Справа № 462/4452/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1099/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові у режимі відеоконференції апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 2 листопада 2023 року про продовження строку тримання під вартою,

з участю обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

вищевказаною ухвалою клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема, обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 задоволено.

Продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , терміном на 60 (шістдесят) днів, тобто до 31.12.2023 року включно.

Продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , терміном на 60 (шістдесят) днів, тобто до 31.12.2023 року включно.

Продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , терміном на 60 (шістдесят) днів, тобто до 31.12.2023 року включно.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 2 листопада 2023 року змінити, обрати обвинуваченому ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник покликається на те, що оскаржена ухвала постановлена без дотримання норм КПК України. Зокрема, вказує, що покликаючись на ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, суд не зазначає, які саме ризики знайшли своє підтвердження в ході розгляду клопотання прокурора, та якими матеріалами справи ці ризики підтверджуються. Крім цього, на виконання вимог ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом. Як зазначає захисник, застава і є тим альтернативним запобіжним заходом, який слід застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 .

У своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 2 листопада 2023 року та постановити нову ухвалу, якою до ОСОБА_9 застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту; визначити розмір застави не більше мінімальний розмір для відповідної статті КК України.

Подану апеляційну скаргу мотивує тим, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. У клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу прокурором зазначено, що наявні такі ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та суду; кримінальне правопорушення вчинене із застосуванням насильства; вчинення іншого кримінального правопорушення, пов`язаного із незаконним заволодінням чужим майном. При цьому ч. 1 ст. 177 КПК України взагалі не передбачено такий ризик як «кримінальне правопорушення вчинене із застосуванням насильства». Водночас, прокурором у клопотанні та під час судового розгляду не доведена неможливість застосування запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою. Судом також не враховано наявність міцних соціальних зв`язків ОСОБА_9 , а саме наявність дружини та неповнолітніх дітей. Не враховано наявність у нього суттєвих захворювань, що перешкоджають застосуванню запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Звертає увагу на необхідність визначення розміру застави згідно з вимогами ст. 182 КПК України.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, адвокат ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 звернулася з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 2 листопада 2023 року та постановити нову ухвалу, якою до ОСОБА_11 застосувати більш м`який запобіжний захід.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що обвинувачений не має на меті уникати кримінальної відповідальності, відтак немає підстав вважати, що він продовжуватиме злочинну діяльність. ОСОБА_11 раніше не судимий, має освіту і офіційний трудовий стаж, має постійне місце проживання і реєстрації, міцні соціальні зв`язки і ряд медичних захворювань, що потребують лікування. Крім цього, обвинувачений стверджує, що не намагатиметься переховуватись, а сприятиме слідству у з`ясуванні обставин кримінального провадження, оскільки особисто зацікавлений в тому, щоб слідство якнайшвидше закінчилось і він міг продовжувати спокійно жити далі та займатися необхідним йому лікуванням. Зазначає про необхідність визначення розміру застави відповідно до вимог ст. 182 КПК України.

У судове засідання захисник обвинуваченого ОСОБА_12 - адвокат ОСОБА_10 , будучи належним чином повідомленою про час та місце проведення апеляційного розгляду, що стверджується телефонограмою та довідкою про доставку SMS, не з`явилась, про поважність причин неявки не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не подала.

Обвинувачений ОСОБА_12 не заперечив проти розгляду його апеляційної скарги у відсутності захисника.

Прокурор Львівської обласної прокуратури ОСОБА_13 у судове засідання не з`явилась, 23 листопада 2023 року на адресу суду надійшов лист, у якому вказана прокурор просить апеляційні скарги розглянути без її участі, у задоволенні апеляційних вимог - відмовити.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на підтримання поданих апеляційних скарг, перевіривши матеріали контрольного провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла такого висновку.

Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, на розгляді Залізничного районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження №0000165 від 5 березня 2018 року щодо ОСОБА_7 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_9 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_15 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та ОСОБА_11 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

У межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 обрано запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою, строк дії яких неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 2 листопада 2023 року.

Підставою для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 стала наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: ризику переховування від суду, який обумовлюється тяжкістю покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, в якому обвинувачується та який є особливо тяжким, під час затримання останній намагався втекти з місця вчинення злочину, у нього вилучили документи на прізвище ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зокрема довідки про втрату паспорта громадянина Грузії та посвідчення водія з його вклеєною фотографією, такий є громадянином російської федерації; може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки у ОСОБА_7 відсутнє постійне місце проживання та джерела доходу. Крім того, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 врахував особу обвинуваченого, який ніде не працює; його вік та стан здоров`я дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з позбавленням волі; і те, що вчинений ним злочин має корисливий мотив та вчинений з застосуванням насильства.

Підставою для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 стала наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: ризику переховування обвинуваченого від суду, який обумовлюється тяжкістю покарання, що загрожує ОСОБА_9 в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується та який є особливо тяжким; може вчинити інше кримінальне правопорушення, пов`язане із незаконним заволодінням чужого майна. Крім того, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 врахував особу обвинуваченого, який ніде не працює; його вік та стан здоров`я дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з позбавленням волі; і те, що вчинений ним злочин має корисливий мотив та вчинений з застосуванням насильства.

Підставою для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою ОСОБА_11 стала наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: ризику переховування обвинуваченого від суду, який обумовлюється тяжкістю покарання, що загрожує ОСОБА_11 в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується та який є особливо тяжким, під час затримання останній намагався втекти з місця події; може вчинити інше кримінальне правопорушення, пов`язане із незаконним заволодінням чужого майна. Крім того, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_17 врахував особу обвинуваченого, який ніде не працює, не має постійного джерела доходу; його вік та стан здоров`я дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з позбавленням волі; і те, що вчинений ним злочин має корисливий мотив та вчинений з застосуванням насильства.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з моменту взяття ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 під варту та до моменту вирішення клопотання прокурора, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинувачених не зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, станом на сьогодні не змінилися та не зменшилися.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання вказаних осіб під вартою.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 строку тримання під вартою для забезпечення виконання покладених на них процесуальних обов`язків, та вважає, що застосування до обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з позбавленням волі, про що просить сторона захисту, не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні судового розгляду, в тому числі щодо належного виконання обвинуваченими своїх процесуальних обов`язків. Відомостей, які б свідчили про неможливість подальшого застосування до обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 запобіжних заходів у виді тримання під вартою, обвинуваченими та їх захисниками не надано.

Доводи апеляційних скарг про те, що прокурор не довів існування ризиків є необґрунтованими, оскільки питання щодо продовження строків тримання під вартою розглядалось судом в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, та з матеріалів провадження вбачається, що при продовженні строків тримання під вартою ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 суд першої інстанції враховував не лише тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винними у вчиненні інкримінованого злочину, а й існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобіганню яким може сприяти лише тримання обвинувачених під вартою.

Твердження адвоката ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_11 раніше несудимий, має освіту, офіційний трудовий стаж та міцні соціальні зв`язки; адвоката ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_9 має дружину та неповнолітніх дітей, самі по собі не можуть слугувати підставою для застосування щодо них більш м`яких запобіжних заходів, адже наведені обставини не можуть підтверджувати належну процесуальну поведінку обвинувачених та відсутність ризиків, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Покликання захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_8 на наявність в обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_9 захворювань, що перешкоджають їх утриманню під вартою, в ході апеляційного перегляду свого підтвердження не знайшли, оскільки такі жодними доказами не підтверджені; будь-яких медичних документів, які підтверджували б неможливість утримання ОСОБА_11 та ОСОБА_9 в умовах слідчого ізолятора стороною захисту не надано.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Тобто особам, котрі утримуються у слідчому ізоляторі, забезпечується надання первинної лікувально-профілактичної допомоги, яка включає консультацію лікаря, діагностику і лікування основних найпоширеніших захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.

Колегія суддів роз`яснює право обвинувачених подавати клопотання про проведення відповідних судово-медичних експертиз і, за наявності відповідних висновків, ставити питання про зміну запобіжного заходу.

Що стосується покликання адвоката ОСОБА_8 на відсутність такого ризику як «вчинення кримінального правопорушення із застосуванням насильства», то колегія суддів зазначає, що ч. 1 ст. 177 КПК України такого ризику справді не передбачає. Втім, застосування чи незастосування насильства під час вчинення кримінального правопорушення враховується як при обранні особі запобіжного заходу, так і при визначенні альтернативного запобіжного заходу у виді застави. При цьому саме по собі зазначення прокурором у відповідних клопотаннях відомостей про те, що злочин вчинений з застосуванням насильства, аж ніяк не означає, що вказану обставину сторона обвинувачення розцінює як ризик невиконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Інші підстави для відмови у задоволенні клопотання прокурора, зазначені захисниками та обвинуваченими у поданих до суду апеляційних скаргах, також не спростовують висновків суду першої інстанції.

Стосовно визначення обвинуваченому ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, про що просить адвокат ОСОБА_6 то згідно з ч. 1 ст. 182 КПК України можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 4 ст. 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З огляду на те, що обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні злочину, поєднаному із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я людини, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про недоцільність визначення обвинуваченим застави як альтернативного запобіжного заходу.

Відтак, зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, з яких сторона захисту просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Ухвала місцевого суду відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, зі справи не вбачається.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 2 листопада 2023 року щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 залишити без змін, апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4