У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

особа, стосовно якої вирішується питання про застосування

примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали клопотання про застосування заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000802 від 05.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 Кримінального кодексу України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду знаходяться матеріали вищевказаного кримінального провадження.

Прокурор через канцелярію суду подав клопотання про продовження строку запобіжного заходу до ОСОБА_4 у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку. В обґрунтування клопотання зазначив, що наявні ризики , передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення. Просив врахувати, що відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи від 23.11.2023 №346, проведеним Закарпатською філією судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» ОСОБА_4 страждає психічним захворюванням у вигляді параноїдальної шизофренії безперервно-прогресивного типу перебігу з дефектом особистості. По психічному стану ОСОБА_4 не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння і не може у теперішній час. Вказав, що ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру - лікування у спеціалізованому закладі з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом, а тому інший запобіжний захід буде недостатньо ефективним для запобігання вищевказаним ризикам.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Зазначив, що в додатку до клопотання прокурора відсутні докази того, що ОСОБА_6 є підозрюваним, мав відповідний медичний діагноз, до нього було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, а згодом змінено його на запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку строком до 06 січня 2024 року. В клопотанні прокурора не зазначено обставини, які підтверджують продовження існування тих ризиків, які нібито були встановлені ухвалою слідчого судді від 07.11.2023. Докази на продовження існування зазначених ризиків прокурор також не подав.

Вказує, що прокурор не зазначає, що з моменту постановлення останньої ухвали про запобіжний захід виникли нові ризики. В клопотанні немає посилання на докази, які підтверджують ризик переховування підозрюваного. Такий ризик є лише гіпотетичним. Незаконний вплив на потерпілих на потерпілих неможливий, оскільки потерпілий є лише один, а прокурор не зазначив у якій формі такий вплив може мати місце, що вказує на неконкретність ризику та його нереальність. Прокурор не зазначив, чи існують взагалі свідки, їх імена, їх конкретні показання, які би підозрюваний мав інтерес змінити чи взагалі добитися того, щоб свідки конкретні показання не давали суду. Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення також є нереальним, оскільки підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Тяжкість покарання, невідворотність покарання є припущенням, оскільки прокурор не є судом і докази не досліджені. Зазначає, що підозрюваний має зареєстроване постійне місце проживання, іншого житла немає. Підозрюваний не бажає уникати відповідальності. Тому мотиву переховуватися також немає. В клопотанні не міститься доказів того, інші більш м`які запобіжні заходи не можуть запобігти будь яким ризикам. Клопотання прокурора не відповідає ч. 3 ст. 184 КПК України.

Обвинувачений в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. Вказав, що не хотів битися, коли його почали бити сильніше, він став оборонятися. Він - не злочинець, раніше лікувався. В нього є дім, бабуся та дідусь. Він старався уникати всіх бійок. Просив застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Вказав, що буде сидіти вдома. Заклад, де він зараз перебуває - не тюрма, а значно більше.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 506 КПК України передбачено, що особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, користується правами підозрюваного та обвинуваченого в обсязі, який визначається характером розладу психічної діяльності чи психічного захворювання відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи, та здійснює їх через законного представника, захисника.

Згідно з положеннями ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів.

Відповідно до ч.1 ст.508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.508 КПК України застосування запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.508 КПК України, здійснюється з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби та згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

Крім того, суд враховує вимоги ст.177 КПК України, а саме те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та підозрюваних в даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також суд, враховує вимоги ст.5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченого та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі.

Судом встановлено згідно висновку №346 судово-психіатричного експерта Закарпатської філії судових експертиз державна установа «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» від 23.11.2023, що ОСОБА_4 страждає психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії безперервно-прогредієнтного тип перебігу з дефектом особистості.По стану здоров`я ОСОБА_4 не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, так і у теперішній час та потребує застосування примусових заходів медичного характеру - примусового лікування у спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.12.2023 ОСОБА_7 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Оцінюючи аргументацію сторін щодо наявності чи відсутності ризиків, які є підставою для продовження обраного ОСОБА_4 запобіжного заходу, суд приходить до висновку, що ризики передбачені ст. 177 КПК України, які були в основі обрання даного виду запобіжного заходу не відпали. При цьому, наявність підстав для застосування примусових заходів медичного характеру у межах психіатричного закладу слід оцінювати в кожній справі з врахуванням її особливостей, за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», заява № 34578/97, п.93, ECHR 2000-IX).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді поміщення особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, до психіатричного закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

Наявність підстав для поміщення особи у психіатричний заклад з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

При вирішенні питання доцільності продовження строку запобіжного заходу у вигляді поміщення ОСОБА_4 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України та встановлених під час досудового розслідування слідчим суддею при обрані запобіжного заходу, а також при продовженні строку запобіжного заходу та його зміні.

Підстави, за яких слідчим суддею було застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід, а також обставини, які при цьому враховувались не змінились, а ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати.

На даній стадії розгляду клопотання, обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку останнього, є виправданим, а тому підстав для його зміни чи скасування суд не вбачає.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що ОСОБА_4 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання, а також приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку останнього.

Керуючись ст.ст. 176-178,183, 194, 331, 369-372 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги - Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» (49006, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Алексєєнко Надії, буд. 84) в умовах, що виключають його небезпечну поведінку на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів - до 1 березня 2024 року включно.

Копію ухвали направити до Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», 49006, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Алексєєнко Надії, буд. 84 для виконання.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Повний текст ухвали оголошено 8 січня 2024 року о 08 год. 30 хв.

Головуючий суддя ОСОБА_1