Справа № 344/4472/22
Провадження № 11-кп/4808/423/23
Категорія ст. 286 ч. 2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши кримінальне провадження № 0000005 за апеляційними скаргами прокурора та представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 на вирок Івано-Франківського міського суду від 12 червня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до позбавлення волі на 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 (два) роки.

Згідно ст. 75 КК України його звільнено від відбування основного покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 (два) роки і покладенням на ньоговідповідних обов`язків за ст. 76 КК України.

Стягнуто з нього в дохід держави 13195,88 гривень за проведення судових експертиз.

Кримінальне правопорушення вчинено при таких обставинах.

5 січня 2020 року біля 09.05 год. ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Volkswagen Passat CC» НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю не менш як 93 км/год по вулиці Тисменецька у м. Івано-Франківськ, не врахувавши дорожньої обстановки та порушивши вимоги п.1.3., п.1.5., п.1.7., п.2.3., п.12.1., п.12.3., п.12.4. Правил дорожнього руху України (ПДР) здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , внаслідок чого остання від отриманих тілесних ушкоджень померла.

В апеляційних скаргах:

- прокурор вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання є несправедливим внаслідок м`якості. Суд належно не врахував наслідки вчиненого, а саме загибель потерпілої ОСОБА_10 , тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів. Просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;

- представник потерпілого адвокат ОСОБА_9 вважає вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінально-процесуального закону, а також м`якості покарання. Суд не виходив з вимог ст. 65 КК України, взявши до уваги тільки досліджені дані, які позитивно характеризують особу обвинуваченого, а обставин які б обтяжували покарання передбачені ст. 67 КК України, в ході судового розгляду справи не встановлено, що суперечить доказам дослідженим під час судового розгляду справи. Обвинувачений не проявив справжнього співчуття за скоєне, а його каяття не є щирим, так як зумовлене лише однією метою - пом`якшенням покарання. Суд не взяв до уваги позицію потерпілого, який просив призначити найсуворіше покарання передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

В апеляційній інстанції :

- прокурор підтримав подану апеляційну скаргу та просить її задовольнити, вирок скасувати, постановити новий, яким збільшити строк позбавлення волі та строк випробування обвинуваченого;

- представник потерпілого адвокат ОСОБА_9 підтримала подану нею апеляційну скаргу та просить її задовільнити, вирок скасувати і призначити обвинуваченому реальне позбавлення волі з позбавленням права на керування транспортними засобами на 3 роки.

Апеляційний розгляд справи проведено без участі потерпілого ОСОБА_11 за клопотанням його представника.

Зясувавши обставини провадження, проаналізувавши доводи сторін та зміст апеляційних скарг, дослідивши окремі дані про особу обвинуваченого, колегія суддів прийшла до переконання про залишення апеляційних скарг без задоволення, вирок суду без змін.

Вирок в частині фактичних обставин, правової кваліфікації дій ОСОБА_7 і його вини в апеляціях не оспорюється, тому в цій частині не перевіряється.

Вирок суду відповідно до ст. 370 КПК України та ст. ст. 50, 65 ККУ має бути законним, обґрунтованим й вмотивованим, а призначене винуватій особі покарання законним, обґрунтованим й справедливим. Покарання має на меті не лише кару, але й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Оскаржений вирок в частині призначеного ОСОБА_7 покарання відповідає вказаним вимогам закону, колегією суддів не встановлено правових підстав для його скасування чи зміни.

Всі наведені апеляційні доводи апелянтів не дають правових підстав для скасування вироку, оскільки на переконання колегії суддів призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 покарання та його умовне звільнення від відбування основного покарання з реальним позбавленням його права на керування транспортними засобами є законним, обґрунтованим, вмотивованим і справедливим.

Апеляційні доводи прокурора та представника потерпілого про м`якість призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, апеляційний суд вважає необґрунтованими. Йому визначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, яке передбачено санкцією ст. 286 ч.2 ККУ, яке є законним, обґрунтованим й справедливим.

При цьому, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України обґрунтовано врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, але є необережним, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують його покарання, зокрема, його молодий вік, вчинення ним злочину вперше, його позитивну характеристику, його щире каяття, визнання вини, сприяння встановленню фактичних обставин події та в розкритті кримінального правопорушення, його готовність і намагання відшкодувати збитки потерпілому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , передбачених ст. 67 КК України, органом досудового розслідування і судом не встановлено.

Апеляційні доводи представника потерпілого про безпідставність застосування до покарання обвинуваченого ст.75 ККУ є необґрунтованими. Суд мав право на таке застосування ст. 75 ККУ і належно його вмотивував.

При цьому, суд врахував тяжкість вчиненого злочину, його необережність, наведені вище позитивні дані про особу обвинуваченого та перелічені у вироку пом`якшуючі його покарання обставини та відсутність обтяжуючих обставин, що стало обґрунтованими правовими підставами для висновку суду про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без реального відбування позбавлення волі й звільнення від його відбування з іспитовим строком випробування відповідно до ст. 75 ККУ.

Слід мати на увазі, що при цьому суд реально позбавив його права на керування транспортними засобами на 2 роки.

Таке звільнення від покарання обвинуваченого узгоджується із загальною судовою практикою по цій категорії справ.

Твердження апелянтів про збільшення строку додаткового покарання - позбавлення права ОСОБА_7 на керування транспортними засобами не є переконливими, оскільки збільшення цього строку на 1 рік не є істотним і невиправданим порівняно з визначеним судом строком. Призначений судом строк додаткового покарання на 2 роки є цілком достатнім для його виправлення.

Посилання представника потерпілого про те, що суд мав врахувати прохання потерпілого про суворе покарання обвинуваченого через втрату ним своєї матері, колегія суддів вважає необгрунтованим, оскільки чинне законодавство встановлює норми для визначення покарання винної особи залежно від тяжкості вчиненого, даних про особу обвинуваченого, пом`якшуючих і обтяжуючих покарання обставин. Тому позиція потерпілого не є визначальним фактором при визначенні остаточного покарання винній особі.

Колегія суддів при визначенні справедливості покарання обвинуваченого визнає виправданим посилання захисника в апеляційній інстанції про наявність ознак необережності самої потерпілої при переході дороги у недозволеному місці. При цьому слід взяти до уваги, що в обвинувальному акті констатовано, що потерпіла створила для водія ОСОБА_7 небезпеку для руху.

Слід зазначити, що потерпілий, не погодившись на відшкодування збитків на цей момент, має право на відшкодування шкоди у порядку цивільного судочинства.

За наведених обставин цього провадження та даних про особу обвинуваченогоОСОБА_7 апеляційний суд вважає, що призначене йому основне і додаткове покарання та його умовне звільнення від основного покарання є справедливим і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним та іншими особами нових подібних кримінальних правопорушень.

Таким чином, апеляційні скарги прокурора та представника потерпілого слід залишити без задоволення, а вирок суду щодо ОСОБА_7 без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги прокурора та представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, вирок Івано-Франківського міського суду від 12 червня 2023 рокущодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4