ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/883/24 Справа № 192/2387/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 , на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2023 року про переведення засудженого до приміщення камерного типу,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2023 року задоволено клопотання начальника ДУ "Солонянська виправна колонія (№ 21)" та засудженого ОСОБА_8 переведено до приміщення камерного типу, як захід стягнення, строком на 2 місяці.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції, як незаконного, постановленого з порушенням норм матеріального права, висновки якого не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування своїх вимог, посилаючись на положення ст.ст.134, 135 КВК України та наказ Мінюсту України від 28.08.2008 №2823/5 "Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань", вказує, що засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених КВК України, законами України і встановлених вироком суду.

При цьому апелянт зауважує, що адміністрація установи, складаючи графік чергування та встановлюючи засудженому двогодинне відпрацювання, не зазначила конкретний час для відпрацювання, а лише дату, що, на переконання захисника, позбавляє засудженого повноцінно розпоряджатися своїм часом на протязі всього дня, оскільки адміністрація у будь-який зручний для неї час може запропонувати двогодинне чергування. Більш того, як зазначає сторона захисту, засуджений ОСОБА_8 пояснив, що він не відмовлявся у принципі від чергування, а лише від застосування до нього відеозапису цього процесу. Дану обстановку, як вказує апелянт, підтвердили і допитану судом свідки, давши пояснення про те, що відеокамера була включена вже перед приходом засудженого до кабінету начальника відділення. Тобто, на думку захисника, фіксування проводилися не порушення засудженим законних вимог адміністрації установи, що дозволяється Законом, а пропозиції засудженому ОСОБА_8 чергування, що сторона захисту вважає приниженням його честі та гідності.

Таким чином сторона захисту переконана, що у адміністрації установи було відсутнє право обмежувати засудженого у його правах при небажанні проводити відеозйомку процесу пропозиції чергування та самого чергування, а отже, на думку апелянта, сама адміністрація установи порушила Закон, що надає негативний приклад засудженим.

Крім того захисник звертає увагу на тому, що досліджений процес відеозйомки показав, що він розпочався о 12 годині, а не об 11.20 годині, як вбачається з пояснень свідків та інших матеріалів справи, але суд цьому факту оцінки не надав, мотивувавши це тим, що цей факт не спростовує порушення режиму утримання.

Враховуючи вищенаведене сторона захисту вважає, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду справи, не перевірив усіх обставин та фактів, які стали підставою подання начальником установи такого клопотання до суду.

Тому просить рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2023 року скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення захисника на підтримку доводів поданої ним апеляційної скарги та який наполягав на її задоволенні, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення суду без змін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

На думку колегії суддів зазначених вимог закону судом першої інстанції дотримано у повному обсязі.

Положеннями статті 107 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі- КВК) визначаються права і обов`язки засуджених до позбавлення волі.

Частина третя статті 107 КВК встановлює перелік обов`язків засудженого, зокрема, дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами;виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії.

Положеннями стаття 118 КВК передбачено залучення засуджених до позбавлення волі до суспільно корисної праці.

Частина п`ята статті 118 КВК визначає, що засуджені можуть залучатися без оплати праці лише до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством. До цих робіт засуджені залучаються в порядку черговості, в неробочий час і не більш як на дві години на день.

За невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, можуть застосовуватися такі заходи стягнення, зокрема, переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях, крім засуджених, які тримаються у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців (ч.1 ст.132 КВК).

Порядок застосування заходів стягнення до осіб, позбавлених волі, визначається положеннями ст.134 КВК.

Зокрема, згідно частини восьмої та дев`ятою статті 134 КВК поміщення засудженого в дисциплінарний ізолятор або в карцер чи переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) проводиться за вмотивованою постановою начальника колонії або особи, яка виконує його обов`язки, з визначенням строку тримання.

Стягнення у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) накладається в разі безуспішного застосування інших заходів впливу.

Задовольняючи клопотання адміністрації ДУ "Солонянська виправна колонія (№21)" та мотивуючи своє рішення про переведення засудженого ОСОБА_8 до приміщення камерного типу строком на 2 місяці, суд першої інстанції зазначив, що в ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» засуджений знаходиться з 25.03.2021, не працевлаштований на виробництві установи за власним бажанням. За час відбування покарання характеризується негативно, допустив 28 порушень режиму відбування покарання, за що має 28 стягнень, які не зняті та не погашені, заохочень не має.

Згідно характеристики (а.с.4) засуджений ОСОБА_8 у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, на зауваження реагує не завжди адекватно. Не завжди утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться безвідповідально. Не намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, до цих робіт ставиться негативно. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці під контролем адміністрації. Засуджений не бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, вважає свій рівень достатнім, не бере участь у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи, підтримує зв`язки з рідними, збитків не має.

01.07.2022 комісією установи відмовлено у застосуванні зміни умов тримання відповідно ст.ст. 100, 101 КВК, як особі, що не стає на шлях виправлення.

24.03.2023 комісією установи відмовлено у застосуванні ст.82 КК, як особі, що не стала на шлях виправлення.

Засуджений перебуває на профілактичному обліку як особа, яка допускає злісні порушення режиму утримання.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення (а.с.3) станом на 29.11.2023 до засудженого застосовано 28 стягнень, в тому числі суворі догани та поміщення до дисциплінарного ізолятора, заохочень не має.

20.11.2023 близько 11 год. 20 хв. засуджений ОСОБА_8 відмовився вийти на чергування для проведення робіт із благоустрою колонії, а саме відмовився витерти пил на підвіконниках у житловій секції відділення СПС № 4, що підтверджується рапортами начальника відділення СПС № 4 майора внутрішньої служби ОСОБА_9 , оперуповноваженого О/В майора внутрішньої служби ОСОБА_10 та начальника відділення СПС № 11 лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_11 , датованими 20.11.2023 (а.с.10,11,12).

Також відмова засудженого від чергування підтверджується відеозаписом, наданим представником виправної установи, яким зафіксовано його відмову засудженого від чергування.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 також підтвердили, що ОСОБА_8 відмовився від чергування та пояснили, що оголошення про чергування фіксувалось відеокамерою та підтверджується відповідним актом (а.с.13).

Перевіряючи зауваження сторони захисту щодо часу, який відображається на відеозаписі, суд у своєму рішенні зазначив, що свідок ОСОБА_12 пояснив, що відеореєстратор не завжди правильно показує час.

Окрім того, суд прийняв до уваги й те, що 29 листопада 2023 року відбулось засідання дисциплінарної комісії Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)», яка розглянула матеріали щодо порушення режиму відбування покарання засудженим ОСОБА_8 та дійшла висновку, що він не виконав обов`язку, визначеного у ч.3 ст.107, ч.5 ст.118 КВК та ч.2 підрозділу ІІ «Основні права та обов`язки засуджених в установах виконання покарань» Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань щодо залучення без оплати праці до робіт з благоустрою колонії і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених. Дисциплінарна комісія прийняла рішення про доцільність застосування до засудженого дисциплінарного стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу та направлення клопотання до суду про його переведення до приміщення камерного типу установи строком на 2 місяці відповідно до ст.ст. 132, 135 КВК. (а.с.2,5).

Відкидаючи доводи сторони захисту та її посилання, як аргумент відмову засудженого від чергування, здійснення працівниками виправної установи відео фіксації, суд зазначив, що відповідно до ст.103 КВК адміністрація колонії має право використовувати аудіовізуальні, електронні й інші технічні засоби для попередження втеч та інших кримінальних правопорушень, порушень встановленого законодавством порядку відбування покарання, отримання необхідної інформації про поведінку засуджених. Адміністрація колонії зобов`язана повідомити засуджених про застосування технічних засобів нагляду і контролю. Перелік технічних засобів нагляду і контролю та порядок їх використання визначаються нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.

Відповідно до п. 10 розділу VII Порядку використання технічних засобів нагляду і контролю у виправних та виховних колоніях Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 26 червня 2018 року № 2025/5, використання портативних відеореєстраторів має на меті забезпечення захисту прав і законних інтересів осіб, узятих під варту, та засуджених, фіксування фактів правопорушень та кримінальних правопорушень, вчинених особами, взятими під варту, та засудженими, підвищення відповідальності персоналу слідчого ізолятора, виправної/виховної колонії під час виконання своїх посадових обов`язків, фіксування випадків невиправданого або надмірного застосування до осіб, узятих під варту, та засуджених заходів фізичного впливу, спеціальних засобів і вогнепальної зброї.

Згідно з п. 8 розділу VII зазначеного Порядку забороняється використання відеокамер та портативних відеореєстраторів: у лазнях, роздягальнях, душових і туалетних кімнатах; у приміщеннях (камерах), у яких проводяться медичні обстеження (огляди) осіб, взятих під варту, та засуджених, особистий обшук з роздяганням; у кімнатах для проведення тривалих побачень; у кімнатах будинків дитини при виправних колоніях, де проводиться годування дітей до трьох років.

Як вбачається з матеріалів справи, пояснень свідків та не заперечується засудженим, ОСОБА_8 було оголошено про 2-х годинне чергування у кабінеті начальника відділення СПС № 4, а чергувати засуджений мав у житловій секції, а саме витерти пил на підвіконниках.

Свідок ОСОБА_14 також пояснив, що засуджений попереджається, що в установі ведеться аудіо та відеозапис.

Стосовно посилання захисника на невідповідність часу, коли засудженому оголошувалось про чергування, який вказували свідки, - приблизно о 11 год 20 хв, та часу на відеозаписі - приблизно 12 год, то суд зазначив, що така невідповідність, не спростовує порушення засудженим режиму відбування покарання.

Враховуючи, що засуджений ОСОБА_8 неодноразово порушував режим утримання, до нього було застосовано 28 стягнень, в тому числі суворі догани та поміщення до дисциплінарного ізолятору, застосовані раніше заходи впливу не дали результату і поведінка засудженого не змінилась, суд дійшов висновку про застосування до засудженого стягнення у виді переведення його до приміщення камерного типу строком на 2 місяці.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що в графіку чергування не зазначено конкретний час для відпрацювання засудженим не приймаються до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки з відповідним графіком двогодинного залучення засуджених відділення №4 до робіт на листопад місяць 2023 року (а.с.14) засуджений ОСОБА_8 був ознайомлений під особистий підпис, а отже відповідно до ч.5 ст.118 КВК зобов`язаний був відпрацювати у визначений адміністрацією установи час. При цьому діючі положення КВК не зобов`язують адміністрацію установи відбування покарання при складанні графіку двогодинного залучення засуджених до роботи заздалегідь визначати точний час виконання цих робіт. У свою чергу засуджений зобов`язаний виконувати усі законні вимоги адміністрації установи виконання покарання.

Отже з висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду, оскільки вони є належним чином мотивованими та ґрунтуються на сукупності досліджених доказів у справі.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 є безпідставною та задоволенню не підлягає, а ухвала Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2023 року є законною, мотивованою та відповідає вимогам ст.370 КПК, підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 , - залишити без задоволення, а ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2023 року про переведення засудженого ОСОБА_8 до приміщення камерного типу строком на 2 місяці. - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4