Провадження 1-кп/522/1131/23
УХВАЛА

19.12.2023 м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000414 від 08.04.2021, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаїв, громадянки України, українки, місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст.127, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 189 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеса, громадянина України, українця, одруженого, місце проживання: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст.127, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст.127, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст.127, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України.

Прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченої ОСОБА_5 під вартою терміном на шістдесят днів, без альтернативи визначення застави, посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Представник потерпілого ОСОБА_4 підтримала думку прокурора.

Захисник ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вважав його необґрунтованим, просив визначити заставу у меншому розмірі, вважаючи його завідомо непомірним для підзахисної.

Обвинувачена ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, просила суд зменшити розмір застави, посилаючись на те, що тривалий час утримується під вартою без вирішення справи по суті, у зв`язку з чим не працює та не отримує жодних доходів, що вказує на непомірний для неї розмір визначеної судом застави. Також зазначила, що близькі члени родини не мають змоги допомогти їй суттєво, а її неповнолітня дочка та бабуся, яка є особою похилого віку - потребують утримання та догляду.

Захисник ОСОБА_8 підтримали позицію обвинуваченої ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_6 , заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши наявні матеріали, суд встановив наступне.

Ухвалою суду від 01.11.2023 ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 30.12.2023 з визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави у 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 805200 грн.

На даний час розгляд кримінального провадження ще не завершено, з незалежних від суду причин.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Так, вирішуючи клопотання сторони захисту та обвинувачення щодо запобіжного заходу, суд враховує, що ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів в тому числі поєднаного із застосуванням насильства небезпечного для здоров`я потерпілого, співорганізаторстві та участі у озброєній організованій групі.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

Таким чином, суд вважає, що заявлені прокурором ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані під час застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме: спроби переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення продовжують існувати.

За даних обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для продовження обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому суд вважає, що таке продовження запобіжного заходу обвинуваченій не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою, завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

Вирішуючи питання про розмір альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави відносно обвинуваченої, суд приймає до уваги те, що з незалежних від нього причин, проте упродовж тривалого часу обвинувачена ОСОБА_5 утримується під вартою без вирішення обвинувачення по суті, при цьому має на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка потребує догляду та виховання.

Разом з цим, заявляючи клопотання про зменшення розміру застави, обвинувачена посилається на ті обставини, що визначений розмір застави є не помірним для неї та її родини, при цьому додаткових відомостей, які б у своїй сукупності могли б бути підтвердженням надмірності визначеної раніше суми застави для ОСОБА_9 , суду не надано.

Крім того, розглядаючи зазначене питання суд враховує, що ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, в тому числі поєднаного із застосуванням насильства, у зв`язку з чим вважає, що зменшення розміру застави не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку останньої.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

За даних обставин суд приходить до висновку, що застава, визначена у межах п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України у 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб буде здатна забезпечити виконання обвинуваченою своїх процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 176-183, 197, 331, 370-372, 376, 392,395,532 КПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 про зменшення розміру застави відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити частково, продовжити строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_5 до 60 (шістдесяти днів), тобто до 17 лютого 2024 року.

Залишити обвинуваченій ОСОБА_5 у якості альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обов`язків, передбачених КПК України, заставу у 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 805200 (вісімсот п`ять тисяч двісті) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі внесення застави зобов`язати обвинувачену ОСОБА_5 після звільнення з-під варти прибувати за кожною вимогою до суду, яким розглядається кримінальне провадження, протягом дії зазначеного запобіжного заходу та покласти на обвинувачену строком на 2 (два) місяці обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

2) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

3)утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченій наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачена, будучи належним чином повідомленою, не з`явиться до суду без поважних причин та не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави, суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.

Ухвала, може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1