В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" листопада 2023 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, кримінальне провадження №0002501 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого монтажником в ТОВ «УКРТРАНСМІСТ», не одруженого, військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого (в силу ст.89 КК України),

за обвинуваченням в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.156 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,

законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 ,

неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника адвокатаОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

10.07.2023 року о 01 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є тимчасовим жителем бази Дитячої юнацької спортивної школи з академічного веслування «ІНФОРМАЦІЯ_2», що по АДРЕСА_4, на території ПКіВ «Труханів острів» у м.Києві, перебуваючи на території вказаної бази, з метою вчинення розпусних дій щодо осіб жіночої статі, які не досягли шістнадцятирічного віку, зайшов через незамкнені вхідні двері до розташованого на території бази дерев?яного будинку НОМЕР_4 , де на той час відпочивали неповнолітні учениці Київського спортивного ліцею, які приймали участь в спортивних зборах з академічного веслування і також проживали на території бази дитячої юнацької спортивної школи з академічного веслування « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення розпусних дій щодо особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, ОСОБА_3 обрав об?єктом вчинення своїх злочинних дій неповнолітню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка в той час спала на ліжку у вказаному будинку. ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_7 , присів на ліжко поряд з нею, від чого остання прокинулася, після чого заспокоюючи словами неповнолітню ОСОБА_7 , з метою попередження можливого вчинення нею опору його злочинним діям, ОСОБА_3 самовільно зняв руками з ОСОБА_7 штани разом з нижньою білизною, оголивши статеві органи потерпілої та вчинивши таким чином щодо неї розпусні дії.

Внаслідок вчинення неповнолітньою потерпілою ОСОБА_7 фізичного опору ОСОБА_3 , останній був змушений припинити свої злочинні дії та втік з місця вчинення злочину.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.156 КК України, визнав повністю та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказаний злочин, і його заява про визнання вини не є результатом якихось погроз або обіцянок. Так, він тимчасово проживав поруч з базою ДЮСШ, часто бачив як діти там займаються спортом. 10.07.2023 року неподалік бази він разом з друзями вживав алкоголь, після чого в стані алкогольного сп`яніння він шукав місце, де міг би лягти спати та випадково переплутав будинок, де проживала потерпіла та власний будинок. До того як зайти в будинок потерпілої, він заходив ще в один будинок, в якому також спали дівчата. Що саме керувало його діями та чому він знімав з потерпілої одяг він пояснити не може та подробиць даної події не пам`ятає. Що трапилось би далі якби потерпіла його не зупинила він не знає. На даний час проживає з цивільною дружиною та її малолітньою донькою. Працює монтажником. Раніше мав проблеми з алкоголем. Протиправні діяння, які ставляться йому у провину, він не оспорює, в скоєному щиросердно розкаюється, просить суворо не карати. Крім того, пояснив суду, що з дозволу суду для звернення до медичного закладу та отримання довідки про проходження лікування від алкогольної залежності, залишив місце проживання, де перебував під цілодобовим домашнім арештом, та в цей час біля лікарні йому було вручено повістку про виклик до ТЦК, після чого він пройшов медичну комісію для проходження служби в лавах Збройних Сил України, оскільки бажає служити, у тому числі для утримання родини. Враховуючи викладене, просив суд призначити йому покарання з випробуванням.

Допитана в судовому засіданні з дотриманням міжнародних стандартів правосуддя, дружнього до дитини, потерпіла ОСОБА_7 суду показала, що влітку 2023 року протягом двох місяців вона проживала на базі ДЮСШ «ІНФОРМАЦІЯ_4», де відбувався літній збір для тренування з греблі. Вони разом з дівчатами проживали на даній базі в маленьких дерев`яних будиночках, в яких було по дві кімнати. Усі будинки однакові, мають врізний замок, однак двері на ніч вони не зачиняли. В одній кімнаті жила вона, разом зі ще двома дівчатами, в іншій кімнаті проживали ще п`ятеро дівчат. 10.07.2023 року, о 22:00 в них був відбій, вони з дівчатами вже перебували в будиночках, однак спати лягли близько 00 години 00 хвилин, деякий час ще гралися в телефоні. В якийсь момент вона раптово прокинулась від того, що хтось почав забирати в неї подушку. Спершу вона подумала, що це жартують дівчата, попросила не робити такого, але це знову повторилось і вона прокинулась остаточно. Коли вона відкрила очі та почула, що чоловічий голос сказав «заспокойся», то зрозуміла, що це хтось сторонній у кімнаті і почала кричати. Невідомий чоловік став над нею, почав знімати з неї штани та білизну. Вона намагалась присвітити телефоном, щоб побачити хто це, однак він вклав її в ліжко і знову намагався зняти з неї одяг. Вона зайняла таку позицію на ліжку, що в нього це вдруге не вийшло зробити, і вона почала бити його руками та ногами. Все це тривало близько 10 хвилин. За відчуттями це був лисий чоловік, худорлявої статури, невисокого зросту, в шортах та футболці та від нього був запах сигарет та поту, запаху алкоголю точно не було. Від її крику прокинулись дівчата, які увімкнули світло і цей чоловік почав тікати. Дівчата намагалися спіймати його та затягти до будинку, внаслідок чого, коли він тікав, він спіткнувся на ґанку та впав, після чого піднявся та втік. У кімнаті залишилось його взуття. Усі ці події відбувались приблизно о 01 годині ночі. Після цього вони повідомили тренеру, що сталось. Коли цього чоловіка затримали, дівчата, які бачили цього чоловіка, повідомили їй, що це був обвинувачений ОСОБА_3 і що вони його впізнали. Примиритись з цим чоловіком вона б не хотіла і хотіла б щоб його покарали на розсуд суду.

Крім того, згідно досліджених судом матеріалів кримінального провадження, а саме листа в.о. директора Київського спортивного ліцею Миколи Ткаченка №151 від 14.07.2023 року ОСОБА_7 була зарахована на навчання до ліцею 19.06.2023 року (наказ №17 вид 20.06.2023 року). Учениця прибула на навчання до ліцею з спеціалізованої школи №234 міста Києва з поглибленим вивченням економіки та права (том 1 а.с.106).

Згідно характеристики, виданої спеціалізованою школою №234 міста Києва з поглибленим вивченням економіки та права, ОСОБА_7 має навчальні досягнення середнього рівня, має довільну пам`ять, надає перевагу предметам гуманітарного циклу. За характером скромна, стримана, врівноважена. Вміє відстоювати свою точку зору, не піддається чужому впливу. Має добрий загальний розвиток. Підтримує добрі стосунки з однокласниками. До виконання доручень ставиться дбайливо, але не є ініціатором та учасником у громадському житті школи. Батьки приділяють належну увагу вихованню доньки. Не схильна до протиправної поведінки (том 1 а.с.107).

Законний представник неповнолітньої потерпілої - ОСОБА_6 суду пояснила, що вночі 10.07.2023 року їй зателефонувала її неповнолітня донька, у якої була істерика та повідомила, що її намагались зґвалтувати. Після цього вона одразу зателефонувала тренеру ДЮСШ, в якій перебувала донька, який повідомив, що їм відомо про цю ситуацію та злочинця вже шукають. Вона дочекалась закінчення комендантської години та одразу поїхала на базу, де перебувала її донька. Тривали слідчі дії, з донькою працював психолог. Після цього вони забрали її додому, однак згодом донька повернулась до тренувань на базі ДЮСШ. Після даних подій вони декілька разів відвідували психолога, донька приймала заспокійливі, але в подальшому потреби у відвідуванні психолога не було, оскільки донька бажає забути все, що з нею сталося. Обвинувачений передавав їм кошти в якості відшкодування моральної шкоди у розмірі 300 доларів США, які вони витратили на заспокійливе та одяг дитині. Цивільний позов заявляти не бажають. Просила суд призначити справедливе, на розсуд суду, покарання.

Також, з досліджених судом, у порядку ст.358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо у ракурсі із отриманими висновками, тобто докладними описами проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, які суд дослідив у порядку § 3 Глави 28 Розділу IV КПК України, в їх системному зв`язку, судовим слідством встановлено, що обставини регламентовані ст.91 вказаного Кодексу, є дійсними та доведеними у повні мірі.

Дані, регламентовані ст.91 КПК України, встановлені також і з урахуванням висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22.03.2018 року у справі №521/11693/16-к, а саме: судом встановлено, що обставини, визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст.91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст.84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як-то:

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 10.07.2023 року, згідно якого о/у ВКП Дніпровського УП ГУ НП у м.Києві капітан поліції ОСОБА_9 прийняв усну заяву від ОСОБА_10 про те, що 10.07.2023 року, близько 01 години 00 хвилин, за адресою: м.Київ, ПКіВ «Труханів острів» база ДЮСШ «ІНФОРМАЦІЯ_4» невідомий чоловік проник в будинок до дівчат (том 1 а.с.83);

- протокол огляду місця події від 10.07.2023 року, схема до протоколу огляду та ілюстративна табліця, згідно якого оглядом місця події є відкрита земельна ділянка місцевості, приблизно розміром 50 м х 50 м. Дана ділянка місцевості є ДЮСШ «ІНФОРМАЦІЯ_4», що розміщена по АДРЕСА_4 , ПКіВ «Труханів острів». Вхід на територію ДЮСШ здійснюється через ворота, які на момент огляду відчинені. Рухаючись прямо по проїзній частині (пішохідній) на відстані приблизно 30 метрів вниз до річки Дніпро ліворуч розміщений спуск до будинку відпочинку дітей. На грунтовій ділянці розміщено 34 будинки одноповерхового типу, побудовані з дерева, вікна та двері також з дерева. В кожному будинку є врізний замок, однак на момент огляду будиночки відчинені. Перший будинок праворуч від №13. Даний будинок дерев`яний, вхід здійснюється через відчинені дерев`яні двері. При вході в будинок праворуч під стільцем виявлено та вилучено: чоловічі відкриті капці чорного кольору, розмір 42, з маркуванням на підошві «PAYAS», що в присутності понятих було вилучено до паперового конверту, який опечатано самоклеючою пломбою. В будинку розміщено 2 кімнати, ліворуч кімната №1, в якій розміщено три ліжка, перебуває дитячий одяг. Прямо від входу розміщено кімната №2, в якій розміщено двухспальне ліжко та праворуч односпальне ліжко. Розмір будиночка приблизно 8 на 4 м. На відстані приблизно 10 м від будиночка №13 прямо розміщено будиночок НОМЕР_4. Даний будинок також одноповерховий, дерев`яного типу. Вхід до будинку здійснюється через відчинені дерев`яні двері з одним врізним замком. На момент огляду двері у відчиненому стані. Будинок розміром 8 на 4 м, в будиночку дві кімнати, ліворуч кімнати №1, вхід до якої здійснюється через дерев`яні двері, в кімнаті ліворуч та праворуч розміщені два двухспальних ліжка, прямо розміщено односпальне ліжко. В кімнаті перебувають жіночий одяг, косметичка. Праворуч від входу розміщена кімната №2. В даній кімнаті розміщено двухспальне ліжко, прямо та праворуч односпальне ліжко. В даній кімнаті також перебуває жіночий одяг. При огляді будиночків №13 та НОМЕР_4 встановлено, що на дерев`яних вікнах перебувають металеві грати та металева решітка. Встановлено, що вся територія ДЮСШ «ІНФОРМАЦІЯ_4» огороджена, а саме металевим профелем та по сторонам аж до річки Дніпро бетонним забором. З правої сторони від входу через ворота до «ІНФОРМАЦІЯ_2» розміщено трьохповерхова будівля сірого кольору (том 1 а.с.85-91);

- постанова про визнання предметів речовими доказами у кримінальному провадженні від 11.07.2023 року, згідно якої чоловічі капці чорного кольору 42 розміру, з маркуванням на підошві «PAYAS», визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0002501 (том 1 а.с.92);

- супровідний лист №04-05/1895 від 11.09.2023 року та висновок експерта №881 за результатами проведення судово-психологічної експертизи від 01.09.2023 року, згідно якого обставини правопорушення викликали у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , короткочасні переживання страху, тривоги, обурення та образи. Потерпіла - неповнолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з урахуванням її вікових та психологічних особливостей, могла правильно розуміти значення скоєних щодо неї дій та могла чинити їм психологічний опір (том 1 а.с.112-117);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.07.2023 року, за участі свідка ОСОБА_11 , у якої перед пред`явлення особи для впізнання попередньо з`ясовано чи може вона впізнати особу, опитано про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу. На запитання слідчого свідок ОСОБА_11 відповіла, що дійсно зможе впізнати особу, що 10.07.2023 року вночі перебував в будинку дівчат №13. На запитання чи впізнає вона когось з осіб зображених на фотознімках, ОСОБА_11 заявила, що впевнено впізнає особу, що зображена на фото №1. Ознаки (чи їх сукупність), за якими особа впізнала особу - за загальними рисами обличчя, формою носа та скул. Згідно додатку до протоколу з біографічними даними осіб, які пред`являлись для впізнання чоловік під номером 1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Решта три чоловіки на фото під номерами 2, 3, 4 ніякого відношення до кримінального провадження не мають (том 1 а.с.127-129);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.07.2023 року, за участі свідка ОСОБА_12 , у якої перед пред`явлення особи для впізнання попередньо з`ясовано чи може вона впізнати особу, опитано про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу. На запитання слідчого свідок ОСОБА_12 відповіла, що дійсно зможе впізнати особу, що 10.07.2023 року вночі перебував в будинку дівчат НОМЕР_4. На запитання чи впізнає вона когось з осіб зображених на фотознімках, ОСОБА_12 заявила, що впевнено впізнає особу, що зображена на фото №4. Ознаки (чи їх сукупність), за якими особа впізнала особу - за загальними рисами обличчя, формою носа та скул. Згідно додатку до протоколу з біографічними даними осіб, які пред`являлись для впізнання чоловік під номером 4 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Решта три чоловіки на фото під номерами 1, 2, 3 ніякого відношення до кримінального провадження не мають (том 1 а.с.134-136);

- супровідний лист №88 від 11.07.2023 року та цифровий носій з відеозаписами з зовнішніх та внутрішніх камер відеоспостереження, розташованих за адресою: АДРЕСА_4 (ДЮСШ «ІНФОРМАЦІЯ_4») (том 1 а.с.138-139);

- постанова про визнання предметів речовими доказами у кримінальному провадженні від 11.07.2023 року, згідно якої СD-R диск, на якому містяться відеозаписи з камер відеоспостереження ДЮСШ «ІНФОРМАЦІЯ_4», визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0002501 (том 1 а.с.140);

- протокол перегляду відеозапису від 11.07.2023 року, згідно якого об`єктом огляду є оптичний диск із відеозаписами з зовнішньої камери відеоспостереження, розташованої за адресою: м.Київ, ПКіВ Труханів острів, база ДЮСШ «ІНФОРМАЦІЯ_4». Був здійснений перегляд наступних відео файлів з наступними назвами: файл №1 - «відео 1». Час (згідно індикатора) 10-07-2023 00:32:27. При перегляді вищевказаного відеозапису встановлено, що в центрі кадру зображено відкриту ділянку місцевості на якій розташована база ДЮСШ «ІНФОРМАЦІЯ_4», за адресою: м.Київ, Труханів острів. Даний відеозапис здійснюється з зовнішніх камер відеоспостереження. Під час перегляду відеозапису встановлено наступне, що невідомий чоловік вдягнутий в шорти темного кольору, кофту темного кольору, ходить по території бази ДЮСШ «ІНФОРМАЦІЯ_4» та ліхтарем просвіщає дорогу перед собою. В подальшому заходить за межі камер відеоспостереження. У ході проведення досудового розслідування встановлено, що особа яка зображена на фотознімку є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 1 а.с.141-143);

- протокол перегляду відеозапису від 11.07.2023 року, згідно якого об`єктом огляду є оптичний диск із відеозаписамиз внутрішньої камери відеоспостереження, розташованої за адресою: м.Київ, ПКіВ Труханів острів, база ДЮСШ «ІНФОРМАЦІЯ_4». Був здійснений перегляд наступних відео файлів з наступними назвами: файл №1 - «відео 1». Час (згідно індикатора) 10-07-2023 00:31:05. При перегляді вищевказаного відеозапису встановлено, що в центрі кадру зображено приміщення коридору бази ДЮСШ «ІНФОРМАЦІЯ_4», що розташована за адресою: м.Київ, Труханів острів. Даний відеозапис здійснюється на внутрішню камеру відеоспостереження. Під час перегляду відеозапису встановлено наступне, що невідомий чоловік, вдягнений в шорти чорного кольору, футболку чорного кольору, на якій зображений малюнок білого кольору, який взутий в шльопанці чорного кольору, заходить в приміщення коридору з вулиці, псля чого направляється в кімнату. В подальшому останній виходить з кімнати та направляється прямо по коридору виходячи за межі камер відеоспостереження. У ході проведення досудового розслідування встановлено, що особа яка зображена на фотознімку є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Був здійснений перегляд наступного відео файлу з наступною назвою: файл №2 - «відео (2)». Час (Згідно індикатора) 2023-07-10 01:37:05. При перегляді вищевказаного відеозапису встановлено, що в центрі кадру зображено приміщення коридору бази ДЮСШ «ІНФОРМАЦІЯ_2», що розташована за адресою: м.Київ, Труханів острів. Даний відеозапис здійснюється на внутрішню камеру відеоспостереження. Під час перегляду відеозапису встановлено наступне, що невідомий чоловік, вдягнений в шорти чорного кольору, футболку чорного кольору, на якій зображений малюнок білого кольору, який взутий в шльопанці чорного кольору, заходить в приміщення коридору з вулиці, піспя чого направляється в кімнату. В подальшому останній виходить з кімнати та направляється по коридору на вихід до вулиці, виходячи за межі камер відеоспостереження. У ході проведення досудового розслідування встановлено, що особа яка зображена на фотознімку є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Був здійснений перегляд наступного відео файлу з наступною назвою: файл №3 - «відео (3)». Час (Згідно індикатора) 2023-07-10 02:00:07. При перегляді вищевказаного відеозапису встановлено, що в центрі кадру зображено приміщення коридору бази ДЮСШ «ІНФОРМАЦІЯ_2», що розташована за адресою: м.Київ, Труханів острів. Даний відеозапис здійснюється на внутрішню камеру відеоспостереження. Під час перегляду відеозапису встановлено наступне, що невідомий чоловік, вдягнений в шорти чорного кольору, футболку чорного кольору, на якій зображений малюнок білого кольору, який взутий в шльопанці чорного кольору, заходить в приміщення коридору з вулиці, піспя чого направляється в кімнату виходячи за межі камер відеоспостереження (том 1 а.с.144-149);

- супровідний лист №89 від 12.07.2023 року, Статут ДЮСШ з академічного веслування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 21.02.2017 року, Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Сертифікат відповідності від 30.05.2023 року, Договір про співпрацю від 01.01.2014 року, Угода про співпрацю №1-1-23СП від 02.01.2023 року, Наказ про відрядження вчителя зі спорту ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та команди веслування академічного в м.Київ, Труханів острів для участі НТЗ у СП та перелік осіб ліцею, серед яких ОСОБА_7 (учениця 10-А класу), від 27.06.2023 року №95, Наказ про відрядження вчителя зі спорту ОСОБА_15 та ОСОБА_16 та команди веслування академічного в м.Київ, Труханів острів для участі НТЗ у СП та перелік осіб ліцею від 26.06.2023 року №94, Наказ про проведення навчально-тренувального збору №84 від 28.06.2023 року, План навчально-тренувального збору, згідно якого місцем проведення збору є АДРЕСА_4 , акваторія Матвіївської затоки та режим дня, Договір №42-2240ВТ-1178-1495 від 21.02.2023 року, Договір про надання послуг №13/02-ЗЧВ від 13.02.2023 року, Договір про надання послуг №2 від 03.01.2023 року, особові картки 19 тренерів-викладачів ДЮСШ з академічного веслування «ІНФОРМАЦІЯ_4», Акт оцінки об`єкта (будівлі, споруди, приміщення) щодо можливості його використання для укриття населення, як найпростішого укриття від 23.09.2022 року (том 1 а.с.151-208);

- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 10.07.2023 року, згідно якого ОСОБА_3 10.07.2023 року було фактично затримано о 17 годині 40 хвилин, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.156 КК України, складений у присутності захисника - адвоката ОСОБА_17 (том 1 а.с.209-211);

- протокол особистого обшуку затриманої особи від 10.07.2023 року, згідно якого в ході особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_3 було виявлено та вилучено: мобільний телефон «Redmi 1A», футболка чорного кольору, з принтом монстра білого кольору посередині та рваним отвором грудної клітини справа, та шорти синього кольору (том 1 а.с.212-213);

- постанова про визнання предметів речовими доказами у кримінальному провадженні від 11.07.2023 року, згідно якої мобільний телефон «Redmi 1A», футболка чорного кольору, з принтом монстра білого кольору посередині та рваним отвором грудної клітини справа, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0002501 (том 1 а.с.214);

- постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 05.09.2023 року, згідно якої чоловічі капці чорного кольору 42 розміру, з маркуванням на підошві «PAYAS», мобільний телефон «Redmi 1A», футболка чорного кольору, з принтом монстра білого кольору посередині та рваним отвором грудної клітини справа визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0002501 та передано на відповідальне зберігання ОСОБА_3 (том 1 а.с.229-230);

Крім того, судом досліджені документи, що характеризують особу ОСОБА_3 (том 1 а.с.233-242, 251) та досліджено в порядку ст.359 КПК відеозапис, а саме цифровий носій з відеозаписами з зовнішніх та внутрішніх камер відеоспостереження, розташованих за адресою: АДРЕСА_4 (ДЮСШ «ІНФОРМАЦІЯ_4»).

Гарантією виконання органом досудового розслідування вимог ст.9 КПК України є використання всіх джерел доказування, збирання та закріплення кожного доказу у суворій відповідності з вимогами кримінально-процесуального закону. Порушення вимог закону при отриманні доказу виключає використання останнього, оскільки відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях.

В ході судового розгляду суд безпосередньо, всебічно та повно дослідив зазначені вище докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження, і встановив правильність збору стороною обвинувачення та закріплення кожного з них.

Крім того, жодної із передбачених законом обставин для визнання вказаних доказів недопустимими судом не констатовано та в ході кримінального провадження не встановлено, як і порушень фундаментальних прав і свобод обвинуваченого ОСОБА_3 , гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, при проведенні досудового розслідування та збиранні і оформленні доказів стороною обвинувачення.

Враховуючи обставини справи, поведінка та дії ОСОБА_3 свідчать про те, що він усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання.

В судовому засіданні судом забезпечено дотримання вимог ст.ст.22, 23, 26 КПК України щодо змагальності сторін, диспозитивності, оскільки досліджені усі докази, надані сторонами.

Суд, оцінюючи показання неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 , вважає їх послідовними, оскільки, допитана у судовому засіданні згідно з міжнародними стандартами правосуддя, дружнього до дитини, вона давала чіткі та логічні покази, деталізуючи їх, вони повністю відповідають фактичним обставинам справи та дослідженим доказам. Суд розцінює їх як достовірні, приймає як доказ вини обвинуваченого і вважає, що вони в сукупності з іншими дослідженими судом доказами можуть бути покладені в основу обвинувального вироку по справі.

Щодо тверджень обвинуваченого ОСОБА_3 про вчинення даного кримінального правопорушення під впливом алкогольних речовин суд зазначає, що дані про вживання алкоголю, та відповідно вчинення інкримінованого злочину у стані алкогольного сп`яніння, внаслідок чого, як пояснив обвинувачений він не зовсім розумів те, що робить, в матеріалах справи відсутні.

Крім того, потерпіла в судовому засіданні чітко показала суду, що запаху алкоголю від обвинуваченого не відчувала, а лише запах поту та сигарет.

Не підтверджуються показання обвинуваченого і в частині того, що він випадково переплутав будинок, в якому він проживає під час роботи, і помилково зайшов в будинок, в якому знаходилась неповнолітня потерпіла, оскільки з досліджених судом доказів вбачається, що до того як він зайшов в будинок потерпілої та вчинив розпусні дії щодо особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, він тривалий час переміщувався коридорами бази відпочинку та заходив в різні кіманти, що підтверджується наданими суду відеозаписами зі зовнішніх та внутрішніх камер відеоспостереження бази ДЮСШ.

Разом з тим, суд вважає неналежним доказом та не приймає до уваги при винесенні вироку протокол огляду предметів від 05.09.2023 року (том 1 а.с.227-228), виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до вказаного протоколу огляду, об`єктом огляду є мобільний телефон«Redmi 1A», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_3 . При перегляді фотогалереї будь-яких файлів сексуального характеру не виявлено.

Таким чином, протокол огляду предметів від 05.09.2023 року (том 1 а.с.227-228), хоча й отриманий у передбаченому КПК України порядку, однак не підтверджує існування чи відсутність будь-яких обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів, а тому є неналежним доказом та не приймається судом до уваги.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 та наявність в його діях складу злочину, передбаченого ч.1 ст.156 КК України.

Кваліфікуючі дії обвинуваченого, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 05.04.2018 року у справі №658/1658/16-к.

Зокрема, суд враховує, що кваліфікація злочину - це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.1 ст.156 КК України як вчинення розпусних дій щодо особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку.

Підстав, у відповідності до ч.3 ст.337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати також як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Суд враховує, що злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи становлять собою велику суспільну небезпеку, характеризуються виключною аморальністю та цинічністю дій винних. Вони, у більшості випадків, пов`язані з посяганням на статеву свободу особи або її статеву недоторканість, такі злочини грубо принижують гідність потерпілої від злочину особи, заподіюють їй глибоку психічну травму, можуть завдати серйозної шкоди її здоров`ю. Ці злочини є надзвичайно небезпечними.

Суспільна небезпека злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи визначається не лише посяганням на статеву свободу або статеву недоторканість особи, а й заподіянням шкоди іншим суспільним відносинам та соціальним цінностям - нормальному фізичному й психічному розвитку дітей і підлітків, здоров`ю, честі і гідності особи тощо. Так, розбещення неповнолітніх здатне викликати у потерпілих від цього злочину різні статеві збочення, може завдати серйозної шкоди як фізичному, так і психічному здоров`ю неповнолітньої особи.

Гарантування реалізації прав та свобод дітей є одним з пріоритетів діяльності будь-якої цивілізованої країни світу. Так, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Частиною 2 статті 52 Конституції України передбачено, що будь-яке насильство над дитиною та її експлуатація переслідуються за законом.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях вказував, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»; досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує відповідно до ст.ст.65-67 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, стан його здоров`я та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи тяжкість покарання, суд повинен виходити із усіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали, тощо.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття у скоєному.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, характеризується з посередньої сторони, стан здоров`я, спосіб життя (раніше не судимий (в силу ст.89 КК України), офіційно не одружений, працює монтажником в ТОВ «УКРТРАНСМІСТ», суспільно корисною працею не займається); ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме класифікацію за ст.12 КК України, яка визначається не тільки положеннями ст.12 КК України, виходячи з формального критерію та виду і розміру покарання, а і фактичними обставинами, при яких було вчинено злочин.

Також з досліджених судом матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_3 раніше був неодноразово притягнений до відповідальності за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, що на думку суду, вказує на підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого та його схильність до статевих злочинів. При цьому, сам по собі факт погашення судимості за вчинені злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи не свідчить про неможливість врахування судом факту притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів даної категорії як характеризуючи особу обвинуваченого як такого, що схильний до вчинення злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи.

Крім того, суд враховує суспільну небезпечність злочину, який передбачений розділом IV Особливої частини КК України "Злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи", можливі наслідки від вчинення даної категорії злочинів, обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що даний злочин вчинено відносно неповнолітньої особи та те, що злочинні дії обвинуваченого було припинені лише внаслідок опору потерпілої, відношення обвинуваченого до вчиненого; особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, загальну виняткову суспільну небезпечність таких дій, їх негативний вплив на психіку неповнолітньої потерпілої, думку законного представника потерпілої щодо призначення покарання, та вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч.1 ст.156 КК України у виді позбавлення волі.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст.75 КК України, або ж застосування ст.69 КК України, чи норм ст.69-1 КК України до обвинуваченого ОСОБА_3 , суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі, є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Крім того, на думку суду, отримання обвинуваченим повістки про виклик до ТЦК не свідчить про необхідність застосування ст.75 КК України, про що стверджував у дебатах захисник, оскільки у разі призначення іспитового строку суд має покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст.76 КК України, які очевидно не можуть бути виконані обвинуваченим під час проходження військової служби.

При цьому, твердження представника потерпілого про можливість відбування покарання з випробуванням за місцем проходження військової служби не ґрунтуються на вимогах закону.

Фактично в даному кримінальному провадженні склалася ситуація, коли суд має вирішити: призначити винній особі покарання, домірне вчиненому злочину, або дозволити їй проходити військову службу в період воєнного стану, який триває в Україні.

Вирішуючи це складне питання, суд враховує дані, що характеризують особу обвинуваченого як схильного до вчинення злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, конкретні обставини справи, пояснення обвинуваченого про те, що він бажає нести військову службу для того, щоб утримувати свою сім`ю, а також те, що останній звернувся до суду за дозволом про залишення місця проживання, в якому він перебував під цілодобовим домашнім арештом, для звернення до медичного закладу та отримання довідки про проходження лікування від алкогольної залежності. При цьому, залишивши місце проживання, обвинувачений, за його поясненнями, неочікувано отримав повістку про виклик до ТЦК, після чого він пройшов медичну комісію для проходження служби в лавах Збройних Сил України та отримав повістку про призив на військову службу під час мобілізації з 09 листопада 2023 року. Разом з тим, зазначену ним довідку про проходження лікування від алкогольної залежності, яку він мав отримати і для чого отримав дозвіл суду для залишення місця проживання, обвинувачений суду так і не надав, що, на думку суду, свідчить про намір обвинуваченого ухилитися від відбування реального покарання, умисне створення відповідних умов і самостійне звернення для цього до ТЦК.

Сумнівними, на думку суду, є й твердження обвинуваченого про намір «захищати країну», оскільки воєнний стан в Україні триває вже один рік та дев`ять місяців, і за цей час таке бажання у обвинуваченого виникло лише на стадії судового розгляду даного кримінального провадження перед проведення судових дебатів та ухваленням вироку суду.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання та встановлення іспитового строку.

Згідно із п.2 ч.4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначається, зокрема «рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження», у тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили».

В ході судового розгляду даного кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Суд враховує, що різниця між пунктами а) та с) статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказує, що ці пункти визначають різний правовий характер, різні підстави, різні вимоги до рішення про тримання під вартою.

Пункт а) вимагає лише законного вироку суду, яким особу визнано винуватою і призначено відповідне покарання. Пункт с) вимагає розумної підозри, наявності ризиків, якомога коротшого періоду перебування під вартою невинуватої особи. Крім того, для затримання за пунктом с) передбачаються спеціальні гарантії частини 3 статті 5 Конвенції. Також гарантії частини 4 статті 5 Конвенції мають дуже обмежене застосування до пункту а).

За правом багатьох країн затримання у очікуванні розгляду апеляції вважається попереднім триманням під вартою, і засуджена особа не починає відбувати своє покарання, поки вирок не набере чинності. Однак відмінності між підходами до процедури призначення покарання є відмінності за формою, а не за суттю, якщо розглядати наслідки для зацікавленої особи. Слід вважати, що стаття 5 §1 а), в якій не зазначається про припустимі форми правового механізму, за яким особа може законно триматися під вартою «після засудження», залишає державам-учасницям свободу вибору в цьому питанні (правова позиція, викладена у рішенні «Monnel and Morris v. the United Kingdom», заяви № 9562/81 та 9818/82, від 02 березня 1987 року, https://hudoc.echr.coe.int/ app/conversion/pdf/?library=ECHR&id=0013649&filename=MONNELL%20and%20MORRIS%20v.% 20THE% 20UNITED% 20KINGDOM.pdf).

Обвинувачений вважається затриманим «після засудження компетентним судом» у значенні статті 5 § 1 a) після того, як рішення було винесено в першій інстанції, навіть якщо воно ще не виконується і підлягає оскарженню (правова позиція, викладена в рішенні ЄСПЛ «Ruslan Yakovenko v. Ukraine», заява № 5425/11, від 04 червня 2015 року, https://hudoc.echr.coe.int/eng?i=001-154978).

Термін «після засудження» не можна тлумачити так, ніби він стосується лише остаточного засудження. Не можна ігнорувати того, що винуватість особи, яка тримається під вартою під час апеляційного або наглядового провадження, вже встановлена в ході судового розгляду, проведеного відповідно до вимог статті 6 (правова позиція, викладена в рішенні ЄСПЛ «Wemhoff v. Germany», заява 2122/64, від 27 червня 1968 року, https://hudoc.echr.coe.int/eng?i=001-57595).

Отже, незважаючи на те, що за законодавством України таке тримання під вартою термінологічно відрізняється від відбування покарання за вироком, що набрав законної сили, з погляду статті 5 Конвенції воно буде розглядатися як таке, що підпадає під пункт а): законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом.

Відповідно немає необхідності у будь-якому клопотанні при вирішення питання запобіжного заходу на цій стадії, оскільки суд у цьому випадку діє у якості влади, що призначила покарання і забезпечує його виконання, а не вирішує спір між сторонами; немає потреби аналізувати питання, необхідні для тримання під вартою до вироку: розумна підозра стає неактуальною, оскільки вже є висновок про винуватість, ризики не мають значення, оскільки відбувається де факто відбування покарання, обґрунтованість вироку не потребує періодичного перегляду; обмеження строку дії запобіжного заходу має на меті забезпечити можливість періодичного перегляду тримання під вартою до вироку, у разі винесення обвинувального вироку міркування, які зумовлюють необхідність періодичного перегляду, не мають значення, тому тримання під вартою на підставі вироку здійснюється для забезпечення його виконання, в той час, як ст.197 КПК України передбачає не строк тримання під вартою, а строк дії відповідної ухвали, після якого вона втрачає силу, а тому вирок діє протягом строку покарання, якщо не скасований. Обґрунтованість вироку не стосується законності тримання під вартою, навіть у разі його скасування, тримання під вартою на його підставі буде законним, у тому числі з погляду статті 5 Конвенції.

Враховуючи викладене, з урахуванням того, що ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та призначено покарання у виді реального позбавлення волі, з метою забезпечення виконання вироку в частині призначеного судом покарання, враховуючи процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, необхідно змінити до вступу вироку у законну силу запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду негайно, зарахувавши в строк відбуття покараннятермін його попереднього ув`язнення - з 10.07.2023 року по 12.07.2023 року, та з 08.11.2023 року по дату набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.100, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.156 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту набрання вироком законної сили, зарахувавши попереднє ув`язнення - з 10.07.2023 року по 12.07.2023 року, та з 08.11.2023 року по дату набрання вироком законної сили в строк відбування покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу змінити ОСОБА_3 запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під варту та взяти його під варту в залі суду негайно.

Матеріали кримінального провадження №0002501залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням зі справою №755/14815/23.

Речові докази: СD-R диск, на якому містяться відеозаписи з камер відеоспостереження ДЮСШ «ІНФОРМАЦІЯ_4», який знаходиться в матеріалах кримінального провадження №0002501 - залишити при матеріалах кримінального провадження; чоловічі капці чорного кольору 42 розміру, з маркуванням на підошві «PAYAS», мобільний телефон «Redmi 1A», футболка чорного кольору, з принтом монстра білого кольору посередині та рваним отвором грудної клітини справа, якіпередано на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , - залишити йому.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та захиснику. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя Дніпровського районного суду

м.Києва ОСОБА_1