Провадження №1-кс/522/878/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження №0000249 від 01.05.2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

04 жовтня 2023 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою відповідно якої просив скасувати постанову дізнавача СД ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 30.05.2023р. про закриття кримінального провадження №00001249 від 01.05.2023р.

В обґрунтування скарги зазначено, що дізнавач дійшов до передчасного висновку, що в діях особи відсутній склад кримінального правопорушення зазначений за попередньою кваліфікацією, як передбачений у ст. 356 КК України, та виніс хибну постанову про закриття вказаного кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях невстановленої особи складу кримінального правопорушення.

В судові засідання скаржник, дізнавач та прокурор не з`явились, про дату, час та місце розгляду скарги повідомленні належним чином. Скаржником надано заяву про розгляд скарги без його участі, вимоги скарги підтримує у повному обсязі. Прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_5 надано письмові заперечення, відповідно яких просив розгляд скарги проводити без участі представника прокуратури та у задоволені вимог скарги відмовити.

Розглянувши скаргу, дослідивши матеріали судового провадження, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше 72 годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше 5 днів з моменту надходження скарги. Розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу чи її захисника, представника, слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Розгляд скарги відбувається пізніше, у зв`язку з неодноразовим зверненням до органу досудового розслідування з запитом про надання матеріалів кримінального провадження.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СД ВП №2 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області перебувало кримінальне провадження №0000249 від 01.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 356 КК України.

Відповідно фабули витягу з ЄРДР 01.05.2023 року до відділу поліції №2 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає АДРЕСА_1 в якій просить вжити заходи правового характеру дівчини на ім`я ОСОБА_6 , яка чинить відносно заявника самоправні дії. Сума матеріального збитку встановлюється. ЖЕО 9215 від 01.05.2023.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 рахунок платника НОМЕР_1 було сплачено кошти на рахунок отримувача НОМЕР_2 , отримувач ОСОБА_7 , платіжна інструкція P24A417921459D67465 від 26.10.2022 на суму 5025,13 грн. призначення платежу: «перевод личных средств. аванс за юридические услуги по договору 23/1 от 25.10.22» та платіжна інструкція P24A422310634D21380 від 27.10.2022 на суму 2010,05 грн. призначення платежу: «перевод личных средств. полная оплата за юридические услуги по договору 23/1 от 25.10.

Також матеріали кримінального провадження містять копію договору №23/1 про надання адвокатських послуг від 25.10.2022р укладений між АО «ЗАХИСТ» в особі голови АО «Захист» адвоката ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , а також додаток №1 до договору №23/1 від 25.10.2022р. про надання адвокатських послуг від 25.10.2022р.

Під час досудового розслідування було допитано потерпілу особу ОСОБА_3 , про що складено протокол допиту потерпілого від 19.05.2023 року, з якого вбачається, що у жовті 2022 року потерпілий звернувся до АО «Захист» для надання адвокатських послуг. 25.10.2022 року був укладений договір про надання адвокатських послуг за №23/1 від 25.10.2022 року. Відповідно допиту потерпілого описано обставини підписання зазначеного договору, оплати за послуги та порядок виконання та на думку потерпілої особи не були виконані умови договору та співробітники компанії відмовлялись прийняти заяву про розірвання договору про надання адвокатських послуг та грошові кошти не було повернуто, на підтвердження чого надав документи: платіжні квитанції та копії договорів.

Також матеріали кримінального провадження містять заяву потерпілою особи від 15.02.2023р. за якою просив внести відомості до ЄРДР за попередньою кваліфікацією, передбаченою ст. 190 КК України з приводу зазначеної події та письмові пояснення від 15.02.2023р. схожого змісту з протоколом допиту потерпілого від 19.05.2023 року. В результаті відпрацювання попередньої заяви від 15.02.2023р. було відібрано пояснення від ОСОБА_9 від 01.03.2023 року, відповідно яких зазначено, що вона є адвокатом ТОВ «АО Захист», та компанія дійсно укладала договір з гр. ОСОБА_3 , щодо підготовки апеляційної скарги від 25.10.2022 року. Компаніє було виконано умови договору. ОСОБА_3 отримав документи (апеляційну скаргу), яку самостійно направив до суду. За умов додатку до договору ОСОБА_3 було сплачено гонорар у сумі 7000,00 грн. Ніяких протиправних дій з боку компанії не вчинялось.

Постановою дізнавача СД ВП №2 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 від 30.05.2023 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000249 від 01.05.2023, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України, закрито, у зв`язку з відсутністю в діях невстановленої особи складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Відповідно мотивувальної частини постанови зазначено, що в результаті розгляду фактів викладених в заяві та копії документів доданих до заяви було встановлено, що відомості носять цивільно-правовий характер та відносять до категорії цивільно-правових відносин, вирішення яких розглядаються виключно у судовому порядку.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен перевірити наявність приводів і підстав для винесення зазначеної постанови, законність джерел отриманих даних, які стали підставою для винесення постанови про закриття кримінального провадження.

Відповідно до п.3 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. У кримінальному провадженні підлягають доказуванню, у тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Обов`язок доказування згідно з вимогами ч.1 ст.92 КПК України покладається на слідчого, саме ж доказування, як визначено в ч.2 ст.91 КПК України, полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному

Основна мета функції судового контролю полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед судовим контролем постає низка завдань: а) запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; б) відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; в) надавати правомірним діям і рішенням особи, що провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази.

Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідні постанови, з`ясовує питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Правова природа оскарження процесуального рішення слідчого, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження, а й підстави його закриття.

Отже, обвинувачення особи у вчиненні протиправних дій під час укладання договорів цивільно-правового характеру може мати місце при встановленні умислу особи на заволодіння майном у момент його отримання, а в іншому випадку мова йтиме про відсутність складу цього кримінального правопорушення та наявність цивільно-правових відносин між особами. Не виключені випадки, коли особа укладає той чи інший цивільно-правовий договір (кредитний, договір купівлі-продажу, оренди, комісії тощо), лише для того, щоб приховати справжній характер своїх дій, спрямованих на незаконне безоплатне заволодіння чужим майном. Як наслідок, має місце обман у намірах обман щодо тих цілей, на які планується використати майно, отримане на підставі цивільно-правового договору. Тобто наявність формальних (навіть належним чином оформлених) цивільно-правових відносин, за допомогою яких суб`єкт прагне завуалювати свій злочинний умисел, за існування підстав не повинна бути перешкодою для оцінки скоєного кримінального правопорушення.

Крім того, згідно із практикою Верховного Суду, висловленою у постанові від 03 березня 2021 року, справа ЄУН 127/11849/15-к, наявність між обвинуваченим та потерпілим певних цивільно-правових чи інших подібних правовідносин, які були закріплені у певному правочині, сама по собі не виключає можливості кваліфікації діяння особи як шахрайства за наявності усіх необхідних елементів складу цього злочину. В окремих випадках такі відносини цілком можуть бути частиною реалізації умислу особи на заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою.

Однак принциповим у цьому питанні є встановлення і доведення поза розумним сумнівом, що особа, умисно, з корисливих мотивів заволодіваючи чужим майном або набуваючи права на майно шляхом обману чи зловживання довірою, зокрема й беручи на себе при цьому певні зобов`язання, одразу не мала наміру їх виконувати, використовуючи певні правовідносини як спосіб реалізації умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою. Висновок про це може бути зроблений, в тому числі й виходячи з сукупності фактичних дій такої особи.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що розмежування кримінально-караного злочину від цивільно-правового делікту слід проводити не по тому, як оформлені укладені між сторонами договори, а по тому, що стало результатом цієї договірної діяльності.

Як встановлено слідчою суддею, ОСОБА_3 уклав договір про надання адвокатських послуг, сплатив кошти у розмірі визначеному в додатку до договору та отримав складену апеляційну скаргу, яку самостійно направив до суду, в задоволені якої було відмовлено. Скаржник під час допиту зазначив про ті обставини, що на його думку не було виконані умови договору, що є підставою для розірвання, однак кошти йому не були повернуті.

Враховуючи вказані обставини слідчий суддя погоджується із висновками дізнавача про те, що в такому випадку між сторонами існують цивільно-правові відносини і діяння не містить складу кримінального правопорушення. З приводу попередньої кваліфікації кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що визначення ст. 356 КК України або ч. 1 ст. 190 КК України, не вплинуло на встановлення дійсних обставин у провадженні, оскільки орган досудового розслідування під час зміни кваліфікації між цими статтями не змінюється.

Крім того, слідчий суддя вважає, що проведення досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні порушує принципи змагальності та рівності сторін, оскільки скаржник вважаючи, що його права було порушено, намагається отримати відшкодування за правовідносинами, які мають цивільно-правовий характер.

У справі яка розглядається оскаржувана постанова слідчого є достатньо вмотивованою і містить спростування усіх суттєвих доводів заявника про наявність в діянні ознак кримінального правопорушення, а також обґрунтовані висновки про наявність достатніх підстав, які виключають можливість подальшого проведення досудового розслідування у даному провадженні і обумовлюють його закриття. Крім того викладені у такій постанові доводи і твердження відповідають фактичним обставинам справи, встановленим у ході досудового розслідування на підставі достатньої кількості належних та допустимих доказів.

Враховуючи наведене, слідчим встановлено всі важливі обставини події за допомогою належних засобів доказування. Будь-які інші доводи чи докази не можуть суттєво вплинути на прийняте рішення. При цьому, заявником і необґрунтовано необхідність проведення інших слідчих дій.

Слідчий суддя прийшов до висновку, що оскаржувана постанова дізнавача є достатньо вмотивованою та такою, що відповідає положенням закону, у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 214-216, 220, 303-307 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження №0000249 від 01.05.2023 року відмовити.

Ухвала протягом п`яти днів може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1