УХВАЛА

12 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 161/15802/21

провадження № 51- 201 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 квітня 2023 року та ухвалу Волинського апеляційного суду

від 14 грудня 2023 року,

встановив:

Ухвалою Верховного Суду від 17 січня 2024 року касаційну скаргу захисника через її невідповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Також захиснику було роз`яснено, що у разі неусунення вказаних недоліків у встановлений строк касаційну скаргу буде йому повернуто.

У вказаній ухвалі, поміж іншого, було зазначено, що захисник у касаційні скарзі посилався на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та виражав свою незгоду з оцінкою доказів судами першої та апеляційної інстанцій, що не може бути предметом касаційного перегляду відповідно до вимог ст. 433 КПК. Також захисник не конкретизував, які доводи апеляційної скарги сторони захисту залишись поза увагою цього суду.

У межах наданого строку захисник надіслав на адресу Верховного Суду уточнену касаційну скаргу, однак вказаних недоліків не усунув та допустився нових.

Згідно приписам ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги і при цьому уповноважений лише перевіряти правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Тобто, суд касаційної інстанції є судом права, а не факту.

Відповідно до положень ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Так, у касаційній скарзі захисник зазначає, що апеляційний суд деякі доводи апеляційної скарги сторони захисту не спростував, деяким не надав оцінки,

а також не дослідив повторно докази, незважаючи на наявність клопотання сторони захисту про їх дослідження.

При цьому, зі змісту касаційної скарги не зрозуміло, які саме доводи апеляційної скарги сторони захисту були проігноровані апеляційним судом та залишені без оцінки, що може свідчити про порушення вимог ст. 404, 412, 419 КПК, а які були предметом апеляційної перевірки, проте при їх оцінці вказаний суд неправильно застосував норми матеріального чи процесуального права. Водночас, деякі доводи касаційної скарги захисника знову зводяться до його незгоди з оцінкою доказів у справі, наданою судами першої та апеляційної інстанцій, яким він дає власну оцінку, відмінну від тієї, що дали ці суди, і при цьому вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПКне є предметом перевірки судом касаційної інстанції.

Крім того, в уточненій касаційній скарзі захисник посилається на нову підставу, яка не була зазначена у його первинній касаційній скарзі, для скасування оскаржуваних судових рішень, а саме невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Касаційна скарга містить у собі суперечності. Як убачається з її змісту, захисник вважає, що в діях засудженого відсутній склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 171 та ч. 3 ст. 27 - частинами 3, 4 ст. 191 Кримінального кодексу України і при цьому вказує, що відбування засудженим покарання, призначеного за ці злочини, в місцях позбавлення волі не забезпечить його виправлення, відшкодування заподіяної шкоди та може призвести до трагічних наслідків, що позбавляє суд касаційної інстанції можливості визначити межі касаційного перегляду судового рішення.

Крім того, уточнена касаційна скарга захисника не містить чітких вимог до суду касаційної інстанції, викладених у відповідності з положеннями ст. 436 КПК.

Згідно з приписами п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала, із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції за наслідками розгляду скарги.

Прохальна частина скарги має узгоджуватися з вимогами ст. 436 КПК, оскільки нечітке, суперечливе чи таке, що не відповідає вказаним вимогам прохання скаржника унеможливлює прийняття судом касаційної інстанції рішення передбаченого законом.

Відповідно до ст. 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Однак, викладена захисником у скарзі вимога є неконкретною та не узгоджується

з вказаною нормою, оскільки у ній він просить скасувати вказані судові рішення і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Проте, за наслідком скасування вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду суд касаційної інстанції вправі призначити новий судовий розгляд чи закрити кримінальне провадження.

Таким чином, захисник не усунув недоліків касаційної скарги, яку було залишено без руху, і при цьому допустився нових.

Разом із тим, колегія суддів вважає необхідним роз`яснити захиснику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права на повторне звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК, у межах строку на касаційне оскарження.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 квітня 2023 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 14 грудня 2023 року щодо ОСОБА_5 разом із додатками повернути останньому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3