Справа № 463/6381/22
УХВАЛА

30 жовтня 2023 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне об`єднане кримінальне провадження №0000520 (№0000082) про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.4 ст.191, ч.1 ст.366, ч.2 ст.366 КК України та клопотання захисника ОСОБА_4 підтримане обвинуваченим ОСОБА_5 про повернення прокурору позовної заяви Львівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Львівського комунального підприємства «Львівавтодор» до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди, суд -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області знаходиться об`єднане кримінальне провадження №0000520 (№0000082) про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.4 ст.191, ч.1 ст.366, ч.2 ст.366 КК України.

27 вересня 2023 року на адресу суду від захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 надійшло клопотання про повернення прокурору позовної заяви Львівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Львівського комунального підприємства «Львівавтодор» до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди, відповідно до якого вважає, що позовна заява має бути повернута заявнику із наступних підстав:

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_4 , вважає цивільний позов, поданий прокурором до суду необгрунтованим та недоведеним.

Згідно з абзацом першим та другим частини третьої статі 23 Закон України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інші суб?єкти владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави.

Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави".

У поданому позові, прокурор обґрунтував наявність «інтересів держави» бездіяльністю ЛКП «Львівавтодор», яке виражається у незверненні уповноваженого органу до суду з позовом про стягнення з обвинуваченого заподіяних збитків.

Наведене на думку прокурора, вказує на необхідність прокурорського втручання з метою захисту інтересів держави в особі ЛКТ «Львівавтодор».

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб"єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб"єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб"єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб?єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Так, з позовної заяви вбачається, що на думку органу досудового розслідування матеріальні збитки в сумі 236 313,76 грн. спричинені ЛКП «Львівавтодор».

Таким чином саме ЛКП «Львівавтодор» наділене правом самостійно звернутись з позовом до суду. При цьому, як вбачається з листа наданого на запит прокурора від 10 січня 2023 року в.о. Директора ЛКТ «Львівавтодор» повідомив, що питання щодо пред`явлення позовної заяви про відшкодування збитків з обвинуваченого ЛКП «Львівавтодор» розгляне після встановлення в судовому порядку вини ОСОБА_5 та винесення судового рішення.

Крім того, зі змісту позовної заяви та отриманої прокурором відповіді ЛКП «Львівавтодор» не вбачається звернення потерпілого до прокурора щодо захисту його інтересів, не вбачається відмова потерпілого щодо відшкодування збитків, як і не вбачається згода на звернення прокурора до суду з таким позовом.

Таким чином ЛКП «Львівавтодор» не порушив інтересів держави, повідомив прокурора про передбачені законом шляхи їх реалізації, обравши при цьому у відповідності до вимог закону подачу цивільного позову про стягнення шкоди у розмірі 236 313,76 грн. за межами кримінального провадження у разі встановлення в судовому порядку вини ОСОБА_5 та винесення судового рішення в порядку цивільного судочинства, що дає підстави стверджувати про те, що прокурором в даному випадку не дотримані умови ст.23 Закону України «Про прокуратуру» та, як наслідок, про відсутність підстав для звернення до суду з даним позовом прокурора Львівської обласної прокуратури.

Просить повернути позовну заяву прокурору Львівської обласної прокуратури про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 шкоди завданої кримінальним правопорушенням в сумі 236 313,76 грн.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 клопотання про повернення позовної заяви підтримав повністю, просив його задоволити.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 клопотання про повернення позовної заяви підтримав повністю, просив його задоволити.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечив проти задоволення клопотання про повернення позовної заяви та пояснив суду, що ЛКП «Львівавтодор» не бажає заявляти цивільний позов, а тому прокурор самостійно подав позовну заяву в зв`язку із захистом інтересів держави. Просив суд, прийняти позовну заяву до розгляду.

Представник потерпілого ЛКП «Львівавтодор» ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився. Надіслав до суду заяву про розгляд кримінального провадження без його участі.

Суд заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши письмове клопотання та матеріали кримінального провадженні, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що прокурором Львівської обласної прокуратури пред`явлено позовну заяву в інтересах ЛКП «Львівавтодор», відповідно до якої прокурор просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь ЛКП «Львівавтодор» завдані збитки в сумі 236 313,71 грн.

Згідно з ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.4 ст.128 КПК України форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно частини 3 вказаної статті цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором.

Згідно з абзацом першим та другим частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави".

У поданому позові, прокурор обґрунтував наявність "інтересів держави" посиланням на те, що ЛКП «Львівавтодор» є отримувачем коштів державного бюджету, тобто саме тим органом, який уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, прокурор обмежився констатацією фактів вчинення особою кримінального правопорушення, його наслідків, і формальним посиланням на норми ст.ст.36, 128 КПК України. Наведене, на думку прокурора, вказує на необхідність прокурорського втручання з метою захисту інтересів держави в особі ЛКП «Львівавтодор».

При цьому поза увагою прокурора залишились обґрунтування і тих обставин, що в даному випадку захист інтересів держави, за умови підтвердження їх порушення, не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або що такий орган відсутній.

Водночас пункт 3 частини першої статті 131-1 Конституції України передбачає можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках.

Аналіз частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Подібну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

У контексті наведеного можна зробити висновок, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим».

У той же час відповідний уповноважений орган, виконуючи свої функції, не позбавлений можливості самостійно звернутися до суду з позовом з метою захисту інтересів держави. При цьому саме лише посилання в позовній заяві прокурора на порушення інтересів держави, без зазначення підстав для такого представництва, вжиття заходів на повідомлення уповноваженого органу, що здійснює представництво інтересів територіального громади, у даному випадку ЛКП «Львівавтодор», про встановлення порушень інтересів громади та без доведення цього відповідними доказами, не є достатнім для прийняття судом рішення в такому спорі по суті, оскільки за змістом абзацу 2 частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 06.08.2019 у справі № 910/6144/18, від 06.08.2019 у справі № 912/2529/18 та 18.08.2020 у справі № 914/1844/18.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на думку органу досудового розслідування матеріальні збитки в сумі 236 313,71 грн. спричинені ЛКП «Львівавтодор». Таким чином, саме ЛКП «Львівавтодор», як представник наділена правом самостійно звернутись з позовом до суду.

При цьому, як вбачається з пояснень захисника ОСОБА_4 в судовому засіданні та безпосередньо самого прокурора у даному кримінальному провадженні прокурор з будь-яким повідомленням про порушення інтересів ЛКП «Львівавтодор» не звертався.

Крім того, як вбачається зі змісту позовної заяви прокурор будь-яких заходів щодо повідомлення уповноваженого органу про порушення його інтересів не вчиняв, а представництво інтересів держави обґрунтовує лише посиланням на те, що ЛКП «Львівавтодор» є отримувачем коштів державного бюджету.

За таких обставин, суд не вбачає підстав, які б перешкоджали уповноваженому органу самостійно звернутись з цивільним позовом, що дає підстави стверджувати про те, що прокурором в даному випадку не дотримані вимоги ст.23 Закону України «Про прокуратуру» та, як наслідок, про відсутність підстав для звернення з даним позовом прокурора до суду.

Відтак, звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі ЛКП «Львівавтодор», суперечить вимогам законодавства, що регулює вказані правовідносини.

Отже, прокурор не обґрунтував у позовній заяві наявності визначених законодавством підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді.

Згідно з ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України заява повертається у випадку, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Враховуючи вищевикладене та те, що прокурор не мав права звертатись з даним позовом до суду, а тому позовна заява підлягає поверненню прокурору Львівської обласної прокуратури.

На підставі викладеного, керуючись ч.4 ст.185 ЦПК України, ст. 128, 369-372, 376, 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника ОСОБА_4 підтримане обвинуваченим ОСОБА_5 про повернення прокурору позовної заяви Львівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Львівського комунального підприємства «Львівавтодор» до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди, задоволити.

Позовну заяву Львівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Львівського комунального підприємства «Львівавтодор» до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в сумі 236 313,71 грн. повернути прокурору Львівської обласної прокуратури.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1