Справа № 539/4669/23
Провадження № 1-кс/539/756/2023
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2023 року Лубенський міськрайонний суд Полтавської області
в складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В :
Досудовим розслідуванням установлено, що 08.10.2023, приблизно о 11 годині, на проїзній частині дороги по пр. Володимирському у м. Лубни, працівники поліції зупинили автомобіль «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході чого, було виявлено, що останній позбавлений права керування та умисно не виконує рішення Лубенського міськрайонного суду.
Відповідно до протоколу огляду автомобіль «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 після огляду вилучено та направлено для зберігання на майданчик тимчасового тримання Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області за адресою: м. Лубни, вул. Київська, 2.
09.10.2023 автомобіль «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на підставі ст.ст. 84, 98 КПК України визнаний у даному кримінальному провадженні речовим доказом.
В даному випадку є достатні підстави вважати, що автомобіль «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України є знаряддями вчинення кримінального правопорушення та мають на собі сліди вчинення злочину.
Слідчий вказує, що для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вищезазначеного кримінального правопорушення, для збереження слідової інформації, для встановлення всіх обставин вчиненого злочину, є потреба накладення арешту на автомобіль «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , фактично належний ОСОБА_6
В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, прохали його задовольнити.
Заслухавши прокурора, слідчого, вивчивши клопотання слідчого та додані до нього матеріали, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Як свідчать матеріали даного провадження, в даному випадку є достатні підстави вважати, що вилучене майно є знаряддями вчинення кримінального правопорушення та мають на собі сліди вчинення злочину.
Виходячи з того, що для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вищезазначеного кримінального правопорушення, для збереження слідової інформації, для встановлення всіх обставин вчиненого злочину, необхідно накласти арешт на автомобіль «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , фактично належний ОСОБА_6 .
На підставі вище наведеного та керуючись ст.ст. 98, 131-132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, -
У Х В А Л И В:
Накласти арешт на автомобіль «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , фактично належний ОСОБА_6 з позбавленням права відчуження, розпоряджання, використання та проведення будь-яких ремонтних робіт.
Автомобіль «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 , зберігати на території майданчика тимчасового тримання Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області за адресою: м. Лубни, вул. Київська, 2 до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1