Справа №522/5568/22
Провадження №1-кп/522/541/24
УХВАЛА

19 січня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси:

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого у справі за обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0001050 від 28.12.2021 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Фюзулі Республіка Азербайджан, громадянина Республіки Азербайджан, офіційно не працевлаштованого, із середньою освітою, одруженого, який має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації на території України, тимчасово мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , на території України не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 201 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Приморським районним судом м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 розглядається обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001050 від 28.12.2021 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Фюзулі Республіка Азербайджан, громадянина Республіки Азербайджан, офіційно не працевлаштованого, із середньою освітою, одруженого, який має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації на території України, тимчасово мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , на території України не судимий, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 201 КК України.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_7 від 30.12.2021 року (справа 522/26248/21, провадження № 1-кс/522/13424/21) відносно ОСОБА_3 обрана міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яка в подальшому продовжувалась слідчим суддею.

15.01.2024 року захисником ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_4 було надано клопотання, в якому він просить суд змінити запобіжний захід, обраний ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси 30.12.2021 року обвинуваченому ОСОБА_3 з тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні просили суд задовольнити зазначене клопотання про зміну запобіжного заходу, посилаючись на те, що ОСОБА_3 має ряд тяжких захворювань та під час тримання під вартою його стан здоров`я погіршився, а саме обвинувачений страждає на різні хронічні захворювання, серед яких і прогресуюче незворотне смертельно небезпечне «тяжке» захворювання з медичної точки зору з боку серцево-судинної системи. На протязі багатьох років, перш за все, з приводу даного основного захворювання серцево-судинної системи та смертельно небезпечних ускладнень, якими воно може супроводжуватися, ОСОБА_8 неодноразово обстежувався, лікувався та спостерігався у різноманітних медичних установах (закладах) охорони здоров`я, як за кордоном, так і на території України. Прийнятими захистом заходами була отримана досить об`ємна медична документація, в якій повністю відображено стан здоров`я ОСОБА_3 за останні кілька років перед затриманням.

Крім того, захисник наголошував на тому, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, частково визнає свою вину, а органом досудового розслідування при обранні запобіжного заходу не надано належних та допустимих доказів, що ОСОБА_3 може переховуватись, оскільки він був затриманий на місці вчинення злочину, у розшуку не перебував, не надано доказів на підтвердження ризику впливу на свідків, спотворення або знищення доказів та вчинення ще одного злочину або продовження здійснення інкримінованого злочину. Також обвинувачений веде переговори з потерпілими про відшкодування завданої шкоди та не має наміру переховуватися від суду.

Прокурор ОСОБА_5 проти задоволення вищевказаного клопотання заперечувала, посилаючись на те, що ризики, передбачені у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані судом при застосуванні запобіжного заходу, ще мають місце, а саме: що обвинувачений може переховуватися від суду, впливати на потерпілих та свідків, схиляючи їх до надання неправдивих показань, з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, де підтвердив, що матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має.

Потерпіла ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, розмір покарання залишила на розсуд суду.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, суд виходить із наступного.

Суд встановив, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06.12.2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_3 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси від 30.12.2021 року.

Статтею 7 КПК України визначені загальні засади кримінального провадження, до яких пунктом 15 цієї статті віднесена змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами своїх правових позицій.

Відповідно до ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, (пп. «а» п. 1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Суд погоджується з висновком сторони обвинувачення про те, що в зазначеному кримінальному провадженні існують доведені ризики того, що ОСОБА_3 може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду, обумовлений тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, відповідальність за який передбачена виключно у виді позбавлення волі;

- незаконно впливати на потерпілих та свідків у зазначеному кримінальному провадженні, оскільки у відповідності до ст. 23 КПК України та 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та повинен бути дослідженим судом під час судового провадження безпосередньо, а тому, зважаючи на стадію судового провадження, цей ризик продовжує існувати.

Що стосується висновку прокурора про наявність в даному кримінальному провадженні ризику вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, суд звертає увагу на те, що таке твердження є припущенням та матеріалами провадження жодним чином не підтверджується, натомість, обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Між тим, на теперішній час виникли нові обставини, які у зв`язку з відсутністю на момент розгляду вищевказаного клопотання даних про їх існування, не були враховані слідчим суддею.

Зокрема, поза увагою слідчого судді під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 було залишено ті обставини, що ОСОБА_3 має ряд тяжких захворювань та під час тримання під вартою його стан здоров`я погіршився.

Згідно пункту 2 глави 2 розділу X наказу Міністерства юстиції «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України» від 14.06.2019 року №1769/5, надання ув`язненим і засудженим медичної допомоги, у тому числі екстреної медичної допомоги, що не може бути надана у медичній частині, здійснюється відповідно до статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», статей 8, 107, 116 КВК, Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року №239/5/104, Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року №1348/5/572.

Стороною захисту до клопотання про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 долучені копії висновків експертів КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» №181 від 29.09.2023 року та Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи Миколаївської обласної ради №68-К від 09.01.2024 року, які підтверджують, що обвинувачений страждає від ряду тяжких хвороб.

Так, згідно з висновком комплексної судово-медичної експертизи №181 від 29.09.2023 року, проведеної КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи», ОСОБА_3 , починаючи з 2018 року, страждав і продовжує страждати на даний період часу наступними хронічними захворюваннями, наслідками травм, ускладненнями та патологічними станами: хронічною ішемічною хворобою серця у вигляді стабільної стенокардії напруги (ІІІ-го функціонального класу) і спокою, у прогресуючій формі, помірним дифузним атеросклеротичним кардіосклерозом, синусовою тахікардією, дилатацією порожнин серця, скупченням надлишкової вільної серозної рідини у серцевій сумні, потовщенням стулок двостулковою та тристулкового клапанів серця з відносною недостатністю та зворотним струмом крові (регургітацією) І-ІІ ступеня, легеневою гіпертензією II ступеня, зниженням систолічної функції лівого шлуночка серця (фракція викиду становить -43%), хронічною серцевою недостатністю ІІБ стадії, ІІІ-го функціонального класу згідно з міжнародною функціональною класифікацією Нью-Йоркської Асоціації Кардіологів (за NYНА) з носовою кровотечею, ціанозом губ, акроціанозом, периферичними набряками, перикардіальним випотом, правостороннім гідротораксом; гіпертонічною хворобою (артеріальною гіпертензією) ІІ-ІІІ стадія, 3 ступеня, дифузним нетоксичним зобом щитовидної залози І ступеня, гіпертиреозом, дисліпідемією, помірною гіпертрофією стінок лівого шлуночка серця, ожирінням II ступеня (аліментарно-конституційного та дисметаболічного походження, абдомінальна форма), порушенням толерантності до глюкози, гіперурикемією, ризик 3-4 (великий-дуже великий ступень ризику), кризовою течією, з частими неускладненими та ускладненими гіпертонічними кризами по змішаному (кардіальпому та церебральному) типу. Па другий день після чергової госпіталізації (25.01.2020 о 13:50) внаслідок ускладненого гіпертонічного кризу у хворого розвинулися тоніко-клонічні судоми з глибоким сопором (передкоматозний стан), який перейшов у кому II ступеня за кардіо-церебральпим генезом, падалі, через кілька годин, о 22:00 годині мали місце додаткові ускладнення у вигляді нападу генералізованих судом, які були у подальшому ефективно куповані, свідомість відновилася; гіпертензивним серцем II ступеня; апгіопатісю сітківки за гіпертензивним типом з двостороннім м`язовим ангіоспазмом, міопією слабкого ступеня; хронічною цереброваскулярною патологією у вигляді епцефалопатії II ступеня змішаного генезу (перш за все, це гіпертонічного, післятравматичного, дисметаболічного та вертеброгеппого походження), з атрофією за кірковим і підкірковим типом, мікроознаками ураження центральної нервової системи, поєднаною з явищами цефалгічного, і іпертензійно-лікворного і астено-невротичного синдромів, зниженням когпітивпих функцій; остеохондрозом, деформуючим спондильозом, спондилоартрозом шийного відділу хребта; осіфікацією задньої поздовжньої зв`язки; спондилолістезом двох шийних та одною грудного хребців; остеохондрозом грудного відділу хребця; синдромом хребетних артерій; хронічною вертебро-базилярпою недостатністю II ступеня з дисциркуляцією в басейні хребетних вен та порушенням кровопостачання до головного мозку; помірним дифузним (сітчастим) фіброзом легень (пневмосклерозом), хронічним і трахеобронхітом; варикозною хворобою глибоких вен нижніх кінцівок із неспроможністю окремих їх клапанів; гепатомегалією; дифузними змінами паренхіми та ліподіистрофією печінки та підшлункової залози; двосторонньою малою водянкою яєчок (гідроцеле), хронічним простатитом; в анамнезі, в минулому були три перенесені неліковані травми голови у 1994, 1998, 2003 роках, отримані у «бійках», тощо.

Поряд з цим, крім всіх перелічених вище захворювань, у хворого ОСОБА_3 були встановлені такі оборотні (тобто, не хронічні) захворювання, їх ускладнення та патологічні стани: реакція на ситуацію (психоемоційне навантаження, стрес), що супроводжувалася грубими нападами стенокардії та злоякісними гіпертензивними кризами за кардіо-церебральним типом; порушення функції статики та ходьби під час та після подолання важких гіпертензивних кризів, маюча суттєво функціональний характер; правобічна середньочасткова пневмонія, запальне загострення трахеобронхіту, ін.

Наявні хронічні хвороби у ОСОБА_3 , як за часом і дещо раніше (однозначно на протязі вже кілька років, починаючи з 2018- 2019 років), так і у даний час, безумовно погребують постійного систематичного амбулаторного спостереження, а в період загострення та (або) злоякісної загрозливої кризової течії в обов`язковому порядку - своєчасного кваліфікованого спеціалізованого профільної о стаціонарного лікування, невідкладного звернення за І НМД.

Така медична допомога у повному обсязі йому не може надаватися в умовах медичної частини філії ДУ «ЦОЗ ДКВС» України в Одеській області, а також в інших аналогічних закладах Державної кримінально-виконавчої служби України (де відсутні необхідні подібні фахівці, різноманітне обладнання, аж до реанімаційного відділення та операційного блоку, зокрема, кардіологічне, неврологічне, ендокринологічне, об`ємне функціонально- діагностичне та невідкладне, при цьому, цілодобове). Тому, як сказано вище, повноцінна медична допомога може надаватися у медичних закладах МОЗ України (другого, або третього рівня, багатопрофільних лікарнях з високотехнологічним обладнанням та доступом до високоспеціалізованих медичних заходів високої складності).

Таким чином, у випадку ненадання, неповного або несвоєчасного надання медичної допомоги ОСОБА_3 в умовах спеціалізованих (кардіологічного та неврологічного) стаціонарів МОЗ України існує реальний ризик загрози життю ОСОБА_3 , оскільки хвороби, які є у останнього, як правило, супроводжуються або з дуже великим ступенем ймовірності можуть супроводжуватися цілою низкою смертельно небезпечних ускладнень: розвитком інсульту, інфаркту, гострої серцевої або серцево-судинної недостатності (про це вже більш детально вказано вище).

Отже, наявні з боку серцево-судинної системи хронічні захворювання у Гулієва III. у вигляді стабільної стенокардії напруги (111-го функціонального класу) і спокою з атеросклеротичним кардіосклерозом, синусовою тахікардією, дилатацією порожнин серця, відносною недостатністю стулок клапанів серця, легеневою гіпертензією II ступеня, гіпертрофією стінок лівого шлуночка серця, зниженням систолічної функції, гіпертензивним серцем II ступеня та гіпертонічною хворобою ІІ-ІІІ стадії, 3-го ступеня, ризиком 3-4 (великим-дуже великим ступеням ризику), злоякісною кризовою течією (один із таких кризів привів до тоніко-клонічних судом, комп II ступеня, нападу генералізованих судом), як у своїй сукупності, гак і окремо, супроводжуються хронічною серцевою недостач пісно II Б стадії (III-го функціональної о класу) підпадають під дію п. 1 розділу VIII «Хвороби органів кровообігу» Додатку 13 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі (пункт І розділу VI) до Переліку хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання у поточній редакції.

Інших захворювань, які можуть підпадати під критерії вищезазначеного Переліку, у ОСОБА_3 немає, включаючи і хронічну хворобу з боку центральної нервової системи (енцефалопатію II ступеня змішаного походження), так як дана церебро-васкулярна патологія у нього, за наявними даними є в стадії субкомпенсації, тобто, поки є в не загрозливому для життя стані, а додаткові медичні документи у розпорядження експертної комісії для дослідження, не надавалися.

Окрім того, згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи за медичною документацією №68-К від 09.01.2024 року, проведеної Миколаївським обласним бюро судово-медичної експертизи Миколаївської обласної ради, у ОСОБА_3 маються наступні захворювання та стаги: хронічна ішемічна хвороба серця у вигляді стабільної стенокардії напруги (ІІІ-го функціонального класу) і спокою, прогресуюча форма, з помірним дифузним атеросклеротичним кардіосклерозом, синусовою тахікардією, дилатацією порожнин серця, скупченням надлишкової вільної серозної рідини у серцевій сорочці, потовщенням стулок двостулкового та тристулкового клапанів серця з відносною недостатністю та зворотним потоком крові (регургітацією) І-ІІ ступеня, легеневою гіпертензією ІІ ступеня, зниженням систолічної функції лівого шлуночка серця, яка ускладнилась хронічною серцевою недостатністю ІІБ стадії, ІІІ-го функціонального класу згідно з міжнародною функціональною класифікацією Нью-Йоркської Асоціації Кардіологів з проявами у вигляді носової кровотечи, ціанозу губ, акроціанозу, периферичних набряків, з перикардіальним випотом, правостороннім гідротораксом; гіпертонічна хвороба (артеріальна гіпертензія) II-III стадія, 3 ступеня з помірною гіпертрофією стінок лівого шлуночка серця; дифузний нетоксичний зоб (захворювання щитовидної залози) I ступеня, гіпертиреоз; порушення метаболізму у вигляді ожиріння ІІ ступеня (аліментарно-конституційного та дисметаболічного походження, абдомінальна форма); порушення толерантності до глюкози; гіперурикемієя, ризик 3-4 (дуже великий ступень ризику), з кризовим перебігом, з частими неускладненими та ускладненими гіпертонічними кризами по змішаному (кардіальному та церебральному) типу; ускладнений гіпертонічний криз з тоніко-клонічними судомами з подальшим розвитком сопору (передкоматозний стан), який перейшов у кому II ступеня за кардіо-церебральним генезом; ангіопатія сітківки за гіпертензивним типом з двостороннім м`язовим ангіоспазмом, міопією слабкого ступеня; хронічна церебро-васкулярна патологія (ураження судин головного мозку) у вигляді енцефалопатії ІІ ступеня змішаного генезу (гіпертонічного, післятравматичного, дисметаболічного та вертеброгенного походження), з атрофією за кірковим і підкірковим типом, мікроознаками ураження центральної нервової системи, поєднаною з явищами цефалгічного, гіпертензійно-лікворного і астено-невротичного синдромів, зниженням когнітивних функцій; остеохондроз, деформуючим спондильозом, спондилоартрозом шийного відділу хребта; осіфікацією задньої поздовжньої зв`язки; спондилолістезом двох шийних та одного грудного хребців; остеохондрозом грудного відділу хребця; синдром хребетних артерій; хронічна вертебро-базилярна недостатність II ступеня з дисциркуляцією в басейні хребетних вен та порушенням васкулярізації головного мозку; помірний дифузний фіброз легень (пневмосклерозом), хронічний трахеобронхіт; варикозна хвороба глибоких вен нижніх кінцівок із неспроможністю окремих їх клапанів; гепатомегалія (збільшення розміру та ваги печінки) з дифузними змінами паренхіми та ліподистрофією печінки та підшлункової залози; двостороння мала водянка яєчок (гідроцеле); хронічний простатит. Всі перелічені захворювання та стани на фоні перенесених нелікованих травм голови у 1994, 1998, 2003 роках та елементів спадкових факторів.

Всі перелічені захворювання, ускладнення та стани підтверджені скаргами, даним анамнезу, результатами лабораторних, функціональних та інших діагностичних досліджень та обстежень, описаним об`єктивним станом хворого, як при наданні йому невідкладної медичної допомоги швидкою, так і після цього, на етапі стаціонарних та амбулаторних курсів лікувань, встановлені відповідними лікарями-фахівцями та рішеннями лікарями ЛКК.

Дінамічне спостереження за хворим свідчить про певне прогресування перебігу хвороб та станів.

Наявні хвороби та стани є обґрунтованими та підтверджені даними, що містяться у дослідницької частині висновку експерта №181 від 03.07.2023 року.

Деякі захворювання та стани, ( зокрема хронічна ішемічна хвороба серця у вигляді стабільної стенокардії напруги (ІІІ-го функціонального класу) і спокою, у прогресуючій формі, помірним дифузним атеросклеротичним кардіосклерозом, синусовою тахікардією, дилатацією порожнин серця, скупченням надлишкової вільної серозної рідини у серцевій сумні, потовщенням стулок двостулковою та тристулкового клапанів серця з відносною недостатністю та зворотним струмом крові (регургітацією) І-ІІ ступеня, легеневою гіпертензією II ступеня, зниженням систолічної функції лівого шлуночка серця, яка ускладнилась хронічною серцевою недостатністю ІІБ стадії, ІІІ-го функціонального класу згідно з міжнародною функціональною класу), як окремо, так і через ускладнення, потребують постійного моніторингу, нагляду за хворим та лікування у спеціалізованих відділеннях багатопрофільних лікарень чи спеціалізованих відділень відповідних медичних центрів, які не можливі у закладах пенітенціарної системи. Більш того, деякі перелічені хвороби та стани, які маються у ОСОБА_3 , по своїм окремим нозологічним формам входять до «Переліку захворювань, які є підставою для подання у суд матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання» Наказу № 2256/5/1491 Міністерства охорони здоров`я України від 01 липня 2020 року.

На підставі викладеного, дослідивши висновки перелічених вище експертних досліджень, суд при розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу враховує стан здоров`я обвинуваченого, який страждає на тяжкі хвороби, які входять до переліку хвороб, затверджених у наказі Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі» (із змінами від 23.09.2021 №3373/5/2031), що є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання.

Суд також враховує, що ОСОБА_3 не судимий, раніше від органів досудового розслідування та суду не ухилявся, а також його поведінку після вчинення інкримінованого правопорушення, а саме те, що останній не вживав заходів щодо ухилення від слідства, надав покази, в яких визнав свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення та повідомив відомі йому обставини, а також бере до уваги позицію потерпілих.

Окрім того, суд враховує ту обставину, що обвинувачений веде перемовини з потерпілими стосовно відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Згідно частини другої ст. 3 Конституції України забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Стаття 29 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вимоги ч. 1 ст. 183 КПК України передбачають, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КК України.

Згідно рішень ЄСПЛ у справі «Кіяшко проти України», суд підкреслив: у ряді випадків, що відсутність належного медичного обслуговування в місцях позбавлення волі може бути зверненням, таким, що суперечить ст. 3 Конвенції; «Барило проти України».

Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні у справі «Харченко проти України» (у справах «Третьяков проти України» та «Єлоєв проти України») зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Згідно вимог ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні особливо тяжких злочинів, за вчинення яких передбачене основне покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 15 років, а тому є підстави вважати наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд зазначає, що хоча викладені обставини у сукупності й не спростовують існування ризику можливого переховування обвинуваченого від суду, проте суттєво зменшують вірогідність настання такого ризику.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що запобігати вказаному ризику, з огляду на характер його існування, можливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, хворіє на перелічені вище тяжкі хвороби, суд приходить до переконання, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, в тому числі обов`язку носіння електронного засобу контролю, в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та забезпечить запобігання настання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про можливість задоволення клопотання захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 та зміни відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 31, 32, 177-178, 181, 194, 201, 350, 369-372 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Змінити, обраний відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , за виключенням необхідності отримання невідкладної медичної допомоги та/або у разі оголошеної повітряної тривоги з метою перебування в укритті, строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 18.03.2024 року включно.

Відповідно до ст. 202 КПК України обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає негайному звільненню з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) цілодобово не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , без дозволу суду;

2) прибувати за кожною вимогою до суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання, місця роботи, номеру засобу зв`язку;

4) не відлучатися з міста Одеси без дозволу суду;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт, інші документи, що дають право на виїзд/в`їзд з України;

6) утримуватись від спілкування із особами допитаними як свідки в рамках даного кримінального провадження;

7) носити електронний засіб контролю.

Строк дії обов`язків визначити до 18.03.2024 року включно.

Виконання ухвали та контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на ГУНП в Одеській області, якому відповідно до вимог ч. 4 ст. 181 КПК України необхідно негайно поставити обвинуваченого на облік, про що повідомити суд.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, направити уповноваженій особі місця ув`язнення обвинуваченого та відповідній посадовій особі ГУНП в Одеській області.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч. 2 ст. 179 КПК України у разі невиконання умов запобіжного заходу у виді домашнього арешту або покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і на них може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 22.01.2024 року об 11 год. 55 хв.

Суддя ОСОБА_1