ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2141/23 Справа № 202/1375/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 24 січня 2023 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченої у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 24 січня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватою у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення права обіймати будь-які посади в органах державної влади, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги, на строк дванадцять років з конфіскацією всього належного їй майна.

Згідно із вироку суду першої інстанції, 15.07.2022 ОСОБА_7 , будучи обізнаною про факт ведення Російською Федерацією (далі - РФ) агресивної війни проти України, невизнання РФ поширення державного суверенітету України на її тимчасово окуповані території, перебуваючи на тимчасово окупованій території в смт. Новоселівка Лиманської ТГ Краматорського району Донецької області у приміщенні «Клубу» за адресою: Донецька область, Краматорський район, Лиманська ТГ, смт. Новоселівка, вул. Лугова, буд. 45, діючи умисно, реалізуючи свій протиправний умисел, з корисливих мотивів, з метою співпраці з державою-агресором, збройними формуваннями та окупаційною адміністрацією, надала згоду і добровільно обійняла т.зв. некерівну посаду «квартальной Новоселовского поселкового совета Краснолиманского района администрации г. Енакиево ДНР», створену на тимчасово окупованій території окупаційною адміністрацією Російської Федерації, яку обіймала до 24.08.2022.

У зв`язку з нестабільністю ситуації в окупованому смт. Новоселівка Донецької області та тим, що так званий «Новоселовский поселковый совет Краснолиманского района администрации г. Енакиево ДНР» не завершив процес стабілізації робочого процесу, громадянка України ОСОБА_7 у період часу з 15.07.2022 до 24.08.2022, на ввірених їй вулицях Центральна, Лугова, Кооперативна, Заводська, Шахтарська, провулків Луговий та Центральний в смт. Новоселівка, перебуваючи на вказаній вище посаді, за вказівками керівництва окупаційної адміністрації виконувала наступні функції:

- сповіщала місцеве населення про збори, які проводили представники «ДНР»;

- складала списки місцевих мешканців, які залишились у населеному пункті;

- допомагала обмежено дієздатним особам у складанні заяв на отримання палива, будівельних матеріалів та ремонтні роботи;

- прибирала адміністративні будівлі та їх прилеглі території;

- складала списків зруйнованих та покинутих будівель в смт. Новоселівка;

- складала списки загиблих мешканців смт. Новоселівка в ході бойових дій, що не пов`язано з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій у т.зв. «Новоселовском поселковом совете Краснолиманского района администрации г. Енакиево ДНР», створеного на тимчасово окупованій території окупаційною адміністрацією Російської Федерації, та виконувала рішення окупаційної адміністрації Російської Федерації, спрямовані на встановлення та утвердження тимчасової окупації державою-агресором частини території України.

За виконання своїх обов`язків на т.зв. некерівній посаді «квартальной Новоселовского поселкового совета Краснолиманского района администрации г. Енакиево ДНР» ОСОБА_7 отримала від представників окупаційної адміністрації м. Єнакієве «ДНР» заробітну платню в розмірі 3700 рублів готівкою.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 24 січня 2023 року, а саме виключити із покарання конфіскацію майна.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що застосовуючи покарання у вигляді конфіскації всього майна, суд першої інстанції позбавив ОСОБА_7 її житла, а також житла її сина, хоча при цьому зазначив, що існують обставини, що помякшують покарання обвинуваченої, - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального проступку.

Захисник вказав, що у вироку суду зазначено, що ОСОБА_10 на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, проте це не відповідає дійсності, оскільки матір`ю ОСОБА_7 є ОСОБА_11 , яка є пенсіонером, та вона за станом здоровя потребує стороннього догляду.

Зазначив, що суд першої інстанції не врахував, що обвинувачена займається педагогічною діяльністю з 1986 року та остання зарекомендувала себе, як висококваліфікований спеціаліст.

Захисник вважає, що застосування покарання у виді конфіскації майна в даному випадку є надмірним.

Прокурор подав заперечення на вказану апеляційну скаргу, в які просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, вирок суду першої інстанції без змін.

Вказав, що призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , суд першої інстанції законно та обґрунтовано зробив висновок про можливість призначення обвинуваченій додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 111-1 КК України.

Зазначив, що ОСОБА_7 зайняла керівну посаду «квартальной Новоселовского поселкового совета Краснолиманского района администрации г. Енакиево ДНР» в окупаційній адміністрації з корисливих мотивів, під час дії воєнного стану та тимчасової окупації смт. Новоселівка Донецької області, коли порушувались норми міжнародного права, скоювались військові злочини та злочини проти людства, затримувались громадяни України, представники органів влади, правоохоронних органів, захоплювались адміністративні будівлі органів державної влади та місцевого самоврядування, тощо, що в свою чергу призводило до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 лютого 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», передбачено, що, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів, а також з його конкретних обставин та наслідків, що настали.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості.

Відповідно до ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66,67 КК України.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства. У пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 лютого 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», передбачено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів, а також з його конкретних обставин та наслідків, що настали.

Колегія суддів зазначає, що санкцією інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України, є покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 КК України додатковими покараннями, є в тому числі, конфіскація майна. Частиною 4 цієї статті передбачено, що до основного покаранню може бути приєднане одне чи кілька додаткових покарань у випадках та порядку, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених Особливою частиною цього Кодексу.

Тобто, при призначенні покарання, суд за власним переконанням приймає рішення про застосування або не застосування до особи додаткового покарання.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції надано належну оцінку характеру та ступеню суспільної небезпеки кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_7 , а також тим наслідкам для держави та її громадян, котрі за собою ці дії потягли.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції законно та обґрунтовано зробив висновки про можливість призначення обвинуваченій ОСОБА_7 додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 111-1 КК України, у виді конфіскації майна.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 24 січня 2023 року без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 24 січня 2023 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченої у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України залишити без задоволення.

Вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 24 січня 2023 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченої у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3