Провадження № 11-кп/824/175/2024 Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

21 лютого 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі

суддів: ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0002758 від 13.07.2021 року за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 21 червня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 21 червня 2023 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Щорс Чернігівської області, українця, громадянина України, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, з вищою освітою, не депутата, інвалідності не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 3 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п'ять) років 6 (шість) місяців;

строк відбування покарання визначено рахувати з моменту звернення вироку до виконання;

на підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 у строк покарання зараховано попереднє ув`язнення у період з 19.02.2021 року до 16.04.2021 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі;

вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, у невстановленому місці, більш точні час та місце не встановлені, за невстановлених обставин, ОСОБА_7 , діючи умисно, незаконно придбав у невстановленої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, масою 372,6 г. та психотропну речовину - амфетамін, масою 45,998 г., що становить собою особливо великі розміри, які почав незаконно зберігати без мети збуту за місцем свого проживання у будинку АДРЕСА_2 .

В подальшому, 19.02.2021 року в період часу з 17 години 09 хвилин по 18 годину 42 хвилини, працівниками поліції проведено санкціонований обшук у квартирі будинку АДРЕСА_2 , під час якого виявлено та вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб, - канабіс, масою 372,6 г. та психотропну речовину - амфетамін, масою 45,998 г., що становить особливо великі розміри, які ОСОБА_7 , діючи умисно, незаконно придбав та зберігав без мети збуту.

В апеляційній скарзі захисника вказано на необґрунтованість вироку суду першої інстанції в частині призначення ОСОБА_7 покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі через його суворість. Зокрема, апелянт зазначив, що ОСОБА_7 не оспорював обставини, викладені в обвинувальному акті, свою вину визнав повністю, пояснив, що щиро розкаюється у вчиненому, зробив для себе належні висновки щодо недопустимості вчинення таких дій в майбутньому. Однак суд першої інстанції критично поставився до позиції обвинуваченого щодо його каяття та визнання вини і не врахував це як пом`якшуючу обставину. Вважає, що суд зробив помилковий висновок щодо щирості каяття обвинуваченого та призначив йому більш суворе покарання, враховуючи, що сторона обвинувачення вбачала наявність такої пом`якшуючої обставини і у судових дебатах просила призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі із застосуванням іспитового строку на 3 роки, а також враховуючи особу обвинуваченого, в тому числі наявність на утриманні малолітньої дитини, відсутність судимості та обтяжуючих обставин. Відтак, просив вирок змінити в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Вирок в частині фактичних обставин справи, доведеності вини ОСОБА_7 та правильності кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 309 КК України учасниками судового провадження не оспорюється. У зв`язку із цим вирок у цій частині, відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції не перевірявся. Підстав для виходу за межі апеляційних вимог в порядку ч. 2 ст. 404 КПК України колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про суворість призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання та можливість застосування до нього положень ст. 75 КК України, на думку колегії суддів, є слушними та обґрунтованими.

Як вбачається з вироку, мотивуючи рішення про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді реального позбавлення волі суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих покарання обставин, оскільки позицію обвинуваченого щодо щирого каяття суд вважає спробою отримати мінімальне покарання, не пов`язане із реальним відбуттям покарання, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Між тим, колегія суддів вважає, що вказані обставини судом першої інстанції були враховані із неналежною повнотою. Колегія суддів враховує те, що кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_7 , за тяжкістю відноситься до тяжкого злочину. Також колегією суддів враховуються дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, розлучений та має на утриманні малолітню доньку - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а отже повинен забезпечувати її належне виховання, розвиток та навчання, також має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Також колегія суддів враховує відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Не визнання судом першої інстанції такої пом`якшуючої покарання обставини, як щире каяття, колегія суддів вважає таким, що не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль щодо вчиненого та бажання виправити ситуацію, яка склалася. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого правопорушення. Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести відповідальність за вчинене, а також ця обставина повинна знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, засудив свою поведінку, запевнив, що став на шлях виправлення. Крім того, в суді апеляційної інстанції обвинувачений також підтвердив, що визнає свою вину, усвідомлює протиправність своєї поведінки, висловив щирий жаль з приводу вчиненого та зробив для себе належні висновки, а тому колегія суддів визнає щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченому.

Сукупність встановлених судом першої інстанції та апеляційним судом обставин, що характеризують особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, відношення обвинуваченого до вчиненого та його наслідків, на думку колегії суддів, є такими, що дають підстави для висновку про необхідність пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 309 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Саме зазначений вид та розмір покарання буде сприяти виправленню обвинуваченого та досягненню мети, визначеної ч.2 ст. 50 КК України.

Крім того, питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. При цьому, з огляду на положення ст. 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання, як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні покарання, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали кримінального провадження не містять буд-яких даних, які би указували на неможливість виправлення обвинуваченого без відбування призначеного покарання. На підтвердження такого висновку, колегія суддів зважає на дані, що характеризують особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючої покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, відношення обвинуваченого до вчиненого та його наслідків. Зазначені обставини у їх сукупності приводять колегію суддів до переконання щодо можливості виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства та необхідності звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, а тому призначене йому покарання у виді реального позбавлення волі є таким, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його суворості та не буде сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Установлені колегією суддів дані, які з позитивної сторони характеризують обвинуваченого, усвідомлення обвинуваченим протиправності своєї поведінки вказують на те, що обвинувачений дійсно розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення.

Разом з тим, з урахуванням вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке відноситься до злочину у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, колегія суддів вважає, що тривалість іспитового строку повинна становити три роки та в умовах здійснення контролю за поведінкою ОСОБА_7 під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне вирок Подільського районного суду м. Києва від 21 червня 2023 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити, призначене ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 309 КК України покарання пом`якшити до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі та звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку тривалістю три роки та з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Подільського районного суду м. Києва від 21 червня 2023 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Призначене ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 309 КК України пом`якшити до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

В решті вирок Подільського районного суду м. Києва від 21 червня 2023 року залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4