазначено в клопотанні з доповненнями про накладення арешту на майно, в провадженні СУ ГУНП України в Житомирській області перебуває кримінальне провадження за №0000373 від 14.07.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.1 ст.263, ч.1 ст.309, ч.2 ст.28 ч.3 ст.342, ч.2 ст.345, ст.386 та ч.2 ст.146 КК України.

Згідно змісту клопотання, 15.08.2023 у порядку невідкладності відповідно до ч.3 ст.233 КПК України, в автомобілі «Lexus» LX570, д.н.з. НОМЕР_9 , яким користується ОСОБА_8 проведено обшук, під час якого виявлено та вилучено наступне майно: мобільний телефон IPhone XS Мах номер моделі NTGLZLLIA, ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 із чорним чохлом та сім- карткою НОМЕР_4 , яким користується ОСОБА_8 ; мобільний телефон IPhone 7, НОМЕР_10 з сім-карткого НОМЕР_6 , яким користується ОСОБА_10 ; грошові кошти в сумі 189 500 гри. номіналом 1000 гри. та 50 гри., які належать ОСОБА_8 ; два газові балончики; складний ніж; шило; грошові кошти в сумі 97 459 гри., 20 Свро, 100 доларів США; банківська картка «ГІриватбанк» № НОМЕР_7 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Lexus» НОМЕР_11 , д.н.з. НОМЕР_1 серії НОМЕР_8 ; флеш накопичувач марки «SP» 32 Gb; змиви з керма автомобіля, з ручки перемикання передач та ручки передніх пасажирських дверей з внутрішньої сторони; ключ від автомобіля «Lexus» LX570, д.н.з. НОМЕР_9 ; автомобіль марки «Lexus» LX570, д.н.з. НОМЕР_9 .

15.08.2023 постановою слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_11 виявлені та вилучені речі, документи та предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000373.

15.08.2023 старший слідчий СУ ГУНП України в Житомирській області ОСОБА_9 звернулась до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира з відповідним клопотанням з доповненнями про арешт вище зазначеного майна, за результатами судового розгляду слідчим суддею постановлена оскаржувана ухвала.

При цьому, до клопотання слідчим додано: витяг з ЄРДР з якого убачається, що 14.07.2023 було зареєстровано кримінальне провадження №0000373 (а.п.3-5); протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 15.07.2023 (а.п.6-7; протокол обшуку від 15.07.2023 (а.п.8-14); постанова про визнання предметів та інших речей речовими доказами у кримінальному провадженні №0000373 від 15.07.2023 (а.п.15-16); реєстраційна картка ТЗ (а.п.17); повідомлення про підозру ОСОБА_8 від 16.07.2023 за ст.28 ч.3 ст.342 КК України (а.п.18-19); протокол допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 16.07.2023 (а.п.20-22); повідомлення про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_8 від 17.07.2023 за ч.4 ст.189, ч.2 ст.28 ч.3 ст.342, ч.2 ст.28 ч.2 ст.345 КК України (а.п.34-37); протокол здійснення повідомлення про підозру від 17.05.2023 (а.п.38); протоколи (додаткового) допиту потерпілого від 16.07.2023 (а.п.42-47); інші матеріали досудового розслідування.

В даному випадку, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді про задоволення клопотання з доповненнями старшого слідчого про накладення арешту, та що майно, на яке накладено арешт та зазначене в клопотанні, підпадає під ознаки майна, передбаченого статтею 98 КПК України, відповідно до тієї фабули, яка зазначена у витягу з ЄРДР у вказаному кримінальному провадженні і ці обставини доведено доданими до клопотання доказами, а відтак існували реальні підстави для накладення арешту на майно, з метою збереження і використання як доказів у кримінальному провадженні, так і за наявності підстав вважати, що в даному випадку об`єктивно можливе призначення конфіскації майна як виду покарання.

Доводи апеляційної скарги щодо істотних порушень слідчим та слідчим суддею норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження, а зазначені в апеляційній скарзі обставини є необґрунтованими.

Так, апеляційний суд звертає увагу, що у відповідності до матеріалів провадження, 15.08.2023 органом досудового розслідування у порядку невідкладності, відповідно до ч.3 ст.233 КПК України, в автомобілі «Lexus» LX570, д.н.з. НОМЕР_9 , яким користується ОСОБА_8 проведено обшук, під час якого виявлено та вилучено та вилучені відповідні речі, документи та предмети. Проведений 15.08.2023 обшук легалізовано, в порядку ст.234 КПК України, відповідною ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду від 17.08.2023 (справа №296/7363/23, копію надано апеляційному суду, перебуває в матеріалах провадження). В свою чергу, старший слідчий 16.08.2023 звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира з клопотанням про накладанням арешту на майно (а.п.1-2), яке отримано судом 17.08.2023, тоді ж проведено атоматизований розподіл судової справи (а.п.28), відповідно призначено на 22.08.2023 судове засідання з повідомленням всіх учасників провадження, у тому числі й сторону захисту (а.п.48-53). У зв`язку з неявкою учасників 22.08.2023 провадження було відкладено. 28.08.2023 відбувся судовий розгляд провадження за участі учасників цього провадження, за результатами якого постановлено оскаржуване рішення (а.п.54-56).

Розгляд клопотання органу досудового розслідування, судом першої інстанції проведено у порядок та спосіб визначеним КПК України.

З урахуванням цього, апеляційний суд вважає, що органом досудового розслідування та слідчим суддею фактично дотримані відповідні вимоги КПК України, передбачені Главами 16 та 17 цього кодексу.

В свою чергу, слідчий суддя під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, правильно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке слід накласти арешт, відповідає вимогам ч.2 ст.170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні прокурора.

При цьому, у відповідності до матеріалів провадження №296/7948/23, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна (обов`язковою).

В даному випадку, слідчим суддею ретельно перевірено майно, на яке орган досудового розслідування просить накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, та зроблено правильний висновок про наявність правових підстав для задоволення (часткове) клопотання органу досудового розслідування та накладення арешту на майно, яке було вилучено в ході обшуку 15.08.2023 автомобіля «Lexus» LX570, д.н.з. НОМЕР_9 , яким користується ОСОБА_8 , оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати щодо наявності існування ризиків, передбачених ч.11 ст.170 КПК України.

Висновки слідчого судді про те, що вище зазначене майно може бути предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто є речовими доказами у провадженні, а також може підлягати конфіскації як виду покарання, є вірними та обґрунтованими. З такими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.

Крім того, як вважає апеляційний суд, висновки слідчого судді про арешт майна, викладені в оскаржуваному рішенні, цілком доведені матеріалами кримінального провадження та долученими до клопотання про накладення арешту документами на підтвердження того, що обмеження прав власника співвідносяться із обставинами кримінального провадження, а тому є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для їх арешту.

Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав, відповідає вимогам КПК України.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси як власника майна, так і інших осіб.

Слідчий суддя дотримався вимог п.п.5, 6 ч.2 ст.173 КПК України, та врахував розумність, співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги щодо істотних порушень слідчим суддею норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження, а зазначені в апеляційній скарзі обставини є необґрунтованими.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що для проведення повного та неупередженого розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження, накладення арешту на майно із заборонами є необхідним, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом вчинення кримінального правопорушення та підлягає збереженню, як і може підлягати конфіскації як виду покарання.

При цьому, слід зауважити, що всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінальних правопорушень, вірності кваліфікації, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Одночасно, суд апеляційної інстанції враховує і те, що у відповідності до вимог ст.174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосування цього заходу відпала потреба

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно діяв у спосіб та в межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими, підстав для обґрунтованого сумніву в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, судом апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 28.08.2023, якою накладено арешт на майно, вилучене 15.08.2023 в автомобілі «Lexus» LX570, реєстраційний номер НОМЕР_1 та на вказаний автомобіль, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :