Справа №345/546/24
Провадження № 1-кп/345/129/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.02.2024 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000675 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Загвіздя Тисменецького району Івано-Франківської області, зареєстрованої та жительки АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, ФОП, вдови, на утриманні має одну неповнолітню дитину, українки, громадянки України, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушила правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах.

01.10.2023 близько 19:15 год. у вечірню пору доби, ясну погоду, без опадів та туману, водій ОСОБА_3 , керувала автомобілем марки «Mercedes-Benz С180», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухалася правою смугою для руху по дорозі із одностороннім рухом, яка має дві смуги для руху, по кільцевій розв`язці вул. Богдана Хмельницького вул. Хіміків вул. Ринкова просп. Лесі Українки вул. Героїв України в напрямку вул. Героїв України в м. Калуш.

В той час, в м. Калуш по вул. Героїв України біля вищевказаної кільцевої розв`язки на нерегульований пішохідний перехід, який позначений дорожньою розміткою 1.14.1 («Зебра») на проїзній частині дороги та дорожнім знаком 5.38.1 (пішохідний перехід), встановленим справа від проїзної частини дороги, вийшла пішохід ОСОБА_6 та стала перетинати дорогу справа наліво відносно руху вищевказаного транспортного засобу.

При наближенні до нерегульованого пішохідного переходу водій автомобіля марки «Mercedes-Benz С180», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 проявила неуважність, не встежила за дорожньою обстановкою, не відреагувала на її зміну, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зупинилася, щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_6 та здійснила на неї наїзд, після чого покинула місце дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому водій ОСОБА_3 порушила Правила дорожнього руху затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, а саме:

п. 1.3, який вказує, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

п. 1.5, який вказує, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3 «б», який вказує, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі;

п. 2.3 «д», не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п. 2.10 «а», який вказує, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

п. 12.3, який вказує, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

п. 18.1, який вказує, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека;

п. 18.4, який вказує, що якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

У результаті порушення ОСОБА_3 Правил дорожнього руху відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді травми лівої ноги із закритим переломом обох кісток лівої гомілки у верхній третині зі зміщенням уламків, що викликало необхідність проведення операції, закритого перелому середньої третини правої ключиці зі зміщенням уламків, що викликало необхідність проведення операції, які згідно висновку експерта від 10.01.2024 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечні для життя в момент спричинення.

В ході проведення досудового розслідування 22.01.2024 року між прокурором та на той час підозрюваною ОСОБА_3 було укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до змісту укладеної угоди, сторони домовилися про узгоджену міру покарання у вигляді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн., із застосуванням ч. 2 ст.69 КК України без позбавлення права керування транспортними засобами.

У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому діянні визнала повністю, у вчиненому щиро розкаялася та просила затвердити угоду про визнання винуватості. Вказала, що наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, який буде застосовано до неї в разі затвердження угоди, розуміє. Просить призначити їй покарання без застосування додаткового покарання у виді позбавлення позбавлення права керування транспортними засобами, встановленого санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, так як право керування транспортними засобами їй необхідне у здійсненні професійної діяльності та забезпечення сімейно-побутових потреб, оскільки вона сама виховує неповнолітню дитину, для забезпечення інтересів якого вона часто використовує автомобіль.

Захисник обвинуваченого підтримав позицію свого підзахисної.

Прокурор також просив затвердити вказану угоду про визнання винуватості.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання подала заяву в якій вказала, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не має, щодо затвердження угоди не заперечила та просила проводити судовий розгляд у її відсутності.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, роз`яснивши наслідки укладення та затвердження угоди відповідно до вимог ст.473 КПК України, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що укладену угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою слід затвердити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.468, ч. 4 ст.469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості, яка укладається у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої, середньої тяжкості, та тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.1 ст.286 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів. У поданій прокурору письмовій заяві від 22.01.2024 року потерпіла висловила згоду на укладення такої угоди.

Надана суду угода відповідає вимогам, які ставляться до угоди про визнання винуватості, що передбачені ст.472 КПК України, в тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди. Обставин, які б вказували на необхідність відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання, обвинуваченої згідно ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд, згідно ст. 67 КК України, не встановив.

Суд враховує, що обвинувачена свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України визнала повністю, щиро розкаялася у вчиненому, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення, добровільно відшкодувала завдану шкоду потерпілій, позитивно характеризуються за місцем проживання, на « Д » обліку в психіатра на нарколога не числиться, працює ФОП, є вдовою та має на утриманні одну неповнолітню дитину.

Зазначені обставини пом`якшують покарання та істотно знижують тяжкість вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а також, беручи до уваги те, що позбавлення права керування транспортними засобами обмежить обвинувачену у забезпеченні професійних обов`язків та сімейно-побутових потреб, що дає можливість при вирішенні питання доцільності призначення додаткового покарання, застосувати до обвинуваченої ч. 2 ст. 69 КК України, та призначити покарання, без застосування додаткового покарання встановленого санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, а самебез позбавлення права керування транспортними засобами.

На думку суду, дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч.1 ст.286 КК України, а узгоджене покарання, з урахуванням суспільної небезпеки вчиненого та пом`якшуючих обставин у виді штрафу у вигляді трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн., із застосуванням ч. 2 ст.69 КК України без застосування додаткового покарання встановленого санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, а самебез позбавлення права керування транспортними засобами, буде необхідне і достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.174 КПК України, враховуючи клопотання сторін кримінального провадження, підлягає до скасування арешт, накладений ухвалою слідчого судді Калуського міськрайонного суду від 04.10.2023 року.

Питання про інші речові докази суд вирішує відповідно до ст.ст.100 КПК України.

Згідно з вимогами ч.2 ст.124 КПК України з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати на залучення експертів.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.314, 368, 370, 473, 474, 475 КПК України, суд

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 22.01.2024 року, укладену між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000675 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн., із застосуванням ч.2 ст.69 КК України без позбавлення права керування транспортними засобами.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Калуського міськрайонного суду ОСОБА_7 від 04.10.2023 року.

Речові докази :

-автомобіль марки «Mercedes-Benz C180», реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору повернути володільцю;

-зразки букального епітелію ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змив з коробки передач, керма, водійської дверки автомобіля марки «Mercedes-Benz C180», реєстраційний номер НОМЕР_1 зберігати при матеріалах кримінального провадження;

-DVD-R диск марки «НР» із камер відео нагляду встановлених по маршруту руху автомобіля марки «Mercedes-Benz C180», реєстраційний номер НОМЕР_1 зберігати при матеріалах кримінального провадження;

-медичну карту стаціонарного хворого №8765 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повернути володільцю.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 8 673,11 грн. витрат за проведення експертиз, зокрема:

-2 650,48 грн. витрат за проведення інженерно-транспортної експертизи СЕ-19/109/-23/11838-ІТ від 18.12.2023;

-1 673,00 грн. витрат за проведення інженерно-транспортної експертизи СЕ-19/109/-23/11837-ІТ від 18.12.2023;

-4 349,63 грн. витрат за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи СЕ-19/109/-23/12512-БД від 03.01.2024.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області лише з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.

Головуючий