печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 22.08.2023 про відмову у визнані потерпілим, у кримінальному провадженні №0000710 від 15.05.2023 р.,-

ВСТАНОВИВ:

01.09.2023 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 22.08.2023 про відмову у визнані потерпілим, у кримінальному провадженні №0000710 від 15.05.2023 р.

В обґрунтування доводів скарги, адвокат вказує, що слідчий постановою від 22.08.2023 відмовив у задоволенні клопотання, про що виніс постанову, яку особа, що подала скаргу вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню як наслідок її незаконності та необґрунтованості.

В судове засідання адвокат подав заяву, про розгляд справи без його участі, вимоги підтримав.

Слідчий у судове засідання не з`явилася, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст. 22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається із скарги та долучених до неї матеріалів, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань розташованим у місті Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000710 від 15.05.2023р., щодо вчинення відносно військовослужбовця В/Ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , командуванням В/Ч НОМЕР_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 425 КК України.

Представником ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_3 29.06.2023 року на поштову адресу ТУ ДБР розташованого у місті Києві було направлено клопотання про надання копій матеріалів в кримінальному провадженні №0000710 від 15.05.2023р., з метою отримання інформації щодо стану досудового розслідування та дотриманням органом досудового розслідування принципу розумних строків.

14.07.2023 рок поштовим відправленням була отримана відповідь від слідчого в кримінальному провадженні №0000710 від 15.05.2023р., слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_6 . В додатках до якої містилась постанова про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000710 від 15.05.2023р.

В подальшому вищевказана постанова про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000710 від 15.05.2023р., була оскаржена до Печерського районного суду м. Києва.

28.07.2023 року, слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва скаргу адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , було задоволено, а постанову про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000710 від 15.05.2023р., скасовано.

10.08.2023 року, представником ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_3 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві було скеровано ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28.07.2023р. та заяву про залучення до кримінального провадження №0000710 від 15.05.2023р., ОСОБА_4 , як потерпілого.

Так, постановою слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 22.08.2023 було відмовлено у залучені ОСОБА_4 в якості потерпілого.

Так, з даної постанови вбачається, що слідчий відмовив у визнанні потерпілим ОСОБА_4 , у зв`язку з тим, що адвокатом не було долучено жодного документа, яким би було підтверджено завдання матеріальної шкоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення шодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України, лише за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Відповідно до ч. 1 ст. 37, ч. 5 ст. 40 КПК України визначено, що слідчий, прокурор здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Вимогами ч.5 ст. 110 КПК України передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, однак слідчим при винесенні постанови вказані вимоги проігноровані, виходячи з наступного.

Викладене свідчить, що оскаржувана постанова слідчого від 22.08.2023 не відповідає вказаним вимогам ч. 5 ст. 55 КПК України, оскільки у мотивувальній частині слідчий не вказав очевидних та достатніх підставах вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, тобто постанова не є належним чином обґрунтованою та розглянутою з формальних підстав, а протилежного стороною органу досудового розслідування не доведено.

Разом з цим, щодо вимог заявника про зобов`язання вчинити дії, а саме: визнати потерпілим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні та вручити пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, не підлягає задоволенню, оскільки такі вимоги, на думку суду, є передчасними та виходять за межі повноважень слідчого судді.

Таким чином, скарга підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст. 2,7, 9, 223, 220, 303, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу - задовольнити.

Постанову слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 22.08.2023 про відмову у визнані потерпілим у кримінальному провадженні №0000710 від 15.05.2023 р. - скасувати.

Зобов`язати слідчого/прокурора, що здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №№0000710 від 15.05.2023 р. повторно розглянути заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про визнання потерпілим.

В іншій частині вимог - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1