Житомирський апеляційний суд
Справа №295/9276/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

заставодавця ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі апеляційні скарги заставодавця ОСОБА_8 та захисника підозрюваного ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 04.10.2023,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою частково задоволено клопотання прокурора Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_10 та заставу у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214720 грн., внесену ОСОБА_8 на користь підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ухвали слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира віл 14.07.2023, звернуто в дохід держави та зараховано до спеціального фонду Державного бюджет України.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 17.11.2023 включно.

Строк дії ухвали - до 17.11.2023 включно.

Визначено запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконанню обов`язків, визначених КПК України, у межах 120 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 322080,00 грн.

В апеляційній скарзі заставодавець ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині звернення застави у розмірі 214720 грн., внесену ОСОБА_11 , на користь підозрюваного ОСОБА_9 та зараховану до спеціального фонду Державного бюджету України, як незаконну, та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора щодо звернення застави в дохід держави. При цьому, зазначає, що оскаржуване рішення прийняте за відсутності заставодавця, в порушення вимог ч.2 ст.182 КПК України. Звертає увагу, що матеріали судової справи не містять жодного доказу, що заставодавець ОСОБА_8 була належним чином повідомлена судом про дату та час розгляду справи, що дало процесуальне право, у відповідності до ч.9 ст.182 КПК України, провести судовий розгляд без її заставодавця участі. Наголошує, що посилання слідчого судді на те, що захисник повідомив, що заставодавець ОСОБА_8 належним чином повідомлена є неспроможними, оскільки в обов`язок захисника не входить повідомляти заставодавця про день та час розгляду справи, а її ніхто не повідомляв. Зазначає, що прокурором не долучено докази, що вона - заставодавець ОСОБА_12 належним чином повідомлена про свої обов`язки та права як заставодавця, зокрема протоколу про ознайомлення її - ОСОБА_12 як заставодавця із обов`язками, передбаченими ст.182 КПК України та наслідками не виконання ОСОБА_13 покладених на нього обов`язків ухвалою слідчого судді Богунського районного суду від 14.07.2023. Також, зазначає, що ОСОБА_14 отримував дозвіл у слідчого відлучитись із місця проживання для відвідування суду в іншій області, і вона була свідком, того як слідча надавала йому згоду. Вважає, що підозрюваний ОСОБА_9 належним чином виконував обов`язки передбачені ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 14.07.2023, строк дії яких було встановлено до 08.09.2023, разом з тим, прокурор звернулась із з клопотанням про звернення застави в дохід держави після закінчення встановлено судом строку дії обов`язків.

Адвокат ОСОБА_7 , діюча в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 також, просить скасувати ухвалу слідчого судді про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора щодо звернення застави в дохід держави. Зазначає, що оскаржуване рішення прийняте за відсутності заставодавця, в порушення вимог ч.2 ст.182 КПК України, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Звертає увагу, що матеріали судової справи не містять жодного доказу, що заставодавець ОСОБА_8 була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, а посилання суду про те, що захисник повідомив, що заставодавець ОСОБА_8 належним чином повідомлена є неспроможними, оскільки в обов`язок захисника не входить повідомляти заставодавця про день та час розгляду справи. Наголошує, що слідчим суддею належно не обґрунтовано, чому за відсутності доказів існування ризиків на даний час є необхідність у застосуванні тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_15 . Посилаючись на те, що слідчий суддя бере до уваги: тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному в разі доведення його вини; фактичні обставини, за яких ОСОБА_14 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення; факт порушення підозрюваним умов запобіжного заходу у вигляді застави та те, що у період дії запобіжного заходу оголошено про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0001341, яке перебуває у провадженні Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області; відомості про особу підозрюваного, наголошує вказане твердження слідчого судді порушує принцип презумпції невинуватості. Зазначає, що суд не може перекладати на сторону захисту доводити зменшення ризиків або належність виконання обов`язків, оскільки саме прокурор має довести суду, що вони (ризики) не зменшились. Вважає, що зміст оскаржуваної ухвали суперечить вимогам ст.372 КПК України, оскільки в ній відсутні посилання на докази існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Також, зазначає, що процесуальні ризики зазначені судом, є недоведеними, оскільки ОСОБА_14 ніколи не мав наміру переховуватись від суду, при цьому, стороною обвинувачення не надано жодного цьому доказу, за два місці досудового розслідування ОСОБА_14 не вчинив жодних дій щодо впливу на потерпілих та свідків, крім того, останній повідомляв слідчу про залишення місця проживання з метою відвідування судового засідання у м.Рівне.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , заставодавця ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_9 в підтримку апеляційних скарг, заперечення прокурора щодо її задоволення, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Так, розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при застосуванні щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів судового провадження №295/9276/23, в провадженні СУ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження №0002130 від 12.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

У відповідності до змісту клопотання прокурора, досудовим розслідуванням встановлено, що 12.07.2023 близько 13 години 10 хвилин у ОСОБА_9 , який перебував поблизу будинку АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану, поєднаного з проникненням у житло. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 , пересвідчившись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони залишаються таємними, у вказаний день, місці та за вказаних обставин, скориставшись тим, що вхідні двері до будинку не зачинені, проник до вищевказаного будинку, який належить ОСОБА_16 . Продовжуючи свої злочинні дії, перебуваючи будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_9 оглянув вказаний будинок, де в одній із кімнат у шафі виявив та викрав чуже майно, а саме 10 100 гривень та 50 євро. Надалі ОСОБА_9 , утримуючи викрадене майно при собі, намагався залишите приміщення будинку, проте був помічений потерпілою ОСОБА_16 , яка перебувала у кімнат будинку. В цей час, ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що його дії викриті потерпілою, не припиняючи їх, вибіг з будинку, та утримуючи при собі викрадене майно, місце вчинення злочин залишив, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_9 відкрито, повторно, з проникненням у житло, в умова воєнного стану, викрав чуже майно, що належить ОСОБА_16 , чим заподіяв останній матеріальної шкоди на загальну суму 10 100 грн та 50 євро.

ОСОБА_9 12.07.2023 о 17 год 20 хв затримано у порядку п.2 ч.1 ст.208 КПІ України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

У кримінальному провадженні №0002130 ОСОБА_9 13.07.2023 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Прокурор Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_10 звернулась до слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира з клопотанням про звернення застави в дохід держави та зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні за №0002130 від 12.07.2023. За результатами судового розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані прокурором, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_9 можливо причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства», № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року).

На переконання апеляційного суду, обґрунтованість підозри ОСОБА_9 повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінального правопорушення від ОСОБА_16 ; рапортами; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_16 ; протоколами огляду місця події; протоколом допиту свідків; протоколом затримання ОСОБА_9 ; протоколом огляду предметів за участі потерпілої ОСОБА_16 ; проведеними експертизами; іншими матеріалами кримінального провадження.

Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

В даному випадку, наявні у провадженні докази, на думку апеляційного суду, вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, у об`ємі як вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний ОСОБА_9 міг би вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.186 КК України.

В свою чергу, відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного ОСОБА_9 , дійшов правильного висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що стороною обвинувачення у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_9 інкриміновано кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.186 КК України, яке, згідно з положеннями ст.12 КК України є тяжким, санкції яких передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

При цьому, слід взяти до уваги фактичні обставини вчинення цього кримінального правопорушення, зухвалість дій останнього, вчинення правопорушення особою, яка в попередньому вчиняла умисні злочини проти власності, як і факт неодноразового неодноразових судимостей останнього. Вище зазначене явно свідчить про значну суспільну небезпечність особи підозрюваного.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, тому апеляційний суд погоджується з тим, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваної переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

В даному випадку, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про наявність ризику переховування ОСОБА_9 від органів досудового розслідування та суду, з огляду на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого кримінального правопорушення, з врахуванням фактичних обставин його вчинення, суті і характеру правопорушення, як і значну суспільну небезпечність, як вчиненого, та і особи підозрюваного. На думку апеляційного суду, цей процесуальний ризик є об`єктивно доведеним. При цьому, слід врахувати і факт порушенням в попередньому підозрюваним ОСОБА_9 покладених на нього процесуальних обов`язків визначених ухвалою слідчого судді Богунського районного суду від 14.07.2023, об`єктивних доказів на спростування наведеного (факту порушення) стороною захисту та заставодавець, апеляційному суду не надано. Відсутні такі докази повідомлення ОСОБА_9 слідчого про про залишення місця проживання з метою відвідування судового засідання у м.Рівне, і в матеріалах справи.

Є доведеним, в даному випадку, і процесуальний ризик вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень, з огляду на системність злочинної діяльності останнього в попередньому, неодноразових судимостей за вчинення корисливих, у тому числі тяжких, злочинів проти власності, та того, після звільнення 21.07.2023 у зв`язку з внесенням застави, знову затриманий 29.08.2023 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст.186 КК України.

Апеляційні посилання сторони захисту на не доведеність таких ризиків є об`єктивно безпідставними.

В свою чергу, належно враховано слідчим суддею і те, що підозрюваний ОСОБА_9 має місце реєстрації та проживання, не має сім`ї та утриманців (відсутні стійкі соціальні зв`язки), не працевлаштований (відсутнє джерело доходу), його вік та стан здоров`я.

Апеляційний суд, в даному випадку, погоджується з висновками слідчого судді про недостатність інших, більш м`яких запобіжних заходів запобігти вищевказаним ризикам.

На переконання апеляційного суду, докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками, конкретними обставинами провадження та з урахуванням особи підозрюваного, виключає можливість обрання відносно підозрюваного ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу.

Посилання адвоката на те, що його підзахисний ніколи не мав наміру переховуватись від суду, за два місці досудового розслідування не вчинив жодних дій щодо впливу на потерпілих та свідків, як і гарантії сталої процесуальної поведінки підозрюваного, з урахуванням тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, його фактичних обставин, суспільної небезпечності інкримінованого, інших характеризуючих даних про особу підозрюваного та встановлених на даний час процесуальних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, недостатньо для доведення, як відсутності ризиків, так і того, що ОСОБА_9 виконуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки за умови застосування більш м`якого запобіжного заходу. Переконливих доказів цього стороною захисту суду апеляційної інстанції не надано.

В свою чергу, наявність у провадженні СВ Кам`янець-Подільського РУП ГУНП Хмельницькій області кримінального провадження №0001341 від 29.08.2023, у якому ОСОБА_9 затримано в порядку ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, апеляційний суд враховує також дані характеризуючі особу підозрюваного. Жодних порушень з боку слідчого судді презумпції невинності, як то вважає адвокат, в даному випадку не встановлено.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі Амбрушкевич проти Польщі).

Матеріали провадження не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного на даній стадії досудового розслідування під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя ретельно перевірив доводи слідчого про доцільність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також доводи сторони захисту щодо застосування відповідної міри запобіжного заходу, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про застосування даного запобіжного заходу та дійшов правильного висновку про обрання підозрюваному ОСОБА_9 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В свою чергу, апеляційний суд вважає, що апеляційні доводи захисника в частині надмірного визначення відповідної застави підозрюваному, є безпідставними. Висновок слідчого судді про те, що попередній розмір застави, визначений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду від 14.07.2023, в розмірі 214 720 грн. не забезпечив виконання підозрюваним ОСОБА_9 покладених на нього обов`язків, а тому і розмір відповідної застави слід збільшити, таким чином, посиливши.

Саме застава в розмірі визначеним слідчим суддею 322 080 грн., на думку апеляційного суду, на даний час є об`єктивно достатньою для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_9 процесуальних обов`язків, як і достатнім для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

За вказаних обставин, ухвала слідчого судді в цій частині є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

Разом з цим, апеляційні посилання заставодавця ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 на незаконність ухвали слідчого судді в частині звернення застави у розмірі 214 720 грн., внесену ОСОБА_11 , на користь підозрюваного ОСОБА_9 та зараховану до спеціального фонду Державного бюджету України, є слушними.

Так, у відповідності до норм ч.9 ст.182 КПК України, питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. Неприбуття в судове засідання зазначених осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду питання, не перешкоджає проведенню судового засідання.

Як вбачається з оскаржуваного рішення слідчого судді, судовий розгляд клопотання прокурора про звернення застави в дохід держави у кримінальному провадженні за №0002130 від 12.07.2023, проведено без участі заставодавця ОСОБА_11 , за відсутності в матеріалах провадження №295/9276/23 жодних доказів на підтвердження належного повідомлення заставодавця ОСОБА_11 про місце та час судового розгляду клопотання прокурора про звернення застави в дохід держави у вище зазначеному кримінальному провадженні. Відсутні в матеріалах провадження і відповідні клопотання або заяви від заставодавця ОСОБА_11 про розгляд цього клопотання без її участі.

Таким чином, слідчим суддею при розгляді клопотання прокурора, проведено судовий розгляд без участі заставодавця, чим допущенні істотні порушення вимог КПК України.

З урахуванням вище зазначеного, оскаржувана ухвала слідчого судді в цій частині є постановленою з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, підлягає скасуванню, на підставі п.3 ч.1 ст.409 КПК України, з постановленням апеляційним судом нової ухвали.

При цьому, апеляційним судом при судовому розгляді клопотання прокурора про звернення застави в дохід держави у кримінальному провадженні за №0002130 від 12.07.2023, реалізовані всі процесуальні права відповідних учасників провадження, передбачені ч.9 ст.182 КПК України, у тому числі і застоводавця ОСОБА_11 , як і проаналізовані всі відповідні позиції цих учасників.

Так, як встановлено судом апеляційної інстанції, ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 14.07.2023 (справа №295/9276/23) підозрюваному ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в су 214 720 грн. з покладанням обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому підозрюваний проживає (м. Житомир) без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів держави влади документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у тому числі свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон. (а.п.7-12)

Відповідно до повідомлення ДУ «Житомирська установа виконання покарань» №8/7299, ОСОБА_9 був звільнений за ухвалою слідчого судці Богунського районного суду м. Житомир від 14.07.2023, у зв`язку із внесенням застави у сумі 214 720 грн. У повідомленні ТУ ДСА Житомирській області від 21.07.2023 №1331/23-вих, заставодавцем зазначена громадянка ОСОБА_8 . ОСОБА_9 вибув до місця проживання (а.п.13).

Таким чином, як встановлено судом апеляційної інстанції підозрюваний ОСОБА_9 порушив покладені на нього обов`язки визначені ухвалою слідчого судді Богунського районного суду від 14.07.2023 (справа №295/9276/23), а саме без дозволу відлучився із населеного пункту, в якому проживає - з м.Житомира, не попередивши слідчого, прокурора та суд, як і не повідомив про зміну місця свого проживання.

Жодних доказів щодо надання відповідних дозволів (письмових) з боку органу досудового розслідування на залишення підозрюваним ОСОБА_9 свого місця проживання, за результатами апеляційної перевірки не встановлено. Посилання підозрюваного, його захисника та заставодавця на те, що ОСОБА_9 умови застави не порушував, місце проживання залишив з дозволу слідчого, тощо, не знайшли свого підтвердження, переконливих доказів на спростування доводів прокурора та слідчого, апеляційному суду не надано.

В свою чергу, відповідно до ч.8 ст.182 КПК України, в разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Таким чином, оскільки, під час розгляду клопотання прокурора апеляційним судом об`єктивно встановлено факт порушення підозрюваним ОСОБА_9 процесуального обов`язку, передбаченого ч.7 ст.42 КПК України, а саме - виконувати обов`язки, покладені на нього ухвалою слідчого судці Богунського районного суду м. Житомир. від 14.07.2023 про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, це клопотання підлягає до задоволення, а заставу у розмірі 214720 грн., внесену ОСОБА_8 на користь підозрюваного ОСОБА_9 , відповідно до ухвали слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира віл 14.07.2023, підлягає зверненню в дохід держави.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги заставодавця ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 04.10.2023 в частині звернення в дохід держави застави у розмірі 214720 грн., внесену ОСОБА_8 на користь підозрюваного ОСОБА_9 , відповідно до ухвали слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира віл 14.07.2023, - скасувати.

В цій частині постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора задовольнити. Звернути в дохід держави та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України, заставу у розмірі 214720 грн., внесену ОСОБА_8 на користь підозрюваного ОСОБА_9 , відповідно до ухвали слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира віл 14.07.2023.

В решті ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: