УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001455 від 18.11.2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с/з Ульма Рибницького району Республіки Молдова, громадянина України, українця, із вищою освітою, одруженого, лікаря-дерматовенеролога клініки шкірно-венерологічних хвороб Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001455 від 18.11.2023 року за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за фактом одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дії з використанням службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється Одеською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону.

Досудовим розслідуванням в рамках вищевказаного кримінального провадження встановлено, що згідно Наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону (далі ВМКЦ Південного регіону) по стройовій частині № 28 від 05.02.2013 року ОСОБА_4 було призначено на посаду лікаря - венеролога ВМКЦ Південного регіону та згідно наказу ВМКЦ Південного регіону № 385 від 01.11.2023 року його було переведено на посаду лікаря дерматовенеролога клініки шкірно -венерологічних хвороб ВМКЦ Південного регіону.

Військово-медичний клінічний центр Південного регіону () являється державною організацією, заснованою 25.12.1998 року Міністерством оборони України () та серед основних видів діяльності діяльність лікарняних закладів (86.10).

Згідно Посадової інструкції лікаря дерматовенеролога клініки шкірно-венерологічних хвороб (далі - Інструкції), затвердженої 28.12.2022 року начальником ВМКЦ Південного регіону ОСОБА_7 , з якою ОСОБА_4 був ознайомлений, п.1.3 лікар - дерматовенеролог безпосередньо підпорядковується начальнику клініки і несе відповідальність за роботу, стан лікування та забезпечення медичною допомогою довірених їм хворих.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 15 листопада 2023 року військовослужбовець ЗСУ в/ч НОМЕР_1 солдат ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час перебування у відпустці у місті Одесі звернувся за консультацією до лікаря ОСОБА_4 , враховуючи стан здоров`я після отриманого 23.09.2023 року поранення вогнепального осколкового поранення правої сідниці, верхньої третини правої гомілки, спини справа, правого передпліччя, правої стопи.

Під час звернення ОСОБА_8 , лікар ОСОБА_4 , маючи умисел на отримання неправомірної вигоди в розмірі 5500 доларів США, з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел на отримання неправомірної вигоди без законних на те підстав, в ході розмови повідомив ОСОБА_8 що хоча його травма і є тяжкою, однак за його діагнозом, наступний переогляд на ВЛК ЗСУ не забезпечить йому висновку щодо списання його у запас ЗСУ, однак додав, що у Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону працює Військово-лікарська комісія та зазначив, що за умови надання йому грошової винагороди в розмірі 5500 доларів США, він забезпечить належну підготовку відповідних медичних документів, результатом розгляду яких стане можливим винесення ВЛК ВМКЦ Південного регіону Висновку, згідно якого ОСОБА_8 підлягатиме списанню у запас ЗСУ.

Надалі, 17.11.2023 року ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення виказав ОСОБА_8 вимогу про необхідність надання йому неправомірної вигоди в виді грошових коштів у сумі 5500 доларів США, а саме: купюрами нового зразка та на підтвердження своїх слів, з метою спонукання

ОСОБА_8 до виконання свого протиправного плану, відвів ОСОБА_8 до лікаря-психіатра психіатричної клініки ВМКЦ Південного регіону ОСОБА_9 і зазначив, що лікар психіатр зможе за його скаргами на стресові нервові розлади рекомендувати стаціонарне лікування у ВМКЦ Південного регіону та на підставі цієї рекомендації, у Військовій службі правопорядку Південного регіону можна отримати направлення на стаціонарне лікування у психіатричне відділення ВМКЦ Південного регіону, за результатом якого буде здійснений переогляд його діагнозу і винесення Висновку ВЛК на користь ОСОБА_8 із рішенням про списання його у запас ЗСУ.

Так, 17.11.2023 року за вказівкою ОСОБА_4 , згідно розробленого останнім плану, ОСОБА_8 явився на огляд до лікаря психіатра ОСОБА_9 , на первинний огляд і поскаржився на стресові нервові розлади після отриманої травми.

ОСОБА_4 вказав ОСОБА_8 наступного разу підійти до нього 24.11.2023 року, після того, як він стане на облік у Військовій службі правопорядку Південного територіального управління у м Одесі Одеського регіону.

24.11.2023 року біля 09 години 30 хвилин, ОСОБА_4 з метою реалізації злочинного умислу, під час візиту ОСОБА_8 вказав купити зошит на 18 аркушів для заведення медичної картки та пройти з нею до лікаря ОСОБА_9 , де останній 24.11.2023 року виконав запис із зазначенням діагнозу - посттравматичний стресовий розладу та запис про необхідність направлення ОСОБА_8 на стаціонарне лікування у ВМКЦ ПР. ОСОБА_4 розуміючи протиправність своєї вимоги наголосив, що передати грошові кошти в сумі 5500 доларів США і саме купюрами нового зразка, необхідно буде одразу, перед його госпіталізацією, коли він із направленням на стаціонарне лікування з`явиться до ВМКЦ ПР.

В цей же день, на підставі зазначеного запису лікаря - психіатра ОСОБА_9 у медичній картці, за вказівкою ОСОБА_4 , ОСОБА_8 отримав у Військовій службі правопорядку ІНФОРМАЦІЯ_3 № 408 від 24.11.2023 року, за підписом начальник вч НОМЕР_2 на стаціонарне лікування у психіатричному відділенні ВМКЦ Південного регіону з 24.11.2023 року.

27.11.2023 року біля 12.00 години ОСОБА_8 прийшов до кабінету №14 приміщення ВМКЦ Південного регіону за адресою: м. Одеса, вул. Пироговська, будинок 2, де здійснював прийом пацієнтів ОСОБА_4 , та віддав направлення № 408 від 24.11.2023 року на стаціонарне лікування і спитав, що робити далі. ОСОБА_4 пояснив, що все ж таки для реалізації задуманого треба буде пройти стаціонарне лікування та, розуміючи протиправність своїх дій, реалізуючи свій злочинний умисел на вимагання та отримання неправомірної вигоди, відкривши нижню шухляду письмового столу у кабінеті, кивнув в ту сторону, натякаючи, щоб ОСОБА_8 поклав туди грошові кошти, і таким чином отримав від ОСОБА_8 грошові кошти в оговореній раніше сумі, а сааме: 5500 доларів США.

Після чого, 27.11.2023 року о 12:10 годин у кабінеті № 14 приміщення Військово-медичного клінічного центра Південного регіону за адресою: м. Одеса, вулиця Пироговська, будинок 2 ОСОБА_4 був викритий у вчиненні злочину працівниками правоохоронних органів та затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

За викладених обставин, 28.11.2023 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України за кваліфікуючими ознаками: одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дії з використанням службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Вважаючи, що в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, в цілях запобігання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які стороною обвинувачення зазначається в рамках даного клопотання, слідчий за погодженням з прокурором звертаються до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначеннмя застави у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень.

У судовому засіданні -

Прокурор оголосив подане клопотання, його вимоги підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного надав у судовому засіданні письмове заперечення на клопотання, проти задоволення клопотання сторони обвинувачення заперечував, зазначивши, що підозра пред`явлена його підзахисному є необґрунтованою, ризики не доведені сторон обвинувачення, розмір застави є непомірним для підозрюваного. Також звернув увагу на те, що підозрюваний має тяжкий стан здоров`я.

Підозрюваний з пред`явленою йому підозрюваною не погодився та щодо обрання йому запобіжного заходу підримав думку свого захисника.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання та додані в його обґрунтування матеріали, приходить до наступного переконання.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст. 178 КПК України, повиннен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 28.11.2023 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України за кваліфікуючими ознаками: одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дії з використанням службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумності підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування. Термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України підтверджується: допитами свідка ОСОБА_8 , виявленими грошовими коштами в сумі 5500 доларів США під час обшуку кабінету за участі ОСОБА_4 та іншими матеріалами досудового розслідування.

На підставі зазначеного, слідчий суддя вважає, що надані стороною обвинувачення матеріали, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування доводять обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які в своєму клопотанні зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий суддя має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, СПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у його вчиненні, а також враховуючи те, що підозрюваний з пред`явленою йому підозрою не погоджується, малолітніх дітей на утриманні не має, має другу групу інвалідності та за віком вже не є військовозобов`язаним, а тому може вільно покинути територію України під час дії воєнного стану, слідчий суддя вважає доведеним прокурором існування ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Одночасно, слідчий суддя приймає до уваги те, що наразі органом досудового розслідування не встановлено місце перебування всіх документів, які готувались, погоджувались у ВМКЦ Південного регіону відносно та на користь ОСОБА_8 , а тому підозрюваний ОСОБА_4 може вжити заходи щодо знищення, приховання або спотворення таких документів.

За вказаних обставин, слідчий суддя вважає, що існує ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин злочину.

Також, оскільки підозрюваному ОСОБА_4 відомі анкетні дані свідка на показання якого сторона обвинувачення посилається в обґрунтування пред`явленої йому підозри та який в подальшому буде допитуватися безпосередньо судом, у випадку направлення обвинувального акту до суду, слідчий суддя приходить до переконання про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого незаконного впливу підозрюванимОСОБА_4 на свідка, схиляючи його до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, як зазначає прокурор станом на теперішній час у кримінальному провадженні не допитано всіх свідків, серед яких лікар - психіатр ОСОБА_9 , посадові особи Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, члени ВЛК ВМКЦ ПР, покази яких мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, на яких також може впливати підозрюваний.

У справі «Третьяков проти України» від 29.09.2011 року ЄСПЛ констатував «порушення ст. 5 КЗПЛ, зокрема, з огляду на те, що судом не було розглянуто можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою», у зв`язку із чим слідчий суддя вважає за необхідне розглянути можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 у судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, особистого зобов`язання та особистої поруки, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

Стороною захисту у судовому засіданні недоведено можливість та необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш мякого запобіжного заходу.

Встановлені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування і руху кримінального провадження. Слідчий суддя враховує суспільний інтерес у швидкому, повному і об`єктивному досудовому розслідуванні цього кримінального провадження, яке можливе за умов нівелювання ризиків кримінального провадження.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, зокрема ризику можливого переховування підозрюваного, забезпечити належну процесуальну поведінку останнього можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для підозрюваного ОСОБА_4 не буде безальтернативною, оскільки передбачатиме можливість внесення останнім відповідного розміру застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Як вбачається з наявних у слідчого судді матеріалів, які долучені стороною обвинувачення в обґрунтування поданого клопотання, ОСОБА_4 інкримінується можливе вчинення в умовах воєнного стану тяжкого злочину, пов`язаного із корупцією.

Так, згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен враховувати положення ст. ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя прийшов до висновку, що відносно підозрюваного ОСОБА_4 доцільним буде визначити заставу у максимальному розмірі передбаченому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, сума якої, на думку слідчого судді, в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного у випадку її внесення під загрозою звернення застави в дохід держави, внаслідок порушення покладених на нього процесуальних обов`язків.

Таким чином, надавши правову оцінку всім доводам, як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність задоволення поданого стороною обвинувачення клопотання.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193, 194-196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001455 від 18.11.2023 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 25.01.2024 року, включно, в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 25.01.2024 року, включно, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1. прибувати до органу досудового розслідування та/або суду за першою вимогою;

2. не відлучатися за межі Одеської області без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4. утримуватися від спілкування зі свідками в рамках кримінального провадження;

5. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1