Справа № 346/1892/23
Провадження № 1-кп/346/454/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року м.Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, у складі головуючого судді: ОСОБА_1 , секретар судового засідання: ОСОБА_2 , за участю прокурора: ОСОБА_3 , обвинуваченого: ОСОБА_4 та його захисника: ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі судових засідань суду, угоду про визнання винуватості,

по кримінальному провадженню №0000294, в якому ОСОБА_4 (який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Перерив Коломийського району Івано-Франківської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; громадянин України; не працює; не одружений; освіта середня спеціальна; на утриманні має двох дітей; судимостей не має) обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 389-2 Кримінального кодексу України

сторонами та іншими учасниками кримінального провадження є: з боку обвинувачення - прокурор: ОСОБА_3 , з боку захисту обвинувачений: ОСОБА_4 , його захисник: ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

До суду надійшов обвинувальний акт, складений у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 24 березня 2023 року за №0000294, за яким ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.389-2 КК України, за таких обставин, вказаних у обвинувальному акті:

Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.04.2022 року, яка набрала законної сили 19.04.2022 року, ОСОБА_4 , у зв`язку з несплатою аліментів на утримання своїх дітей в сумі 44876 гривень, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 120 (сто двадцять) годин суспільно корисних робіт.

21.04.2022 року до Коломийського районного відділу філії Державної Установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області надійшла на виконання постанова Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.04.2022 року та на підставі п.13.6 Розділу ХІІІ Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №474/5 від 19.03.2013 ОСОБА_4 цього ж дня був поставлений на облік і на нього було заведено особову справу №09/2022.

На виконання п.13.9 Розділу ХІІІ Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт, ОСОБА_4 , 02.06.2022 року викликано до Коломийського районного відділу філії Державної Установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області, де йому роз`яснено порядок та умови відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, необхідності сумлінно ставитися до праці, працювати на визначених об`єктах, відпрацювати встановлений судом строк суспільно корисних робіт, які він під особистий підпис зобов`язався виконувати та попереджено, що у разі ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, він може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.183-2 КУпАП, а в разі злісного ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт до кримінальної відповідальності за ст.389-2 КК України.

ОСОБА_4 в цей же день, будучи належним чином ознайомлений з порядком та умовами відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, під особистий підпис отримав направлення від Коломийського районного відділу філії Державної Установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області за №38/8/1424 від 02.06.2022 року до комунального підприємства «Господарник ОТГ» Матеївецької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області для відбування адміністративного стягнення, однак у встановлені строки до визначеного в направленні підприємства не прибув.

Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.12.2022, яка набрала законної сили 27.12.2022 року, за ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт ОСОБА_4 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.183-2 КУпАП та йому призначено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 3 (три) доби, яке відбуто.

Після чого, ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою ухилення від відбування покарання у виді суспільно корисних робіт, допустив порушення порядку і умов відбування адміністративного стягнення, не з`явився протягом двох днів з дати, визначеної у направленні та не приступив до відбування суспільно корисних робіт на території Матеївецької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, де повинен був їх виконувати, в період часу з 01.02.2023 по 03.02.2023, 06.02.2023 по 10.02.2023, 13.02.2023 по 17.02.2023, 20.02.2023 по 23.02.2023 та 01.03.2023 по 03.03.2023, 06.03.2023 по 10.03.2023, 13.03.2023 по 17.03.2023, 20.03.2023 по 22.03.2023 року.

Таким чином, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що відповідно до ст.325-1 КУпАП та розділів ХІ-XV Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №474/5 від 19.03.2013, повинен дотримуватися встановлених законодавством умов та порядку відбування покарання, діючи з прямим умислом, передбачаючи наслідки своїх протиправних дій та бажаючи їх настання, з метою злісного ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, після притягнення постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.12.2022 року до адміністративної відповідальності за ст.183-2КУпАП за неприбуття до місця виконання суспільно корисних робіт протягом двох днів з дати, визначеної у направленні Коломийського районного відділу філії Державної Установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області без поважних причин, продовжив злісно ухилятись від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, тобто не прибув до місця виконання суспільно корисних робіт протягом двох днів з дати, визначеної у направленні уповноваженою посадовою особою уповноваженого органу з питань пробації без поважних причин та невихід на суспільно корисні роботи, вид якої визначений підприємством більше двох разів протягом місяця без поважних причин та не відпрацьовано жодної із 120 годин суспільно корисних робіт без поважних причин.

Своїми умисними діями, які виразились в злісному ухиленні від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 389-2 КК України.

Оцінка судом угоди про визнання винуватості.

Прокурор подала угоду про визнання винуватості від 01 грудня 2023 року, яку під час судового провадження у місті Коломия, уклали прокурор Коломийської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , і яка містить підписи сторін, що її уклали (а.с.72-77).

Проте, на основі клопотань сторони обвинувачення та сторони захисту, керуючись частиною 2 статті 369 і частиною 4 статті 371 КПК України, на підставі частини 6 статті 22 та статті 8 КПК України суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив прийняти до розгляду іншу угоду про визнання винуватості (уточнену) від 06 грудня 2023 року, яку у місті Коломия уклали прокурор Коломийської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , і яка містить підписи сторін, що її уклали (а.с.81-86).

І оскільки сторони кримінального провадження просили суд затвердити саме цю угоду (уточнену), суд проводив судове засідання із застосуванням загального порядку судового провадження на підставі угоди, що передбачений статтею 474 КПК України.

За своїм змістом, угода про визнання винуватості (уточнена) повністю відтворює та містить вказані у обвинувальному акті і наведені судом вище фактичні обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію його діяння, із зазначенням статті 389-2 КК України, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 (а.с.81-86). І з огляду на зміст угоди (уточненої), суд вважає, що в ній зазначені усі істотні для вказаного кримінального провадження обставини (а.с.81-86).

Зазначена угода про визнання винуватості (уточнена) містить положення про:

- беззастережне, тобто повне визнання ОСОБА_4 своєї винуватості у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого статтею 389-2 КК України;

- узгоджене між сторонами угоди покарання за вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, зокрема: (враховуючи тяжкість правопорушень, але і особу обвинуваченого, який не судимий та наявність двох обставин, які пом`якшують покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; відсутність обставин, які обтяжують його покарання; повне і беззастережне визнання ним вини), покарання у виді позбавлення волі, строком на 1 рік, але із застосуванням статті 75 КК України із звільненням ОСОБА_4 від відбування такого покарання, з іспитовим строком, тривалістю 1 рік, а також покладанням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 та п.2,4 ч.3 ст.76 КК України, зокрема: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою;

- згоду ОСОБА_4 на призначення йому саме такого покарання;

- наслідки укладення та затвердження цієї угоди, що передбачені статтею 473 КПК України;

- наслідки невиконання цієї угоди, що передбачені статтею 476 КПК України (а.с.81-86).

У судовому засіданні, головуючий роз`яснив обвинуваченому його процесуальні права та обов`язки, прокурор оголосив обвинувальний акт, а також зміст угоди про визнання винуватості (уточненої), яку сторони кримінального провадження просили суд затвердити. Далі, встановивши особу обвинуваченого, суд з`ясував у обвинуваченого, що він цілком і повністю розуміє у чому саме він звинувачується, і що він визнає себе винним повністю та безумовно, без будь-яких застережень.

Після оголошення змісту угоди (уточненої), на виконання частини 4 статті 474 КПК України, головуючий роз`яснив обвинуваченому його процесуальні права, надані йому законом; роз`яснив наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним; вид покарання й інші заходи, які будуть застосовані до обвинуваченого у разі затвердження судом угоди про визнання винуватості.

Після чого, суд з`ясував у ОСОБА_4 і пересвідчився у тому, що обвинувачений дійсно цілком і повністю розуміє: процесуальні права, надані йому законом; наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені статтею 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним; вид покарання, яке узгоджено сторонами угоди (уточненої); інші заходи, які будуть застосовані до обвинуваченого у разі затвердження судом угоди про визнання винуватості.

На виконання частини 6 статті 474 КПК України, суд з`ясував і пересвідчився у тому, що угода про визнання винуватості (уточнена) була укладена прокурором та обвинуваченим дійсно добровільно. І прокурор, і обвинувачений, і захисник підтвердили, що укладення цієї угоди відбулось сторонами, які її підписали, без наявності та не внаслідок застосування насильства, примусу, погроз, не внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені у вказаній угоді.

Також, у судовому засіданні суд з`ясував думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, які наполягали на тому, що відсутні підстави для відмови судом у затвердженні угоди про визнання винуватості (уточненої).

А для виконання частини 7 статті 474 КПК України, перевіряючи вказану угоду на відповідність вимогам Конституції України, КПК та КК України, суд виходить з наступного: з огляду на те, що кримінальне правопорушення, передбачене статтею 389-2 КК України є не тяжким злочином та з огляду на зміст всієї угоди, її умови не суперечать вимогам Конституції України, КПК України чи КК України, і вона дійсно могла бути ініційована та укладена тими сторонами, що її уклали та підписали; умови угоди відповідають інтересам суспільства; умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін, які її уклали або інших осіб; обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним судом не встановлені; за угодою обвинувачений не взяв на себе яких-небудь зобов`язань неможливість виконання яких є очевидною; відсутність фактичних підстав для визнання винуватості, судом не встановлена.

Таким чином, з мотивів викладених вище суд вважає, що підстави для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості (уточненої) від 06 грудня 2023 року, яку уклали прокурор та обвинувачений, за участю захисника, дійсно відсутні, і тому цю угоду слід затвердити та ухвалити обвинувальний вирок визнавши ОСОБА_4 винуватим у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого статтею 389-2 КК України, а також призначити йому узгоджене сторонами цієї угоди покарання.

При цьому, суд вважає за можливе призначити його, у повному узгодженому сторонами вигляді, у тому числі із застосуванням ст.75 та п.п.1,2 ч.1 та п.2,4 ч.3 ст.76 КК України, оскільки суд погоджується із можливістю їх застосування, зважаючи на зміст угоди, обвинувальний акт, тяжкість кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність двох обставин, які пом`якшують його покарання, а також положення частини 2 статті 75 КК України, які передбачають, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про визнання винуватості, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, ОСОБА_4 дійсно слід призначити узгоджене між сторонами угоди про визнання винуватості, основне покарання,за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене статтею 389-2 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 рік, При цьому, його слід звільнити від відбування призначеного йому остаточного покарання, з випробуванням (тривалістю 1 рік), якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Щодо процесуальних витрат.

Положеннями пункту 3 частини 1 статті 118 КПК України передбачено, що процесуальні витрати складаються з витрат, пов`язаних із залученням експертів.

А згідно з частиною 2 статті 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Але сторони кримінального провадження не заявили суду про необхідність здійснення розподілу процесуальних витрат, а тому підстав для розподілу процесуальних витрат не має.

Оцінка суду щодо речових доказів.

В силу положень частини 9 статті 100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатись до набрання рішенням законної сили. При цьому, частина 9 статті 100 КПК України прямо передбачає, як суду треба вирішити питання про долю конкретних речових доказів і документів.

Тож, на виконання положень частини 9 статті 100 КПК України, суду слід вирішити долю речових доказів і документів наступним чином: документи і речові докази - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Інші процесуальні питання.

Підстави, для вирішення судом інших питань, передбачених статтею 368 КПК України - відсутні.

Таким чином, на підставі всього вище викладеного та керуючись статтями 1-33,36,37,42,45-52,75-83,91-100,107-112,118,124,291-293,314,342-348,369,371,373-376,468-476 КПК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості (уточнену), укладену 06 грудня 2023 року у місті Коломия Івано-Франківської області між прокурором Коломийської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого статтею 389-2 Кримінального кодексу України.

Призначити ОСОБА_4 , за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене статтею 389-2 Кримінального кодексу України, узгоджене між сторонами угоди про визнання винуватості (уточненої), основне покаранняу виді позбавлення волі строком на 1 рік.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання, з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, який обчислюється з дня проголошення вироку, та покласти на нього такі обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Розподіл процесуальних витрат - не проводити.

Речові докази та документи - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення в порядку, передбаченому частиною 4 статті 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім під час його проголошення в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку у Коломийському міськрайонному суді Івано-Франківської області.

Суддя ОСОБА_1