У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2024 рокуСправа № 634/34/24 Провадження № 1-кп/634/50/24

Сахновщинський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в смт Сахновщина клопотання щодо продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001058 від 16 жовтня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Сахновщина Харківської області, громадянина України, не працюючого, одруженого, має на утриманні малолітнього сина, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.4 ст.152 КК України,

встановив:

12.01.2024 року до Сахновщинського районного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001058 від 16 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст.152 КК України.

Разом з обвинувальним актом до суду надійшло клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , посилаючись на вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим інкримінованих йому кримінальних правопорушень та на наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 після вчинення злочинів, за які передбачено покарання у вигляді від десяти до п`ятнадцяти років позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування, або суду з метою уникнення кримінального покарання, незаконно впливати на свідків та неповнолітню потерпілу, шляхом погроз, умовлянь, пропозицій, з метою уникнення кримінальної відповідальності, так як останній з ними знайомий, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення. Також в клопотанні зазначено, що у матеріалах кримінального провадження наявні вагомі докази про вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому злочинів, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

В судовому засіданні прокурор клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_4 підтримав та просив його задовольнити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вважав за можливе змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід на більш м`який, зокрема цілодобовий домашній арешт, оскільки він має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, на його утриманні перебуває малолітній син що свідчить про недоведеність ризику переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицією захисника.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та обвинувальний акт, суд дійшов висновку.

Так судом встановлено, що 17 жовтня 2023 року слідчим суддею Красноградського районного суду Харківської області ОСОБА_6 підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 15.12.2023 року.

Ухвалою слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області від 11 грудня 2023 року запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою продовжено строком до 17 січня 2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 17 січня 2024 року.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Згідно зі ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, прокурор звертаючись до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 посилається на наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків та потерпілу у цьому кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 з урахуванням конкретних обставин справи, характеру та обставин вчинення інкримінованих обвинуваченому діянь, як вони сформульовані стороною обвинувачення, враховуючи особу обвинуваченого, який хоча і має зареєстроване місце проживання, та має на утриманні малолітнього сина, раніше судимий, однак, наразі обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого та особливо тяжкого злочинів, за яке передбачене покарання у разі визнання його винним у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, суд вважає, що останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з огляду на суворість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його виним, тому альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого.

Суд зазначає, що тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Крім того, суд вважає, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків та потерпілу, які є неповнолітніми, у цьому кримінальному провадженні та які на даний час судом не допитані, оскільки судовий розгляд по даному кримінальному провадженні не розпочатий.

Одночасно з цим, суд вважає, що стороною обвинувачення не доведений ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки жодних доказів наявності вказаного ризику, на даному етапі кримінального провадження, суду не надано.

Зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, яке інкримінуються обвинуваченому, покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 доведені прокурором та продовжують існувати. Існування вказаних ризиків виправдовує тримання особи під вартою, а також свідчить про неможливість їх запобіганню шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у тому числі домашнього арешту, тому суд вважає доцільним продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою строком на шістдесят днів.

Встановлення під час підготовчого судового засідання наявності ризиків свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні судового провадження. На думку суду, застосування до обвинуваченого домашнього арешту не зможе унеможливити спробам переховуватись від суду незаконно впливати на свідків та потерпілих в даному кримінальному провадженні. Отже, суд погоджується із доводами прокурора про неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи сторони захисту щодо зміни раніше застосованого запобіжного заходу щодо обвинуваченого не спростовують вищевказаних висновків суду, крім того, строк перебування обвинуваченого під вартою не виходить за межі розумного строку.

Отже, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобіганню встановленим ризикам.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 315, 369, 372, 376, 392 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання прокурора Сахновщинського відділу Красноградської окружної прокуратури в Харківській області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 14 березня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою протягом цього ж строку з дня вручення копії ухвали.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Суддя: