Справа № 541/208/24
Провадження № 1-кс/541/74/2024
У Х В А Л А

Іменем України

24 січня 2024 рокум.Миргород

Слідчий суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миргород матеріали клопотання прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000080 від 18.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

Прокурор Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000080 від 18.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що 18.01.2024 до чч ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області надійшла письмова заява від ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с. Бутова Долина Миргородського району Полтавської області, про те, що 02.01.2024 близько 17:00 год. за адресою:

АДРЕСА_1 невідома особа таємно в період воєнного стану здійснила крадіжку мобільного телефону марки «ZTE» сірого кольору, завдавши своїми діями матеріальних збитків заявнику на суму 4000 грн.

За вказаним фактом 18.01.2024 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000080 за ч. 4 ст. 185 КК України.

19.01.2024 проведено огляд за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого ОСОБА_5 добровільно видав для огляду з подальшим вилученням викрадений телефон марки «ZTE A7040»сірого кольору, IMEI: НОМЕР_1 , серійний номер: НОМЕР_2 , який в ході огляду вилучено, поміщено до сейф-пакету «Національна Поліція України

№PSP2297421» та направлено для зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, за адресою: вул. Шевченка, 103, сел. Велика Багачка Миргородського району Полтавської області.

19.01.2024 постановою слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженню: телефон марки «ZTE A7040» сірого кольору, IMEI: НОМЕР_1 , серійний номер: НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 та який передано для зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, за адресою: вул. Шевченка, 103 сел. Велика Багачка Миргородського району Полтавської області.

Під час проведення досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене в ході огляду 19.01.2024 майно для подальших проведень досліджень та експертиз, збереження речових доказів.

Прокурор в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву, в якій клопотання підтримав, просив його задовольнити, а справу розглянути у його відсутність.

Власник майна в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій клопотання підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає до задоволення.

Клопотання подане прокурором в строки, передбачені ч.5 ст. 171 КПК України.

Судом встановлено, що СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за № 0000080 від 18.01.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України.

19.01.2024 слідчим слідчого відділення Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 було проведено огляд місця події в вел. Велика Багачка Миргородського району по вул. Шевченка, в ході якого ОСОБА_5 добровільно видав телефон марки «ZTE A7040» сірого кольору, IMEI: НОМЕР_1 , серійний номер: НОМЕР_2 .

Постановою слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області від 19.01.2024 дані речі було визнано речовими доказами у кримінальному провадженню та визначено їх місце зберігання: кімнату зберігання речових доказів ВП № 3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області за адресою вул. Шевченка, 103, сел. Велика Багачка, Миргородського району Полтавської області.

Статтею 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України);

5) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Зважаючи на сукупність наявних доказів, прокурор у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, звернувся з клопотанням про накладення арешту на вказане майно (речі) з тих підстав, що вони є речовим доказом у даному кримінальному провадженні. Майно, яке є речовим доказом та відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

У даному кримінальному провадженні є розумні підстави вважати, що вказане вище майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин, їх арешт забезпечить їх зберігання до закінчення проведення відповідних слідчих дій, судових експертиз. Таким чином, арешт на це майно з підстав, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна і не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна. Завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

Такий правовий висновок узгоджується з практикою застосування ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. Досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи». На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба у тимчасовому втручанні в права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту, заборони користування та розпорядження майном, з метою запобігання знищення, пошкодження, зміни. Держава гарантує право громадянина на забезпечення проведення ефективного досудового розслідування. Таким чином, тимчасове обмеження Конституційних прав власника/володільця має незначний строковий характер, відтак перераховані основоположні суспільні інтереси переважають принцип мирного володіння майном.

Вказаний прокурором захід забезпечення кримінального провадження, на думку слідчого судді, є в даному випадку співмірним з тими обмеженнями, які існують під час досудового розслідування, необхідними для всебічного, повного встановлення обставин кримінального правопорушення. Незастосування арешту вказаних речей може призвести до їх знищення або настання інших наслідків, що перешкоджатимуть кримінальному провадженню, оскільки відносно даних речей є необхідність у проведенні слідчих дій та експертних досліджень.

Клопотання в частині визначення місця зберігання речових доказів до задоволення не підлягає, оскільки воно вже визначено постановою слідчого від 19.01.2024.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку , що клопотання є обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 98, 100, 167, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000080 від 18.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на наступне майно:

- телефон марки «ZTE A7040» сірого кольору, IMEI: НОМЕР_1 , серійний номер: НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_3 з забороною відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1