Номер провадження: 11-сс/813/1534/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2023 року про застосування до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді застави у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0008564 від 09 листопада 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2023 року, задоволено клопотання старшого детектива відділу детективів ТУ БЕБ в Одеській області ОСОБА_9 та до ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 3800 (трьох тисяч вісімсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 10 199 200 (десять мільйонів сто дев`яносто дев`ять тисяч двісті) гривень, строком до 09 жовтня 2023 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив відмовити у задоволенні клопотання детектива.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що зміст повідомленої ОСОБА_8 підозри не відповідає фактичним відомостям та обставинам, які містяться в наданих слідчому судді доказах, що свідчить про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри.

Крім того, відсутні докази, які обґрунтовують наявність ризиків, які є підставою для застосування запобіжного заходу.

Захисник вважає, що визначений розмір застави не відповідає особистим та майновим характеристикам ОСОБА_8 , яка є особою похилого віку, має постійне місце реєстрації та проживання, за станом здоров`я є онкохворою, заміжня, її чоловік є тяжко онкохворим та потребує постійного догляду, має позитивну репутацію, дохід якої складається з пенсії у розмірі 15 212 грн. та зарплати у середньому розмірі 12 186 грн.

З огляду на викладене, захисник просив дослідити висновки експертів №9711/3281-3282 від 31.05.2019 року та №15507/15508/21-72 від 30.05.2023 року.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 та підозрювана ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги та просили їх задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали провадження за клопотанням детектива та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.212 КК України за наступних обставинах.

Так, органом досудового розслідування встановлено, що Акціонерний комерційний банк «Фінбанк» () створений відповідно з рішенням установчих Зборів засновників від 13.12.1993 (протокол №1 від 13.12.1993) і зареєстрований Національним банком України 24.12.1993 за №223. Місцезнаходження банку зареєстровано за адресою: м.Одеса, вул. Бєлінського, 16.

Після набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», 19.10.2004 державним реєстратором виконавчого комітету Одеської міської ради зроблено запис за №0002033 про включення АКБ «Фінбанк» до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичну особу.

Рішенням чергових загальних зборів акціонерів АКБ «Фінбанк» від 15.03.2007 (протокол №42 від 15.03.2007) затверджено зміни №2 до Статуту АКБ «Фінбанк» (нова редакція), зареєстровані виконавчим комітетом Одеської міської ради 01.06.2007 за №8002033, згідно яких місцезнаходження АКБ «Фінбанк» змінено на адресу: АДРЕСА_1 .

Протоколом № 47 від 15.04.2010 чергових загальних зборів акціонерів АКБ «Фінбанк» змінено організаційно-правову форму та найменування Банку на Публічне акціонерне товариство «Фінбанк».

Рішенням позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Фінбанк» від 16.09.2013 (протокол №53 від 16.09.2013) затверджено нову редакцію Статуту ПАТ «Фінбанк», зареєстрованого реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції 19.11.2013 за №6002033.

ПАТ «Фінбанк» з 25.01.1995 перебувало на податковому обліку у СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Одесі та з 24.03.1999 зареєстровано платником податку на додану вартість.

З 25.01.2011 ПАТ «Фінбанк» взято на податковий облік в ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області.

Відповідно з Протоколом №24/12/14-НР засідання наглядової ради ПАТ «Фінбанк» від 24.12.2014, директора Головного операційного управління ОСОБА_8 призначено тимчасово виконуючою обов`язки Голови Правління ПАТ «Фінбанк» з 29.12.2014 до моменту обрання нового кандидата на посаду Голови Правління ПАТ «Фінбанк» та одержання письмової згоди Національного банку України про погодження призначення такого кандидата на вказану посаду.

Також, ОСОБА_8 виконуючи обов`язки голови правління ПАТ «Фінбанк», яка пов`язана з виконанням організаційно - розпорядчих і адміністративно-господарських функцій, як службова особа підприємства відповідала за правильність нарахування і своєчасність сплати податків і обов`язкових платежів, як це передбачено чинним законодавством України, тобто мала усі права та обов`язки керівника підприємства визначені чинним законодавством.

Відповідно до ст.67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Частиною 3 ст.65 Господарського кодексу України встановлено, що керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства.

У відповідності до вимог ч.6 ст.128 Господарського кодексу України на ОСОБА_8 , як виконуючу обов`язків голови правління ПАТ «Фінбанк», покладено обов`язок вести облік результатів своєї діяльності відповідно до вимог законодавства, своєчасно надавати податковим органам декларацію про доходи та інші необхідні відомості для нарахування податків та інших обов`язкових платежів, сплачувати податки, збори та інші обов`язкові платежі в порядку і розмірах, встановлених Законом.

Частиною 7 ст.128 Господарського кодексу України визначено, ОСОБА_8 , як виконуючу обов`язків голови правління ПАТ «Фінбанк», зобов`язана додержуватися вимог, передбачених статтями 46 і 49 цього Кодексу, а також іншими законодавчими актами, і несе майнову та іншу встановлену законом відповідальність за завдані ним шкоду і збитки.

Виконуючи обов`язки голови правління ПАТ «Фінбанк», ОСОБА_8 , при здійсненні фінансово-господарської діяльності вказаною банківською установою, маючи злочинний намір та корисливу мету спрямовану на ухилення від сплати податків, розуміючи незаконність своїх дій, в порушення вимог п.п.41.1.1, п. 41.1, п. 41.4 ст. 41, п.п. 14.1.157, п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14, п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України, за звітний податковий період «квітень 2015 р.» ухилилась від сплати податку на додану вартість у розмірі 102 146 748,62 грн, при наступних обставинах.

Так, рішенням начальника ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області № 990 від 16.02.2015 реєстрацію платника податку на додану вартість ПАТ «Фінбанк» анульовано. У той же час, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на ухилення від сплати податків користуючись формальним станом ліквідованого платника податку на додану вартість.

Відповідно до п.181.1 ст.181 Податкового кодексу України, у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1 000 000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Виконувач обов`язків голови правління ПАТ «Фінбанк» ОСОБА_8 , діючи умисно з метою ухилення від відповідальності, в порушення п.п. 183.1 та 183.2 ст. 183 ПК України, 10.04.2015 подала до державної податкової інспекції за своїм місцезнаходженням Реєстраційну заяву платника податку на додану вартість (форма №1-ПДВ), у якій зазначила, що загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню сукупно складає 1 000 000 грн., а дата досягнення загальної суми оподатковуваних операцій, визначених п. 181.1 ст.181 розділу V кодексу - 31.03.2015. ОСОБА_8 не відобразила реальні обсяги операцій з метою подальшого ухилення від сплати податку на додану вартість.

10.04.2015 ПАТ «Фінбанк» отримало відмову податкового органу у реєстрації платником податку на додану вартість №140776 з причини невідповідності вимогам реєстрації, а саме тому що сума операцій ПАТ «Фінбанк», згідно з наданою ОСОБА_8 заявою, не перевищувала 1 000 000 гривень.

Продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 у той же день тобто 10.04.2015, подала виправлену Реєстраційну заяву платника податку на додану вартість (форма №1-ПДВ), у якій зазначила, що загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню сукупно складає вже 1 116 000 гривень. На підставі вказаної заяви ПАТ «Фінбанк» 16.04.2015 зареєстровано платником податку на додану вартість.

В обох Реєстраційних заявах, платника податку на додану вартість (форма №1-ПДВ), ОСОБА_8 , з метою ухилення від сплати податків, не показувала реальний обсяг операцій за звітний податковий період квітнень 2015 року.

16.04.2015 року за результатом розгляду виправленої Реєстраційної заяви платника податку на додану вартість (форма №1-ПДВ) від 10.04.2015, ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області взято на облік в якості платника податку на додану вартість ПАТ «Фінбанк».

В той же час, відповідно до податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2015 року, обсяг операцій з постачання, що оподатковуються за основною ставкою склав 4 392 984 гривень. Таким чином, обов`язок платника податків щодо реєстрації в якості платника ПДВ, передбачений п.181.1 ст.181 Податкового кодексу України, виник у березні 2015 року. Однак відповідну Реєстраційну заяву платником податків було подано лише у квітні 2015 року.

Переслідуючи свою корисну мету, направлену на ухилення від сплати податків, у період з 03.03.2015 по 07.12.2015 виконувач обов`язків голови правління ПАТ «Фінбанк» ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи наслідки своїх дій у вигляді утворення податкових зобов`язань з податку на додану вартість, уклала та особисто підписала з ПАТ «Платинум банк» від імені банківської установи договори з передачі в заставу/іпотеку і відчуження заставного майна-іпотеки за договорами вимоги та договори купівлі-продажу нерухомого майна на загальну суму 496 249 156 грн.

В послідуючому, ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи наслідки своїх дій у вигляді утворення податкових зобов`язань з податку на додану вартість, здійснивши у період з 16.02.2015 по 16.04.2015 року відчуження майна ПАТ «Фінбанк» на основі договорів з передачі в заставу/іпотеку і відчуження заставного майна-іпотеки за договорами вимоги та договорами купівлі-продажу нерухомого майна, не відобразила в податковій декларації з податку на додану вартість за звітний податковий період «квітень 2015 року» суму реалізації такого майна, та відповідно не відобразила податкові зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 94 450 451,20 грн.

Крім цього, після реєстрації платником податку на додану вартість з 16.04.2015 ПАТ «Фінбанк» отримавши у квітні 2015 року дохід з проведених господарських операцій у сумі 46 177 784,6 грн., діючи навмисно з корисливою метою направленою на несплату податків, в порушення вимог Податкового кодексу України, 10.06.2015 подало податкову декларацію з ПДВ № 20041917 за звітний період «травень 2015», не відобразивши господарські операції за «квітень 2015», в т.ч. операції за договором №1456 від 07.12.2015, перерахунок коштів за яким відбувся 16.04.2015, тобто в день взяття на облік в якості платника податку на додану вартість ПАТ «Фінбанк», та як наслідок, ухилилось від сплати податку на додану вартість у сумі 7 696 297,42 гривень.

Вказані порушення підтверджуються висновками експертів за результатами проведення комісійної судової економічної експертизи №9711/3281-3282 від 31.07.2019, згідно висновків, якого ПАТ «Фінбанк» за період з 06.04.2016 по 31.12.2017 занижено податкове зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 7 696 297,42 грн, та №15507/15508/21-72 від 30.05.2023, згідно висновків якого, в період з 16.02.2015 по 16.04.2015 ПАТ «Фінбанк» був зобов`язаний визначити податкові зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 94 450 451,20 гривень.

У результаті вказаних умисних дій в.о. голови Правління ПАТ «Фінбанк» ОСОБА_8 , направлених на умисне ухилення від сплати податків, за період з 16.02.2015 по 16.04.2015, за звітний податковий період «квітень 2015 року» не нараховано та не сплачено до бюджету держави податок на додану вартість у сумі 102 146 748,62 грн, що є особливо великим розміром, оскільки більш ніж в сім тисяч разів перевищує установлений законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Таким чином, органом досудового розслідування, ОСОБА_8 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України, за кваліфікуючими ознаками: умисне ухилення від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених в установленому законом порядку, вчинене службовою особою підприємства, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів у особливо великих розмірах.

10 серпня 2023 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженні доказів, а саме: витягом з ЄРДР за №№0008564; висновками експертів за результатами проведення судово-економічних експертиз; документами облікової справи ПАТ «Фінбанк»; податковою декларацією з ПВД за період січня 2015 року та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вище зазначені докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.212 КК України

При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено та стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено.

Відповідно до ч.1 ст.182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя застосувавши до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у виді застави визначив її в такому розмірі, який не відповідає критеріям необхідності та пропорційності.

В порушення вимог п.3) ч.5 ст.182 КПК України слідчий суддя не врахував, що максимальний розмір застави для особи, що підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.212 КК України, в силу вимог ст.12 КК України, може бути визначений в сумі від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положення ч.5 ст.182 КПК України чітко регламентують те, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Апеляційний суд вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали слідчим суддею не були належним чином виконанні вимоги ч.5 ст.182 КПК України, оскільки в ухвалі відсутнє належне обґрунтування виключності випадку, який виправдовує застосування до підозрюваної ОСОБА_8 застави саме в розмірі 3800 (трьох тисяч вісімсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 10 199 200, яку підозрювана та її родичі об`єктивно не мають можливість внести.

Визначивши підозрюваній завідомо непомірний розмір застави слідчий суддя допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Відповідно до п.4) ч.2 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно до п.2) ч.3 ст.407 КПК України, апеляційний суд, скасувавши ухвалу слідчого судді, постановляє нову ухвалу.

Так, позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, Суд, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, підтвердив, що внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Таким чином, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Окрім того, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при визначенні розміру застави підозрюваній не врахував практику ЄСПЛ, викладену в рішенні ЄСПЛ «Істоміна проти України» від 13.01.2022, в якому зазначено, що хоча національне законодавство дозволяло суду у «виключних випадках» встановлювати більші розміри застави, таке рішення мало передбачати ретельний аналіз обставин справи для обґрунтування її «виключного» характеру.

Водночас Суд приділив окрему увагу логіці національних судів при визначенні розміру застави у цій справі. ЄСПЛ не залишив поза увагою той факт, що національне законодавство хоча й дозволяє у виняткових випадках застосування застави у розмірі, вищому від найвищої визначеної КПК межі, однак такий крок повинен бути детально аргументованим. Але національні суди жодним чином не дослідили питання про пропорційність суми застави, що у 125 разів перевищувала найвищу дозволену законодавством межу. Суди першої та апеляційної інстанцій залишили без аналізу аргументи заявниці про те, що визначена сума застави є надмірною, і прийняли рішення тільки з огляду на один критерій - суму шкоди, завданої у справі. На основі такого висновку Суд встановив порушення Україною п.3 ст.5 Конвенції і постановив виплатити заявниці справедливу сатисфакцію в сумі 1000 євро та компенсацію судових витрат в сумі 1000 євро.

Приймаючи рішення про визначення розміру застави, в якості альтернативного запобіжного заходу, апеляційний суд враховує особу ОСОБА_8 , яка раніше не судима, має постійне проживання та реєстрації на території м. Одеси, одружена.

Також апеляційний суд бере до уваги майновий стан ОСОБА_8 , та те, що вона є особою похилого віку, хворіє на онкологічне захворювання.

За таких обставин апеляційний суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_8 заставу в межах, встановлених п.3) ч.5 ст.182 КПК України, а саме - 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 805 200 гривень (2684 грн. * 300).

На переконання апеляційного суду такий розмір застави буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на які посилається детектив у клопотанні про обрання запобіжного заходу.

На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2023 року, якою до підозрюваної ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у виді застави в розмірі 3800 (трьох тисяч вісімсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 10 199 200 гривень - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання старшого детектива ТУ БЕБ в Одеській області ОСОБА_9 .

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді застави в розмірі - 300 (трьохсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 805 200 (вісімсот п`ять тисяч двісті гривень) (2684 грн. * 300).

Підозрювана, або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на рахунок: Банківські реквізити; Депозитний рахунок для зарахування заставних сум

Отримувач: Одеський апеляційний суд,

Рахунок отримувача UA1086720; Банк отримувача: ДКСУ м. Київ, код банку 820172. Призначення платежу: згідно ухвали суду від 21.09.2023 року, заставна сума за ОСОБА_8 , (номер провадження №11-сс/813/1534/23; судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 )

Покласти на підозрювану ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

1)прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

2)не відлучатися з м. Одеси без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та роботи;

4)утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні, визначеними детективом.

Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до ч.ч.8,10,11 ст.182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрювана, будучи належним чином повідомленою не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваної, обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України. Застава внесена підозрюваною, обвинуваченою, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4