Справа № 692/672/23
Провадження № 1-кп/692/66/23
В И Р О К
26 жовтня 2023 року смт Драбів
Драбівський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ірпінь, Київської області, громадянина України, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, РНОКПП: НОМЕР_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,
ОСОБА_5 12.05.2023 близько 20 години 25 хвилини, в порушення п.п. а п. 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, зі змінами та доповненнями, не пересвідчившись та не забезпечивши перед виїздом технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, порушуючи вимоги п.п. а п. 31.4.1 Правил дорожнього руху України, керував автомобілем ВАЗ 2104, реєстраційний номер НОМЕР_2 , гальмівна система задніх коліс якого знаходилася в технічно несправному стані та рухаючись по ґрунтовій дорозі вулиці Загородського, с. Яворівка, Золотоніського району, Черкаської області, поблизу будинку № 12, в порушення вимог п.п. а п. 2.9, п.п. б п.2.3, п. 10.1, п. 1.10 термін «узбіччя», п. 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, зі змінами та доповненнями, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не відреагував на її зміну, перед перестроюванням та зміною напрямку руху свого автомобіля не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, не вибрав в установлених межах безпечну швидкість руху транспортного засобу щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, допустив виїзд на ліве узбіччя, яке прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташоване з нею на одному рівні та не призначене для руху транспортних засобів, по напрямку свого руху, продовжив рух по узбіччю де допустив наїзд на неповнолітнього пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка стояла на лівому узбіччю, відносно напрямку руху автомобіля.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди неповнолітній пішохід ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до висновку експерта № 05-8-01/211 від 26.06.2023 року отримала тілесне ушкодження у вигляді: закритого перелому лівої стегнової кістки, яке відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, в зв`язку з тривалим розладом здоров`я.
Керування транспортним засобом на час даної дорожньо-транспортної пригоди у стані алкогольного сп`яніння водієм ОСОБА_5 підтверджується:
-висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «Драбівська багатопрофільна лікарня» від 12.05.2023, згідно якого ОСОБА_5 перебував в стані гострої алкогольної інтоксикації;
- висновком судово-медичної (токсикологічної) експертизи від 23.05.2023 року № 05-3-08/1139 відповідно до якої в крові гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено етанол в кількості 1,45 г/дм3 (проміле);
-висновком судово-медичної експертизи від 06.06.2023 року № 05-8-01/176 відповідно до якої виявлена в крові гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 концентрація етилового спирту вказує на алкогольне сп`яніння легкого ступеня.
Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля ВАЗ 2104, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_5 , а саме вимог п.п. а п. 2.9, п.п. б п.2.3, п. 10.1, п. 1.10 термін «узбіччя», п. 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, зі змінами та доповненнями, згідно з висновком експерта № СТ/097Е-23 від 19.06.2023, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків - у вигляді спричинення неповнолітній потерпілій
ОСОБА_7 середнього ступеня тяжкості тілесного ушкодження.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Обвинувачений ОСОБА_5 винним у пред`явленому обвинуваченні визнав себе повністю, пояснив, що дійсно 12.05.2023 ввечері в с. Яворівка, перебуваючи в нетверезому стані, керував автомобілем, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на потерпілу ОСОБА_7 , яка стояла на узбіччі. Після того, він відразу вийшов з автомобіля та попросив викликати швидку допомогу та поліцію. У вчиненному щиро каявся, просив пробачення. Цивільний позов визнав у повному обсязі.
Потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні вказала, що 12.05.2023 перебувала поряд зі своїм будинком в с. Яворівка та побачила, що автомобіль обвинуваченого їде в її бік та виїхав на траву, ОСОБА_5 вивернув руля вліво та здійснив на неї наїзд, після чого вона втратила свідомість. Їй було боляче і її відвезли в лікарню, де надавали медичну допомогу.
Законний представник потерпілої ОСОБА_8 у судовому засіданні вказала, що внаслідок ДТП ОСОБА_7 отримала перелом ноги, вона потребувала хірургічного втручання. У Драбівській лікарні їй не змогли надати відповідну медичну допомогу, тому дитину транспортували і оперували в м. Києві 17.05.2023, лише 26.05.2023 вона почала ходити. У подальшому їй необхідна буде ще одна операція по видаленню імпланта. Внаслідок цієї пригоди дитина отримала ще й значну психологічну травму, що також потребувало і потребує реабілітації. Цивільний позов підтримала в повному обсязі. У подальшому в судові засідання не прибувала, скерувала заяву про розгляд справи без її участі, де просила призначити найсуворішу міру покарання.
Представник потерпілої у судовому засіданні підтримала позицію свого довірителя в частині призначення покарання, оскільки вважає, що в діях обвинуваченого відсутнє щире каяття. Цивільний позов до ОСОБА_5 підтримала в повному обсязі. Цивільний позов до ПАТ «НАСК «Оранта» просила залишити без розгляду.
Враховуючи, що учасники судового провадження визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин і у суду немає сумнівів у добровільності його позиції, а також ОСОБА_5 роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, розглянув справу за правилами, передбаченими даними нормами.
Окрім повного визнання своєї вини з боку обвинуваченого, його винність підтверджується доказами, які були зібрані органами досудового розслідування і які він визнав у судовому засіданні відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.
Тому суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що його характеризують.
Суд вважає пред`явлене обвинувачення доведеним, дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 286-1 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Судом встановлено, що обвинувачений на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не працює, одружений, має на утриманні малолітнього сина, є раніше не судимим.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Призначаючи міру покарання ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, яке за формою вини відноситься до категорії необережних злочинів, обставини за яких вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, зокрема те, що ОСОБА_5 грубо порушив вимоги правил безпеки дорожнього руху, думку потерпілої, особу обвинуваченого, який є раніше не судимим, не працює та має на утриманні неповнолітню дитину, частково відшкодував матеріальну шкоду потерпілій, а також наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку, що для досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, а саме виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, є необхідним та достатнім призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України, а саме у виді позбавлення волі в межах мінімальної санкції статті з позбавленням права керувати транспортними засобами.
Підстав для застосування ст.69 КК України при призначенні ОСОБА_5 покарання суд не вбачає.
Підставами для судового розсуду (судової дискреції) при призначенні покарання виступають: кримінально-правові відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), при визначенні «інших обставин справи»; індивідуалізація покарання конкретизація виду й розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину та його суб`єкта.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським Судом з прав людини, який у рішенні в справі «Довженко проти України» від 12 квітня 2012 року зазначає про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи з відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду тощо.
Зазначений висновок суду узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якими встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом… Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
Запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час, продовжений ухвалою Драбівського районного суду Черкаської області від 04 вересня 2023 року у відношенні ОСОБА_5 слід залишити до вступу вироку в законну силу.
Долю речових доказів вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК.
Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.
Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду від 16.05.2023 на автомобіль марки ВАЗ 2104, р.н. НОМЕР_2 та обмеження у користуванні спеціальним правом, накладене ухвалою Драбівського районного суду від 19.07.2023, яким ОСОБА_5 обмежено у користуванні спеціальним правом, а саме керування транспортним засобом строком до 16.09.2023, що продовжене до 02.11.2023, продовжити до вступу вироку в законну силу.
Процесуальні витрати по справі становлять 7169,72 грн. які підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь держави.
Відповідно до заяви від 25.08.2023р., представник потерпілої ОСОБА_7 цивільний позивач ОСОБА_8 відмовилася від цивільного позову в частині стягнення страхових виплат матеріальної шкоди з ПАТ «НАСК «ОРАНТА», оскільки така шкода їй була відшкодована. Суд приймає дану відмову, оскільки це не суперечить вимогам закону і закриває провадження по справі у цій частині.
Розглянувши цивільний позов у частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 заподіяної моральної шкоди, суд вважає, що він підлягає до часткового задоволення, за вирахуванням часткового відшкодування обвинуваченим 15 000 грн. відповідно до квитанції від 27.09.2023. При цьому суд виходить з того, що даним злочином обвинуваченим ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_7 було завдано моральну шкоду, яка виразилася у перенесеному фізичному болю та стражданнях, моральних переживаннях внаслідок необхідності звертатись за наданням медичної допомоги, тривалим лікуванням, проходженням реабілітації, порушенням звичайного способу життя, тому вимога про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в сумі 185 000,00 грн., враховуючи обставини справи та факт визнання позову ОСОБА_5 підлягає до задоволення.
Щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн., то ст. 79 ЦПК України визначені види судових витрат, до яких відносяться витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема витрати на правову допомогу.
У п. п. 47, 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 10 від 17 жовтня 2014 р. «Про застосування законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).
Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.
Враховуючи викладене, з ОСОБА_5 належить стягнути витрати за надання правової допомоги у сумі 10 000,00 грн.
На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд,
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 (п?ять) років.
Початок строку відбування ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання після вступу вироку у законну силу. Врахувати у строк відбування покарання час перебування його під вартою, а саме затримання ОСОБА_5 із 13.05.2023 по 15.05.2023.
Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду від 16.05.2023 на автомобіль марки ВАЗ 2104, р.н. НОМЕР_2 , запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час та обмеження у користуванні спеціальним правом, накладене ухвалою Драбівського районного суду від 19.07.2023, яким ОСОБА_5 обмежено у користуванні спеціальним правом, а саме керування транспортним засобом строком до 16.09.2023, що продовжені до 02.11.2023, - продовжити до вступу вироку в законну силу.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати в сумі 7169,72 грн.
Прийняти відмову від позову представника потерпілої ОСОБА_9 цивільного позивача ОСОБА_8 до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» про стягнення страхового відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної життю та здоров`ю.
Провадження за позовом ОСОБА_8 в інтересах потерпілої ОСОБА_7 до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» про стягнення страхового відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної життю та здоров`ю - закрити.
Цивільний позов ОСОБА_8 в інтересах потерпілої ОСОБА_7 доОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_3 ) моральну шкоду в сумі 185 000,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати на правову допомогу у сумі 10 000,00 грн.
- автомобіль ВАЗ 2104, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів ВПД № 1 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області - повернути за належністю;
- зразок крові гр. ОСОБА_5 , переданий до кімнати зберігання речових доказів Золотоніського РВП - знищити;
- медичну карту стаціонарного хворого № 6340 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , завірену копію медичної карти стаціонарного хворого № 1617 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів Золотоніського РВП повернути за належністю;
- водійське посвідчення гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 серії НОМЕР_4 , що приєднане до матеріалів кримінального провадження передати до Територіального сервісного центру № 7145 МВС України для виконання вироку в частині додаткового покарання.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Черкаського апеляційного суду через Драбівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1