Справа № 303/3363/22
Провадження № 11-кп/4806/740/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.01.2024 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду ОСОБА_1 , розглянувши клопотання захисника - адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну обраного ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перед початком апеляційного розгляду апеляційних скарг адвоката ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 листопада 2023 року, яким ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Мукачево, Закарпатська область, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, у відповідності до ст. 89 КК України раніше не судимого, визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 - п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 листопада 2023 року, ОСОБА_3 визнано винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 - п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, та призначено йому покарання:

за ч. 2 ст. 15 - п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років;

за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахується з 02 січня 2022 року, тобто з моменту його затримання.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання зараховано ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення, починаючи з 02 січня 2022 року до набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний щодо ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишено без змін.

На вказаний вирок захисник - адвокат ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 та потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 подали апеляційні скарги.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 26 грудня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 .

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 08 січня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

На адресу Закарпатського апеляційного суду від захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_2 надійшло клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без права внесення застави, який залишений без змін вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.11.2023 на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, поклавши на ОСОБА_3 процесуальні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

В обґрунтування доводів клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу посилається на те, що прив`язка строку тримання обвинуваченого під вартою до набрання вироком законної сили не дає чіткого розуміння строку застосування запобіжного заходу, оскільки судовий розгляд в апеляційному порядку, а отже і набрання вироком законної сили, може затягнутися на досить тривалий час, тобто невизначене в часі тривале, безальтернативне тримання обвинуваченого під вартою може призвести до порушення гарантій, передбачених ст.5 Конвенції. Також захисник вказує на відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а сама по собі тяжкість покарання відповідно до пред`явленого обвинувачення не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Зазначає, що в обвинуваченого ОСОБА_3 наявне постійне місце реєстрації та постійне місце проживання, веде усталений спосіб життя, на його утриманні перебуває четверо неповнолітніх дітей 2013 р.н, 2017 р.н., 2019 р.н. та 2023 р.н. З врахуванням наведеного, сторона захисту вважає, що наявні всі підстави для зміни обраного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без права внесення застави на інший, більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, які стосуються вирішення питання щодо запобіжного заходу, доводи клопотання захисника щодо зміни запобіжного заходу, апеляційний суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_2 з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.401 КПК України суддя-доповідач протягом десяти днів після відкриття апеляційного провадження за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції вирішує інші клопотання, в тому числі щодо обрання, зміни або скасування запобіжного заходу.

За приписами ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання, у тому числі щодо заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, одним із видів яких, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, є запобіжні заходи.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у резолютивній частині вироку зазначається, окрім іншого, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі, рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Так, при ухваленні Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області обвинувального вироку від 14 листопада 2023 року стосовно ОСОБА_3 , суд призначив останньому покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, а саме на 10 років, та залишив без зміни обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Європейський суд з прав людини в рішенні «Руслан Яковенко проти України» від 04 червня 2015 року (пункт 46), зазначив, що підсудний вважається таким, що перебуває під вартою «після засудження компетентним судом» у розумінні підпункту «а» пункту 1 статті 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», з моменту оголошення вироку судом першої інстанції, навіть якщо він ще не набрав законної сили і його можна оскаржити. Особа засуджена судом першої інстанції, яка перебуває під вартою до закінчення строку оскарження вироку, не може вважатися такою, що перебуває під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення за підпунктом «с» пункту 1 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод»

При цьому, у вказаному рішенні Європейський суд наголосив, що навіть, якщо національне законодавство передбачає, що вирок набирає законної сили лише після завершення розгляду справи судами усіх інстанцій, попереднє ув`язнення у розумінні положень Конвенції закінчується зі встановленням вини та призначенням покарання судом першої інстанції.

У такому випадку судовий контроль за позбавленням свободи, що вимагається згідно із ст. 5 Конвенції, вважається вже інкорпорованим у постановлений вирок та призначене покарання, а питання щодо законності такого тримання під вартою можуть бути переглянуті коли виникають нові обставини.

Водночас, клопотання захисника не містить доводів щодо обставин, які виникли після ухвалення вироку і могли суттєво впливати на вирішення питання щодо запобіжного заходу.

Окрім того, враховуючи, що вироком суду першої інстанції призначено ОСОБА_3 покарання за вчинення злочинів, які згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого та особливо тяжкого злочинів, у виді 10 років позбавлення волі, то ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, ризик ухилення обвинуваченого від суду є реальним, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, на даний час, не забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час апеляційного судового розгляду.

Доводи захисника ОСОБА_2 про необхідність врахування того, що обвинувачений має постійне місце реєстрації та проживання, веде усталений спосіб життя, на його утриманні перебуває четверо неповнолітніх дітей - не можуть бути взятими до уваги, позаяк аналогічні доводи щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчиненого та даних про особу обвинуваченого містяться в апеляційній скарзі захисника, яка має розглядатись апеляційним судом, відтак на даній стадії розгляду кримінального провадження апеляційний суд позбавлений можливості робити висновки щодо вищезазначених обставин.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, апеляційним судом не встановлено і стороною захисту не доведено, а тому у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_2 слід відмовити.

Враховуючи викладене, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення заявленого до початку апеляційного розгляду клопотання захисника ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу, який вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 листопада 2023 року обрано обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись статтями 331, 401, 405 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_2 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1