Справа № 185/9088/23
Провадження № 1-кп/185/332/24
У Х В А Л А

05 лютого 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000965 від 23 травня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченої - ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся з клопотанням про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченої на безальтернативне тримання під вартою. Мотивує клопотання тим, що до обвинуваченої у даному кримінальному провадженні застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із альтернативою застави 100 пмдг.

Оскільки обвинувачена підозрюється у вчиненні нового злочину, то прокурор вважає, що має ризик вчинення нового злочину. Залишення без змін запобіжного заходу призведе до вчинення нових кримінальних правопорушень.

Також прокурор зазначає, що оскільки обвинувачена підозрюється в іншому провадженні у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів та що попередня застава в розмірі 100000 грн. не досягла мети, то прокурор просить розмір застави не визначати.

Захисник та обвинувачена заперечували проти клопотання.

Суд відкидає доводи захисту про те, що строк дії ухвали слідчого судді, від 25 травня 2023 року, якою було застосовано запобіжний захід сплив, а тому прокурор може ставити питання про обрання запобіжного заходу, а не про його зміну. Так, суд зазначає, що з моменту внесення застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Отже, дане клопотання підлягає розгляду саме в контексті зміни запобіжного заходу.

Також з сукупного аналізу положень Кримінального процесуального кодексу України вбачається, що лише запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою та домашній арешт разом з обов`язками, переліченими в ч. 5 ст. 194 КПК України, обираються рішенням суду на певний проміжок часу. Інші запобіжні заходи, у тому числі і застава, визначеного строку дії не мають і діють до їх скасування, чи зміни.

Частиною 1 статті 182 КПК України визначено, що застава застосовується з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків. При цьому застава не є забезпеченням виключно додаткових обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, а є також забезпеченням виконання інших процесуальних обов`язків, передбачених КПК України для підозрюваних, обвинувачених.

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Таким чином, застосований запобіжний захід у вигляді застави за приписами ч. 11 ст. 182 КПК України діє упродовж усього кримінального провадження, якщо інше не буде встановлено судовим рішенням.

Отже, навіть після спливу строку дії процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які покладалися на особу слідчим суддею, щодо підозрюваного, обвинуваченого продовжують діяти загальні процесуальні обов`язки, визначені ч. 7 ст. 42 КПК України. У забезпечення виконання вказаних обов`язків у подальшому протягом усього кримінального провадження і застосовується такий запобіжний захід як застава.

З дослідженої ухвали слідчого судді від 25 травня 2023 року слідує, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою було застосовано стосовно обвинуваченої для попередження, в тому числі й такого ризику як можливості вчинення нового злочину, як альтернатива, розмір застави визначено 100000 грн.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею177 (частина 1 статті184КПК).

Прокурором доведено, що обвинуваченій в іншому провадженні вручена підозра у вчиненні злочинів в сфері обігу наркотичних засобі. Такі обставини самі по собі свідчать про те, що наявний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 100000 грн., як альтернатива триманню під вартою, не в повній мірі попередив встановлений ризик при застосуванні запобіжного заходу (попередження продовження здійснення злочинної діяльності або вчинення нових правопорушення).

При цьому суд констатує, що підозра за своєю суттю - це твердження уповноваженого органу про причетність певної особи до кримінального правопорушення, а не підтвердження вчинення особою злочину, чим може бути тільки вирок суду.

Однак наявність підозри в іншому провадженні та застосування в іншому провадженні запобіжного заходу до обвинуваченої в достатній мірі вказують на її обґрунтованість, а отже дають підстави вважати, що ризик передбачений п. 5 ст. 177 КПК України, який зазначений прокурором, має місце. Ця обставина однозначно вказує на те, що запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 100000 грн. не досяг своєї мети.

З огляду на викладене прокурором, доведено необхідність зміни запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Суд відкидає доводи прокурора стосовно того, що обвинувачена підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального злочину в сфері обігу наркотичних засобів, а тому суд може не визначати альтернативу триманню під вартою у вигляді застави. В даному кримінальному провадженні, в рамках якого подано клопотання, вона обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину в сфері обігу наркотичних засобів. Тому доводи прокурора в цьому контексті є актуальними при вирішенні питань запобіжного заходу в тому провадженні, де має місце така підозра.

Також прокурор вказує на необхідність не застосовувати альтернативу у вигляді застави з огляду на те, що обвинуваченою було порушено заставу в даному провадженні. Такі доводи судом також не сприймаються з двох підстав.

1. Такий запобіжний захід як застава до обвинуваченої не обирався, а він був визначений у зв`язку з вимогами діючого законодавства, як альтернатива застосованому триманню під вартою.

2. В ст. 182 КПК України дається визначення, що таке застава внесення коштів з метою забезпечення виконання обвинуваченою покладених обов`язків , під умовою звернення внесених коштів в дохід держави.

Мета запобіжного заходу у вигляді попередження ризиків та порушення застави є категоріями різними за своєю природою. Так, порушення застави має наслідком звернення її в дохід держави; недостатність такого запобіжного заходу як застава, в контексті не попередження ризику вчинення інших правопорушень, має наслідком застосування більш суворого запобіжного заходу до обвинуваченої .

Щодо порушення застави, то судом раніше в такому клопотанні прокурору було відмовлено. Щодо недостатності такого запобіжного заходу як застава, прокурором подане клопотання про зміну запобіжного заходу на більш суворий, що і є предметом даного розгляду.

Встановлений законом обов`язок слідчого судді, суду визначити розмір застави в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою свідчить про те, що застава в певному розмірі здатна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного на тому ж рівні (з тією ж ефективністю), що і тримання під вартою.

Отже, законодавцем визначено, що за умови внесення застави в певному розмірі вона (застава) за своєю ефективністю забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК, є еквівалентною такому винятковому запобіжного заходу як тримання під вартою. Інші запобіжні заходи (в тому числі домашній арешт) в цьому випадку не здатні забезпечити дієвість кримінального провадження на тому ж рівні, що й тримання під вартою.

У цьому кримінальному провадженні Суд, дотримуючись розумного балансу між втручанням в право на свободу обвинуваченого (при застосуванні тримання під вартою) та в право на володіння майном (при визначенні розміру застави як альтернативи триманню під вартою), з однієї сторони, та необхідністю забезпечення інтересів дієвості кримінального провадження, дійшов висновку, що запобігання спробам вчинення ним дій, передбачених пунктом 5 частини 1 статті 177 КПК, можуть бути забезпечені виключно шляхом застосування до неї запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою із альтернативою застави в розмірі 60 розмірів ПМДПО в сумі 181680 грн. Ця сума судом визначена з врахуванням як матеріального стану обвинуваченої та з врахуванням того, що загроза її втрати утримувала б обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 177, 183, 200, 331, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Замінити запобіжний захід обвинуваченій та застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 04 квітня 2024 року.

Розмір застави визначити в сумі 181680 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) грн.

У разі внесення застави на обвинувачену ОСОБА_3 покласти обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Строк дії ухвали закінчується 04 квітня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для осіб, які перебувають під вартою, - протягом того же строку з моменту вручення копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1