Справа № 357/6645/23
У Х В А Л А

про домашній арешт

10 листопада 2023 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, клопотання слідчого, слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді нічого домашнього арешту стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київська область, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, у кримінальному провадженні № 0002624, яке внесене до ЄРДР 27 травня 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 296 КК України,

У С Т А Н О В И В:

згідно з клопотанням, слідчий ОСОБА_6 просив: застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло у період часу з 23 години до 06 години наступної доби; зобов`язати ОСОБА_4 виконувати обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати щовівторка о 16 годині до слідчого, слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 (у випадку заміни слідчого у провадженні - до іншого визначеного керівником органу досудового розслідування слідчого), який здійснює свою діяльність у кабінеті НОМЕР_1 по вулиці Привокзальна, 3, м. Біла Церква, Київська область, а також у випадку необхідності проведення слідчих дій - за першим викликом, а також прокурора, або суду, залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти прокурора, суд про зміну місця проживання та/або роботи; утримуватися від спілкування із підозрюваним ОСОБА_7 та свідками: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; контроль за виконанням покладених обов`язків покласти на службу превенції Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області на території обслуговування якого ОСОБА_7 проживає.

Подане клопотання мотивував тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України.

Вона обґрунтовується зібраними на досудовому розслідуванні доказами.

На його думку, якщо не застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід, існує ризик того, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, тобто вчинити дії, про які зазначено в п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На його думку, про можливість переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органів досудового розслідування або суду свідчить тяжкість покарання, яке йому загрожує, відсутність міцних соціальних зв`язків, усвідомлення ним несприятливих наслідків.

На його думку, про можливість впливу на свідків свідчить фактор страху людини перед іншою людиною, яка спроможна застосувати фізичне насильство, так як ОСОБА_4 вчинив злочин пов`язаний з насильством, спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_15 ; необхідність забезпечення безпеки свідків та унеможливлення незаконного впливу на них.

На його думку, про можливість вчинення інших кримінальних правопорушень свідчить відсутність моральних принципів, з огляду на кримінальне правопорушення, у якому останній підозрюється.

На його думку до ОСОБА_4 має бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час, адже у нього відсутні поручителі, а особисте зобов`язання не зможе попередити установлені ризики та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

У ході розгляду, прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання за обставин та підстав зазначених у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_4 просив не застосовувати до нього запобіжний захід.

Захисник ОСОБА_5 підтримав свого підзахисного, вказував на те, що прокурором не надано доказів, що ОСОБА_4 вручалася підозра, сама підозра не обґрунтована, оскільки ОСОБА_4 хворіє та не може наносити удари, адже одразу отримає перелом кісток, до того ж відсутні будь-які докази його причетності до побиття ОСОБА_15 , ризик переховування є надуманим, адже ОСОБА_4 , ще з червня місяця уклав договір про надання правничої допомоги, оскільки знав про кримінальне провадження, однак з місця проживання не втік, з`являвся на усі призначені слідчі (розшукові) дії, ризик впливу на свідків не підтверджений жодним доказом та є надуманим, у свою чергу ОСОБА_4 не може вчиняти кримінальних правопорушень, оскільки він раніше не судимий і не має намірів вчиняти їх.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя зазначає про таке.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя зазначає, що залежно від доведеності вище вказаних обставин, КПК України встановлює перелік рішень, які може ухвалити слідчий суддя.

Згідно з ч. 2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

Отже, слідчий суддя, на стадії досудового розслідування, може застосувати запобіжний захід, про який просить прокурор, тільки у випадку, якщо останній доведе, що:

-існує обґрунтована підозра, у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

-наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

-недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо наявності обґрунтованої підозри.

Слідчий суддя зазначає, що обрання запобіжного заходу, на стадії досудового розслідування, можливе лише стосовно підозрюваного.

Згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Отже, особа набуває статусу підозрюваного, у таких випадках:

-їй повідомлено про підозру, порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України;

-вона затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення;

-щодо неї складене повідомлення про підозру однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим КПК України для вручення повідомлень.

Згідно з ч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 КПК України, належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Отже, у випадку відмови особи від отримання підозри, належним підтвердженням її вручення, зокрема, є відеозапис її оголошення та вручення.

У такому випадку, особа набуває статусу підозрюваного з дати оголошення та вручення підозри.

До того ж, КПК України не пов`язує набуття статусу підозрюваного з внесенням відповідних змін до ЄРДР.

У зв`язку з цим, слідчий суддя відхиляє доводи захисника про те, що ОСОБА_4 не набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, оскільки відповідні відомості не внесені до ЄРДР.

Згідно з повідомленням про підозру від 26 жовтня 2023 року, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України - хуліганства, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, пов`язаному з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії, за таких фактичних обставин:

«15 травня 2023 року близько 20:30 год. ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 перебували в громадському місці, а саме навпроти дитячого майданчику та алеї відпочинку, поблизу Білоцерківського ліцею-гімназії № 12. що розташований за адресою: бульвар К. Ольги будинок № 11, місто Біла Церква Київська область. В цей час, до них підійшов ОСОБА_15 , щоб привітатися та простягнув руку до ОСОБА_7 . В цей момент у ОСОБА_7 та ОСОБА_4 виник прямий умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку та привселюдного приниження честі та гідності ОСОБА_15 . Так, ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправний характер та наслідки своїх дій, діючи умисно, безпричинно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, в частині забезпечення спокійних умов життєдіяльності людей, що знаходились поблизу, в тому числі дітей, які грались на дитячому майданчику, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, жорстокістю, демонструючи явну неповагу до існуючих правил поведінки у суспільстві й інших соціальних цінностей метою самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, зокрема ОСОБА_18 , протиставити себе іншим громадянам, зокрема присутнім поблизу, з особливою зухвалістю, маючи фізичну перевагу та навички в контактних єдиноборствах, нехтуючи моральними цінностями, наніс один удар долонею в обличчя ОСОБА_15 , від чого останній впав на спину. Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 наблизився до ОСОБА_15 та наніс ще два удари долонями по обличчю.

В ході вказаного побиття, ОСОБА_15 підвівся та намагався втекти проте ОСОБА_7 штовхнув ОСОБА_15 в бік паркану, внаслідок чого останній впав на землю та при падінні вдарився правою частиною голови об землю та ОСОБА_7 підійшов до останнього та спричинив ще декілька ударів по голові та грудній клітині, від яких ОСОБА_15 почав частково втрачати свідомість та сів на землю, при цьому спершись на паркан.

В цей час, ОСОБА_4 , підтримуючи дії ОСОБА_7 та діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок, з метою самоутвердження, з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, перебуваючи в громадському місці, безпричинно, не реагуючи на прохання присутніх громадян припинити побиття ОСОБА_15 , який перебував без свідомості, підійшов до нього та діючи групою осіб і злагоджено, з хуліганських мотивів, завдавали йому хаотично багаточисельні удари руками та ногами в різні частини тіла.

Побачивши це, ОСОБА_16 та ОСОБА_19 , з метою припинення протиправних дій та захисту ОСОБА_15 від безпричинного побиття, схопили ОСОБА_20 та почали відтявати від ОСОБА_21 . Однак, ОСОБА_20 маючи злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку та продовження протиправних дій відносно ОСОБА_15 , з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, ігноруючи прохання присутніх громадян припинити побиття, метою продовження свого умислу, маючи фізичну перевагу, відштовхнув ОСОБА_16 та ОСОБА_19 , при цьому висловив погрози їм застосуванням насильства, тим самим вчинив дії, пов`язані з опором іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії.

Після цього, ОСОБА_20 та ОСОБА_4 , керуючись мотивами явної неповаги до суспільства, що проявилась у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в ньому, протиставляючи іншим громадянам, а саме ОСОБА_16 , ОСОБА_19 та іншим перехожим громадянам, нахабно виражаючи своє зневажливе ставлення до громадського порядку, продовжуючи реалізовувати прямий умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку, з особливою зухвалістю по відношенню ОСОБА_15 , який перебував у безпорадному стані, з винятковим цинізмом перекинули ОСОБА_15 через паркан Білоцерківського ліцею-гімназії № 12, де ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , продовжуючи вчиняти хуліганські переліз через паркан, відтягнули ОСОБА_15 , який перебував без свідомості на відстань близько 3-4 метрів від паркану, та продовжили завдавати хаотичних ударів по голові та тулубу останнього.

В подальшому, ОСОБА_7 , маючи умисел на публічне приниження ОСОБА_15 , на очах у громадян, в тому числі дітей, які знаходились пору спостерігали за злочинними діями ОСОБА_7 , з хуліганських мотивів роздягнув ОСОБА_15 , та речі повикидав за огорожу після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли».

Слідчий суддя зазначає, що КПК України не містить визначення поняття «обґрунтованість підозри».

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук та Йонкало проти України», заява № 42310/04).

Згідно з ч. 1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Отже, наявність чи відсутність обґрунтованої підозри, слідчий суддя установлює на основі наданих сторонами кримінального провадження доказів.

На підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_4 слідчому судді, надані такі матеріали:

-витяг з ЄРДР, про кримінальне провадження № 0002624 від 27 травня 2023 року, за ч.1 ст. 115, ч. 3 ст. 296 КК України;

-рапорт помічника чергового ОСОБА_22 від 26 травня 2023 року;

-рапорт помічника чергового ОСОБА_22 від 27 травня 2023 року;

-протокол огляду місця події і трупа від 27 травня 2023 року;

-повідомлення про насильницьку смерть ОСОБА_15 ;

-висновок експерта № 629-244 від 21 червня 2023 року;

-висновок експерта № 695-244 від 26 червня 2023 року;

-висновок експерта № 693-244 від 26 червня 2023 року;

-висновок експерта № 694-244 від 26 червня 2023 року;

-протокол допиту свідка ОСОБА_23 від 27 травня 2023 року;

-протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 27 травня 2023 року;

-протокол огляду речі від 27 травня 2023 року;

-протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 29 травня 2023 року;

-протокол проведення слідчого експерименту від 29 травня 2023 року;

-протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 29 травня 2023 року;

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29 травня 2023 року;

-протокол проведення слідчого експерименту від 29 травня 2023 року;

-протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 27 травня 2023 року та стенограма її допиту;

-протокол проведення слідчого експерименту від 27 травня 2023 року;

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27 травня 2023 року;

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27 травня 2023 року;

-рапорт помічника чергового від 15 травня 2023 року;

-протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 29 травня 2023 року та стенограма її допиту;

-протокол проведення слідчого експерименту від 29 травня 2023 року;

-протокол проведення слідчого експерименту від 27 травня 2023 року;

-протокол проведення слідчого експерименту від 27 травня 2023 року;

-протокол проведення слідчого експерименту від 29 травня 2023 року;

-протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 27 травня 2023 року;

-протокол слідчого експерименту від 27 травня 2023 року;

-рапорт старшого лейтенанта ОСОБА_24 від 02 серпня 2023 року;

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Однак, оскільки згідно зі ст. 89 КПК України, суб`єктом, який може визнати докази недопустимими є суд, слідчий суддя не вирішує питання допустимості доказів, які надані на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_7 .

Отже, дослідивши надані до клопотання, про обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 матеріали, слідча суддя переконана, що пред`явлена йому підозра є обґрунтованою, оскільки про його можливу причетність до вчинення кримінального правопорушення, свідчать показання свідка ОСОБА_9 та проведене в подальшому впізнання та слідчий експеримент з нею, показання свідка ОСОБА_10 та слідчий експеримент з нею; показання свідка ОСОБА_11 та слідчий експеримент з нею; показання свідка ОСОБА_12 та проведене в подальшому впізнання та слідчий експеримент з нею; показання свідка ОСОБА_16 , та слідчий експеримент з ним, які вказали на ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , як осіб, які наносили тілесні ушкодження ОСОБА_15 , за обставин викладених у підозрі.

Слідчий суддя зауважує, що вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявність у діях ОСОБА_4 вини у вчиненні кримінального правопорушення.

На цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя не має права наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Обставини здійснення підозрюваним ОСОБА_4 конкретних дій, їх кваліфікації та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України і на які вказує слідчий, прокурор.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя зазначає, що в контексті п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, закон вимагає від прокурора довести наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча би один з вище перелічених ризиків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності здійснення підозрюваним зазначених дій. КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

У судовому засіданні, прокурор ОСОБА_3 , посилався на наявність ризиків, які передбачені у п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто, що ОСОБА_4 може вчиняти спроби:

-переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

-незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Надаючи оцінку доводам прокурора, запереченням підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 слідчий суддя, зазначає про таке.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Подвезько проти України», заява № 74297/11, від 12 лютого 2015 року). У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (п. 33 рішення ЄСПЛ у справі «W. v. Switzerland» від 26 січня 1993 року). Сама по собі відсутність постійного місця проживання не свідчить про ризик втечі (п. 128 рішення ЄСПЛ у справі «Oleksandr Makarov v. russia», заява № 15217/07 від 12 березня 2009 року).

Отже, перевіряючи наявність ризику переховування, слідчий суддя має врахувати ступінь тяжкості можливого покарання, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з місцем проживання.

Ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

На думку слідчого судді, тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

До того ж, слідчий суддя при встановленні даного ризику враховує існування інших факторів, які можуть свідчити про наявність у ОСОБА_4 можливості переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

У розрізі сказаного, слідчим суддею установлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, за вчинення якого санкція передбачає покарання, у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років.

До того ж, у ОСОБА_4 відсутнє офіційне працевлаштування, він не навчається, не одружений, дітей не має, утриманців не має, тобто відсутні будь-які соціальні зв`язки, які можуть запобігти спробам ОСОБА_4 переховуватися від суду чи/або органу досудового розслідування, зважаючи на ступінь тяжкості покарання, яке йому загрожує.

Отже, зважаючи на стадію досудового розслідування, враховуючи наведені вище дані про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про те, що у разі, якщо до ОСОБА_4 не застосувати запобіжний захід, існує ризик, що він може вчинити спроби переховування від органу досудового розслідування чи/або суду.

Слідчий суддя вважає, що належна процесуальна поведінка ОСОБА_4 до вручення повідомлення про підозру не свідчить про відсутність ризику втечі, оскільки на даний час його процесуальний статус змінився з свідка на підозрюваного і наразі йому загрожує кримінальна відповідальність.

У свою чергу, оцінюючи наявність ризику впливу на свідків та потерпілу, слідчий суддя зазначає, що слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні, про що зазначено у частинах 1, 2 статті 23 та статті 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 95 КПК України, суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу.

За таких обставин, ризик впливу на свідків, потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що без застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу, з огляду на дані про його особу, характер та обставини злочину у вчиненні якого він підозрюється, а також враховуючи страх людини перед іншою людиною, яка може застосувати фізичну силу, останній може впливати на свідків для зміни ними показів.

У свою чергу, про ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, на думку слідчого судді може свідчити наявність судимостей у підозрюваного, рішень про притягнення його до адміністративної відповідальності, наявність інших кримінальних проваджень стосовно нього тощо.

Слідчому судді доказів наявності у ОСОБА_4 судимостей не надано, а також не підтверджено, що його репутація свідчить про те, що він може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення.

За таких обставин, слідчий суддя відхиляє посилання прокурора на ризик, передбачений у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отже, слідчою суддею установлена наявність ризиків, передбачених ч. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є:

1) особисте зобов`язання;

2) особиста порука;

3) застава;

4) домашній арешт;

5) тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Отже, у випадку ОСОБА_4 прокурор має довести, що запобігти установленим ризикам неможливо, за допомогою: особистого зобов`язання, особистої поруки, застави.

Слідчий суддя вважає, що прокурором цей обов`язок виконаний, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 КПК України, особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Згідно з ч. 1 ст. 181 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Слідчий суддя зазначає, що з огляду на зазначені визначення перелічених запобіжних заходів, жоден з наведених не обмежує пересування підозрюваного, окрім того такий запобіжний захід, як особиста порука вимагає, що певна особа надала письмове зобов`язання про поручительство за виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Слідчою суддею установлено, що жодна особа не зверталася до суду із заявою про взяття ОСОБА_4 на поруки, про застосування застави останній не звертався.

Отже, з огляду на установлені ризики, дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 слідчий суддя погоджується, що більш м`які, аніж домашній арешт, запобіжні заходи не зможуть запобігти установленим ризикам.

За таких обставин, зважаючи на доведеність усіх обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя обирає ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту, за місцем його реєстрації і покладає на нього запропоновані обов`язки.

Ухвалюючи таке рішення, відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, слідчий суддя, окрім наявності ризиків, враховує: вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, відсутність міцних соціальних зв`язків, родини, утриманців, відсутність роботи або місця навчання, майновий стан підозрюваного, репутацію підозрюваного, відсутність у підозрюваного судимостей, відсутність ризику продовження чи повторення протиправної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Визначаючи період доби у який слід заборонити підозрюваному залишати житло, слідчий суддя, враховує позицію сторони обвинувачення, що йому належить заборонити покидати житло тільки у нічний час.

Отож, за викладених обставин, слідчий суддя клопотання слідчого ОСОБА_6 задовольняє.

Керуючись ст. 176, 177, 178, 181, 194, 309-310 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

клопотання слідчого, слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді нічого домашнього арешту, - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заборонити ОСОБА_4 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , із 23:00 год. до 06:00 год. наступного дня, в межах строку досудового розслідування, тобто до 26 грудня 2023 року.

Зобов`язати ОСОБА_4 виконувати обов`язки, передбачені п. 1, 2, 3, ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати щовівторка о 16 годині до слідчого, слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 (у випадку заміни слідчого у провадженні - до іншого визначеного керівником органу досудового розслідування слідчого), який здійснює свою діяльність у кабінеті НОМЕР_1 по вулиці Привокзальна, 3, м. Біла Церква, Київська область, а також у випадку необхідності проведення слідчих дій - за першим викликом, а також прокурора, або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти прокурора, суд про зміну місця проживання та/або роботи;

4) утримуватися від спілкування із підозрюваним ОСОБА_7 та свідками: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_25 .

Контроль за виконанням покладених на ОСОБА_4 обов`язків покласти на Білоцерківське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.

Роз`яснити, що згідно ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Повний текст ухвали проголошений - 15 листопада 2023 року о 12:15 год.

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1