Провадження №1-кп/369/414/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2024 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі :

головуючої судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

заставодавець ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених пунктами 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, та кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочинів, передбачених пунктами 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України, та кримінальних проступків передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 357 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні злочинів, передбачених пунктами 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, та кримінальних проступків, передбачених ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

встановив:

В судовому засіданні поставлено на обговорення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , яке надійшло через канцелярію суду. Вказане клопотання прокурор обґрунтував продовженням існування ризиків: переховування обвинуваченого ОСОБА_9 від суду та впливу на свідків, потерпілих, які ще не допитані у справі. Обґрунтовуючи продовження існування ризиків у справі, прокурор вказував на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_9 , який обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, у разі визнання його винуватим; на відсутність у обвинуваченого сталих соціальних зв`язків за місцем реєстрації, зокрема відсутність осіб на утриманні, які б могли забезпечити його належну процесуальну поведінку, а також відсутність постійного місця роботи та джерела доходу на момент затримання останнього, при цьому прокурор вказував, що місце реєстрації обвинуваченого є тимчасово окупованою територією України. Також прокурор вказував про існування ризику впливу на потерпілих, які звернулися із цивільним позовом та свідків, які ще не допитані у справі, обґрунтовуючи це тим, що обвинуваченому відомі місце проживання останніх та йому інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних із застосуванням насильства. З огляду на вказане, прокурор в клопотанні зазначив, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти ризикам у справі, які на даний час не зменшилися та продовжують існувати. Крім того, в судовому засіданні прокурор просив не призначати альтернативу у вигляді застави обвинуваченому, враховуючи ризики у справі та те, що обвинувачений обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів.

Крім того, в судовому засіданні поставлено на обговорення клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді застави на запобіжних захід у вигляді особистого зобов`язання, з яким захисник звернувся повторно та, яке обґрунтовано тим, що ризики, передбачені пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК України відсутні, з огляду на наступне: з часу внесення застави ОСОБА_8 виконував покладені на нього обов`язки та з`являвся на всі виклики суду, що свідчить про його належну процесуальну поведінку та відсутність умислу на переховування від суду; ОСОБА_8 позбавлений можливості знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з огляду на те, що всі матеріали перебувають у володінні сторони обвинувачення та ОСОБА_8 не має будь-якого доступу до таких речей чи документів; ОСОБА_8 не має потреби впливати на свідків, інших обвинувачених чи учасників кримінального провадження, жодних доказів щодо потреби впливу на свідків не здобуто, крім того всі свідки уже надавали покази в суді і їх показання можуть бути враховані судом; доказів вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, як і доказів щодо наміру перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином не здобуто. Захисник зазначив, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. З метою обґрунтування вказаного клопотання та на підтвердження характеризуючих особу обвинуваченого ОСОБА_12 даних, останнім надано через канцелярію суду характеристики з місця проживання.

Крім того, поставлено на обговорення клопотання заставодавця ОСОБА_10 , подане представником ОСОБА_7 , про повернення застави. Адвокат ОСОБА_7 вказував на те, що під час дії запобіжного заходу у вигляді застави відносно ОСОБА_8 питання про повернення застави в дохід держави не вирішувалось, необхідності залишення застави для забезпечення цивільного позову або відшкодування шкоди немає, впродовж майже двох років ОСОБА_8 не визначено обов`язків, необхідність яких би забезпечувалась заставою, у зв`язку з викладеним, просив винести ухвалу про повернення застави на підставі ч. 11 ст. 182 КПК України. В судовому засіданні заставодавець ОСОБА_10 підтвердила обставини, зазначені в клопотанні її представником, та повідомила, що не працює з початку військової агресії рф, джерелом доходу є лише кошти, що отримує від оренди нерухомого майна, має на утриманні неповнолітнього сина, якого виховує самостійно та терміново потребує лікування зору. На підтвердження відсутності доходу та необхідності медичного втручання надала довідки форми ОК-5 Пенсійного фонду України, а також консультативний медичний висновок медичної установи із довідкою про вартість станом на 01.02.2024 року.

Захисник ОСОБА_6 проти клопотання прокурора заперечив з підстав його необґрунтованості належними доказами, оскільки ризики є необґрунтованими, вказував на наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, зазначав про надмірне перебування обвинуваченого під вартою, просив також зменшити заставу до помірного розміру. З огляду на вказане, захисник заперечив проти клопотання прокурора та просив клопотання захисника ОСОБА_7 задовольнити з огляду на обґрунтованість доводів заставодавця про стан здоров`я, а також на значне зменшення ризиків щодо обвинуваченого ОСОБА_8 . Обвинувачений ОСОБА_9 вказував, що прокурор не довів, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам у справі, вказував на тривалість тримання його під вартою, необґрунтованість ризиків у клопотанні прокурора належними доказами; при цьому зазначав, що пред`явлене щодо нього обвинувачення є необґрунтованим без жодного доказу його вини та причетності до кримінального правопорушення; просив зменшити розмір застави до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а також застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. В зв`язку із цим просив в задоволенні клопотання прокурора відмовити, клопотання захисника ОСОБА_7 підтримав в повному обсязі.

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 проти клопотання прокурора заперечили з підстав необґрунтованості заявлених прокурором ризиків та просили суд в його задоволенні відмовити та задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_7 й змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 на особисте зобов`язання, надати оцінку характеристикам останнього та повернути заставу ОСОБА_10 .

Прокурор проти клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 та про повернення суми застави заставодавцю ОСОБА_10 заперечив з підстав їх необґрунтованості та існуванням реальних ризиків у справі щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , які не зменшилися, крім того, прокурор вказував, що лише розмір застави є гарантією і стримуючим фактором щодо виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим ОСОБА_8 , разом з тим, заставодавцю було достеменно відомо про те, що сума застави вноситься у справі за обвинуваченням у вчиненні особливо тяжких злочинів, а також про всі ризики, що виникають в зв`язку із цим.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів, враховує характер та тяжкість покарання, що кореспондується з характером суспільного інтересу, даних про обвинуваченого ОСОБА_9 , який не надав належних доказів наявності у нього офіційного місця роботи, джерела доходу,активної трудової діяльності до затримання, доказів сталих соціальних зв`язків за місцем проживання та реєстрації, доказів перебування у нього на утриманніосіб, та з урахуванням зазначених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що на даному етапі розгляду справи продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, ризик переховування обвинуваченого від суду та впливу на потерпілих, свідків, тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Колегія суддів бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень різного ступеню тяжкості, одне з яких відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі, суспільно небезпечним наслідком якого стала смерть двох осіб, а отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів та покарання, яке загрожує йому, у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що він може здійснити спроби переховування від суду, чим перешкоджатиме кримінальному провадженню. Крім того, колегія суддів враховує, що докази, зібрані сторонами кримінального провадження ще не досліджені (судом розпочато судовий розгляд та встановлено порядок й обсяг дослідження доказів у справі), а тому визначений ризик є обґрунтованим.

Крім того, свідки та потерпілі у цьому кримінальному провадженні, показання яких суд має сприймати безпосередньо, ще не допитувалися, з огляду на стадію розгляду справи, тому ризик впливу на них є цілком реальним.

Таким чином, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою, що відповідає і є співрозмірним тяжкості і характеру діянь, які інкримінуються останньому, докази протилежного в матеріалах провадження відсутні та під час судового засідання не встановлені. З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані із позбавленням волі, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_9 .

Крім того, суд вважає необґрунтованим доводи захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_9 про застосування до останнього запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання чи домашнього арешту, оскільки підстав для застосування до обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою з вищевказаних мотивів колегією суддів не встановлено. При цьому, колегія суддів виходить із того, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_9 , мають такий високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_9 не є особою, щодо якої не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України.

Відповідно до ч. 5 статті 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах, зокрема, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Врахувавши норми статей 177, 178, ч. 5 статті 182 КПК України, колегія суддів з огляду на тривалість перебування обвинуваченого в місці попереднього ув`язнення, дійшла висновку про наявність підстав для зменшення розміру застави до 95 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 287660,00 грн з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. Колегія суддів, дійшла висновку, що такий розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, з урахуванням тяжкості інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, даних про особу обвинуваченого та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, встановлених у цій справі, зможе бути достатнім стримувальним фактором, щоб розвіяти будь-яке бажання з боку обвинуваченого ОСОБА_9 переховуватися (рішення ЄСПЛ у справі «Мангурас проти Іспанії» 12050/04 від 28.09.2010 року).

Щодо клопотань адвоката ОСОБА_7 .

Відповідно до частини 7 статті 42 КПК України протягом усього часу з моменту набуття певною особою статусу обвинуваченого, на неї покладено певні процесуальні обов`язки, а саме: 1) прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; 2) виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 3) підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; 4) надавати достовірну інформацію представнику персоналу органу пробації, необхідну для підготовки досудової доповіді.

За частиною 1 статті 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно з частиною 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 7 ст. 42 КПК України визначає загальні обов`язки, які покладаються на обвинуваченого.

Отже, зазначені в ч. 7 ст. 42 КПК України обов`язки обвинуваченого (окрім обов`язків, визначених в п. 2 цієї частини) покладаються на нього згідно з процесуальним законом і діють з часу набуття статусу підозрюваного, незалежно від застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу.

В свою чергу стаття 194 КПК України визначає перелік обов`язків, які можуть покладатися на підозрюваного, обвинуваченого рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Так, частина 5 ст. 194 КПК України визначає умовами покладення таких додаткових обов`язків по-перше, обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, і по-друге, доведеність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Ці обов`язки не є окремим запобіжним заходом, а застосовуються додатково до обраного підозрюваному, обвинуваченому запобіжного заходу при наявності визначених в ч.5 ст. 194 КПК України умов.

Судом було встановлено, що ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.11.2021 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України, на 60 днів до 08 січня 2022 року включно, залишено як альтернативу даному запобіжному заходу заставу в розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1189500 гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме: з`являтися до прокурора або суду за кожною вимогою; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання. Ухвалою суду від 19.04.2022 року задоволено частково клопотання прокурора та покладено на обвинуваченого ОСОБА_8 додаткові обов`язки, до визначених обов`язків, а саме: не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.

21.12.2021 року на депозитний рахунок Територіального управління ДСА України в Київській області було внесено заставу за обвинуваченого в розмірі 760600 грн ОСОБА_13 та в розмірі 429550 грн - ОСОБА_10 .

Згідно з повідомленням ДУ «Київське СІЗО» № 08/27133 від 22.12.2021 обвинуваченого ОСОБА_8 звільнено з під варти під заставу у розмірі 1189500 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Оцінюючи можливість зміни запобіжного заходу обвинуваченому, суд виходить з вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Тобто обґрунтованість застосування запобіжного заходу може піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за наявності яких такий запобіжний захід було застосовано, та внаслідок виникнення інших обставин, які можуть бути підставами зміни запобіжного заходу в сторону його пом`якшення, зміни чи скасування, оскільки тривала дія запобіжного заходу без врахування конкретних обставин справи може призвести до порушення прав, свобод чи інтересів учасників кримінального провадження.

Разом з тим, належне виконання обвинуваченим ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків само по собі та інші зазначені в клопотанні доводи, зокрема й щодо відсутності ризиків у справі, не дають підстав для зміни запобіжного заходу, а лише сумлінне виконання обвинуваченим таких обов`язків жодним чином не свідчить про те, що ризики, які існували на момент застосування запобіжного заходу, перестали існувати. Також в даному кримінальному провадженні триває судовий розгляд, під час якого на теперішній час докази ще не досліджені та не допитані свідки, а тому ризики, які були встановлені під час обрання запобіжного заходу продовжують існувати. Таким чином, наявність ризиків переховування від суду та можливого впливу на свідків, які ще не допитані у справі, у своїй сукупності вказують на необхідність застосування запобіжного заходу, що є більш суворим, ніж особисте зобов`язання, та на теперішній час відсутні підстави вважати, що у разі зміни обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу на більш м`який, він буде продовжувати виконувати свої процесуальні обов`язки належним чином.

Разом з тим, суд вважає, що хоча і відсутні підстави для заміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_12 на особисте зобов`язання, наявні підстави для зменшення розміру у застави з огляду на строк розгляду кримінального провадження, тривалість дії запобіжного заходу, належну процесуальну поведінку обвинуваченого, надані характеристики на обвинуваченого з місця проживання, колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір застави до 252 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 763056 грн. В задоволенні решти клопотання необхідно відмовити. Колегія суддів вважає, що застава у визначеному розмірі цілком здатна забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та відповідає ризикам, встановленим у справі.

Крім того, оцінюючи доводи заставодавця ОСОБА_10 , зазначені нею в судовому засіданні щодо необхідності проведення її лікування за медичними показниками, докази, надані на підтвердження вказаних обставин (медичні документи), та долучені до матеріалів провадження, відсутність іншого доходу та перебування на утриманні малолітньої дитини, а також з огляду на положення статті 3 Конституції України, згідно з якими здоров`я людини визнається в Україні найвищою соціальною цінністю, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення клопотання заставодавця ОСОБА_10 , подане представником ОСОБА_7 , про повернення застави частково, а саме в розмірі 427094 гривень, з огляду на визначений вище розмір застави обвинуваченому ОСОБА_8 . В задоволенні решти клопотання необхідно відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 331 КПК України, суд -

ухвалив:

Клопотання прокурора задовольнити. Продовжити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України, на 60 днів з 05.02.2024 року до 04.04.2024 року включно.

Залишити як альтернативу даному запобіжному заходу обвинуваченому ОСОБА_9 - заставу, розмір якої зменшити до 95 (дев`яносто п`яти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 287660 (двісті вісімдесят сім тисяч шістсот шістдесят) гривень 00 коп., з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме:

- з`являтися до прокурора або суду за кожною вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає або перебуває без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання або перебування;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Застава може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на банківські реквізити:

Отримувач:

Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області.

Код отримувача ( код ЄДРПОУ): 26268119

Банк отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ

Рахунок отримувача UA0018661.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент часу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави, оригінали документів з відміткою банку, який підтверджує внесення коштів на банківські реквізити, має бути наданий уповноваженій службовій особі Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України негайно має здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 з-під варти та повідомити усно і письмово Києво-Святошинський районний суд Київської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 задовольнити частково. Зменшити ОСОБА_8 розмір застави до 252 (двісті п`ятдесят двох) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 763056 (сімсот шістдесят три тисячі п`ятдесят шість) грн. 00 коп. В задоволенні решти клопотання відмовити.

Клопотання представника заставодавця ОСОБА_7 про повернення застави задовольнити частково. Повернути ОСОБА_10 суму застави в розмірі 427094 (чотириста двадцять сім тисяч дев`яносто чотири) гривень, яка внесена на розрахунковий рахунок ТУ ДСА України у Київській області згідно з квитанцією № 1-1257К від 21.12.2021 в якості застави відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з ухвалою Києво-Святошинський районний суд Київської області від 10.11.2021 року. В задоволенні решти клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголошено 09.02.2024 року о 13 год. 00 хв.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3