Справа № 305/1885/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

09.10.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового розгляду обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/530/23, за апеляційною скаргою, яку подав захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 29 серпня 2023 року, задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні за №0000226, внесеному 06.04.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Діброва (зараз Нижня Апша) Тячівського району Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , румуна, громадянина України, з середньою освітою, особи похилого віку (пенсіонер), раніше не судимого.

Цією ухвалою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, до 28 жовтня 2023 року включно без визначення застави.

У задоволенні клопотанні захисника адвоката ОСОБА_6 , про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт відмовлено.

В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Рахівського районного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження за №0000226, відомості про кримінальне правопорушення у якому 06.04.2023 внесені до ЄРДР, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, і у разі доведення вини, ОСОБА_5 загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 15 років. У кримінальному провадженні прокурор подав клопотання, в якому просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 спливає 29.08.2023. В обґрунтування доводів прокурор зазначає, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які слугували підставою для обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, своєї актуальності не втратили. Так, існує ризик того, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, переховуватиметься від суду, у тому числі може виїхати за межі України в умовах воєнного стану; може вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Окрім цього, не обрання такого виду запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що в подальшому може призвести до не виконання завдань кримінального судочинства та забезпечення судового розгляду, а тому прокурор просить клопотання задовольнити та продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів.

З ухвали також убачається, що адвокат ОСОБА_6 у клопотанні про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , посилається на висновок судово-психіатричного експерта №598 від 20.06.2023, оскільки на думку сторони захисту, після проведення вказаної експертизи існують вагомі підстави для зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення зі статті 115 КК України на статтю 116 КК України. Просить обрати відносно ОСОБА_5 інший менш суворий запобіжний захід, а саме домашній арешт.

Відповідно до ухвали, стороною обвинувачення доведено наявність обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України. Підставами застосування запобіжного заходу визнано обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним особливо тяжке кримінальне правопорушення, виїхавши за межі України, позаяк має паспорт для виїзду громадянина України за кордон ; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, і що будь-яких підстав, які б унеможливлювали застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у судовому засіданні не встановлено та сторонами не наведено. Крім того судом враховано доводи прокурора, який зазначив, що обвинувачений ОСОБА_5 проживає із потерпілою ОСОБА_7 за однією адресою, що може створити додатковий ризик впливу на потерпілу. Тому, з огляду на наявність ризиків, існування яких доведено, суд вважає доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, при цьому зазначивши, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на момент розгляду клопотання, які стали підставою для застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження не зменшились, не відпали, є реальними і триваючими, тому тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою буде виправданим та необхідним для забезпечення його належної процесуальної поведінки. Також, оцінюючи в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, суд дійшов висновку про доцільність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 без визначення йому застави.

Водночас, при оцінці доводів клопотання адвоката ОСОБА_6 щодо зміни обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, суд констатує, що підстави для задоволення клопотання відсутні. Так, суд дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не відповідає в повній мірі меті застосування запобіжних заходів, та не зможе запобігати ризикам, визначеним КПК України, а тому у задоволенні клопотання адвоката відмовлено.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_9 вказує на необґрунтованість та незаконність ухвали суду, просить її скасувати. Зазначає, що після проведення судово-психіатричної експертизи існують вагомі підстави для зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення зі статті 115 КК України на статтю 116 КК України. Стверджує, що місцевий суд при вирішенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 взагалі не дослідив та не встановив, що клопотання сторони обвинувачення не відповідає вимогам КПК України. Так, прокурором не надано жодного доказу, який би підтвердив існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Апелянт стверджує, що прокурор у судовому засіданні не спростував, що при обранні ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не буде забезпечена його належна процесуальна поведінка. Також зазначає, що у клопотанні відсутні докази того, що його підзахисний ухилятиметься від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, що твердження прокурора про наявність ризиків, визначених у ст. 177 КПК України, є необґрунтованими та надуманими. Апелянт звертає увагу на те, що обвинувачений є пенсіонером, людиною похилого віку, інвалідом 2 групи, раніше не судимий, з позитивною характеристикою, має постійне місце проживання, де проживає зі своєю донькою ОСОБА_10 . Також посилається на те, що обвинувачений ОСОБА_5 потребує медичної допомоги, оскільки стан його здоров`я різко погіршився, необхідно провести його лікування у спеціалізованій медичній установі. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга розглядається у відсутності сторони обвинувачення та захисника, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що сторона захисту та прокурор належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності вищевказаних осіб, береться до уваги і те, що від сторони обвинувачення не надходило заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги та відомостей про поважність причин неявки, а захисник в апеляційній скарзі заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі, і при цьому, обвинувачений не заперечив щодо розгляду апеляційної скарги без участі прокурора та захисника.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення відхиляються з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що обставини, які були підставою для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, наведені прокурором ризики не відпали, не зменшились і продовжують існувати.

Разом із тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 обґрунтовано взяв до уваги обставини, за яких ОСОБА_5 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, те, що вчинене діяння відноситься до особливо тяжких злочинів, а також відсутність обставин, які б перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою та необхідність проведення судом необхідних процедурних (процесуальних) дій, у тому числі і допиту учасників кримінального провадження та дослідження доказів.

Тому, колегія суддів, з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується і за яке йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, а також наведених вище обставин, доходить висновку про те, що є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілу чи свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, що в свою чергу свідчить і про обґрунтованість висновку суду першої інстанції і в цій частині.

З огляду на наведене вище, доводи апеляційної скарги про те, що прокурором не надано жодного доказу, який би підтвердив існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тому твердження прокурора про наявність ризиків, визначених у ст. 177 КПК України, є необґрунтованими та надуманими, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеними вище судженнями та доказами.

При оцінці доводів сторони захисту про те, що після проведення судово-психіатричної експертизи існують вагомі підстави для зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення зі статті 115 КК України на статтю 116 КК України, апеляційний суд звертає увагу на те, що на цій стадії процесу, як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції, не вправі перевіряти доведеність вини та кваліфікації дій обвинуваченого, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті, у тому числі і щодо застосування тої чи іншої норми матеріального закону, і вважає, що обставини, за яких органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, із посиланням на відповідні докази, свідчать про можливу причетність ОСОБА_5 до інкримінованого йому кримінально-карного діяння.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що прокурор у судовому засіданні не спростував, що при обранні ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не буде забезпечена його належна поведінка, і у клопотанні відсутні докази того, що ОСОБА_5 ухилятиметься від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків апеляційний суд відхиляє як такі, що не знаходять свого підтвердження.

Як такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений є пенсіонером, людиною похилого віку, інвалідом 2 групи, раніше не судимим, з позитивною характеристикою, має постійне місце проживання, де проживає зі своєю донькою ОСОБА_10 .

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що стороною захисту не надано доказів, зокрема висновків лікарів тощо, які б свідчили про наявність ОСОБА_5 таких захворювань, які б унеможливлювали тримання його під вартою. У зв`язку з цим, апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений ОСОБА_5 потребує медичної допомоги, оскільки стан його здоров`я різко погіршився, необхідно провести його лікування у спеціалізованій медичній установі.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, незаконно впливати на потерпілу чи свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчиняти інші кримінальні правопорушення, однак, обставини, за яких вчинено інкриміноване йому кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини та дані про його особу, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Тому, вимоги апеляційної скарги про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зокрема домашнього арешту, апеляційний суд відхиляє.

З огляду на те, що інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_5 діяння, поєднане з настанням смерті особи, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про неможливість визначення обвинуваченому застави. При цьому апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити, що стороною захисту не надано будь-яких доказів, що підтверджують матеріальний та фінансовий стан обвинуваченого.

За таких обставин, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, відмовивши в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, не може бути задоволена, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі стороною захисту не вказується.

Керуючись ст. ст. 176-181, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 29 серпня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні за №0000226, внесеному 06.04.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань та продовжено щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 28 жовтня 2023 року включно, без визначення застави,залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: