Справа № 466/4224/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/816/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 12 липня 2023 року щодо ОСОБА_7 ,

з участю: прокурора ОСОБА_8

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

встановила:

цією ухвалою замінено засудженому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 невідбуту частину покарання 1 (один) рік 11 (одинадцять) місяців 18 (вісімнадцять) днів більш м`яким у виді обмеження волі.

Не погоджуючись з даною ухвалою прокурор Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 12 липня 2023 року щодо ОСОБА_7 та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання ДУ «Личаківська виправна колонія (№30)» про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким видом покарання у виді обмеження волі.

Вважає, що висновки суду про те що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення, не враховують відомості про поведінку засудженого в цілому та не базуються на достатніх доказах реального перебування його на шляху виправлення.

Звертає увагу на те, що засуджений раніше 4 рази притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення насильницьких злочинів, передбачених ч.1 ст.296, ч.2 ст.186, ч.1 ст. 187 КК України, за вироками Долинського районного суду Івано-Франківської області від 16.06.2005 та 15.07.2008,Кролевецького районного суду Сумської області від 24.02.2012.

Зазначає, що згідно з розділом ІІІ висновку щодо ступеня виправлення засудженого існує ризик (середній рівень) вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення.

Стверджує, що засуджений вже вводив в оману суд та адміністрації установ виконання покарань щодо свого виправлення, що є характеризуючою ознакою даної особи та потребує критичного ставлення до тверджень щодо стану її виправлення.

При апеляційному розгляді справи прокурор підтримав подану апеляційну скаргу, з наведених у ній мотивів, навівши у судовому засіданні аналогічні доводи та просив подану апеляційну скаргу задоволити.

Засуджений заперечив апеляційні вимоги прокурора та просив залишити оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши доповідача, позицію учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

За змістом ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є можливою за дотримання таких умов: відбування покарання лише у виді позбавлення чи обмеження волі; наявність певної, визначеної ч. 4 ст. 82 КК України, частини фактично відбутого покарання; наявність даних, які указують на те, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідні роз`яснення викладені у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м'яким» №2 від 26 квітня 2002 року, де зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Однак, на переконання колегії суддів, вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції не дотримався.

Розглядаючи клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким та задовольняючи його, суд покликався на те, що засуджений ОСОБА_7 відбув 1/2 строку покарання, заохочувався 2 (два) рази, встановлений режим відбування покарання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, а тому суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_7 своїм ставленням до праці та поведінкою довів своє виправлення.

Водночас, судом першої інстанції не надано належної оцінки даним, що характеризують особу засудженого, зокрема тому, що ОСОБА_7 раніше 4 рази притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення насильницьких злочинів, передбачених ч.1 ст.296, ч.2 ст.186, ч.1 ст.187 КК України, за вироками Долинського районного суду Івано-Франківської області від 16.06.2005 та 15.07.2008, Кролевецького районного суду Сумської області від 24.02.2012. При цьому, вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області від 15.07.2008 засудженому надавалась можливість виправлення шляхом призначення покарання з випробуванням.

Окрім цього, на підставі ст.81 КК України ОСОБА_7 звільнявся умовно-достроково 07.05.2015 на невідбутий термін покарання 1 рік 6 місяців 20 днів, однак 23.04.2017 знов вчинив кримінальне правопорушення, за яке на даний час відбуває покарання.

Також, згідно з наявної у матеріалах справи характеристики, ОСОБА_7 не має стягнень, однак, лише 2 рази заохочувався адміністрацією установи, хоча прибув до даної установи 30.01.2021.

Таким чином, на думку колегії суддів, правильними є доводи прокурора про те, що висновки суду, що засуджений став на шлях виправлення, не враховують відомості про поведінку засудженого в цілому та не базуються на достатніх доказах реального перебування його на шляху виправлення.

З огляду на викладене, на переконання апеляційного суду, строк покарання, який відбув ОСОБА_7 , є недостатнім для того, щоб впевнитися в тому, що він став на шлях виправлення та що покарання у виді обмеження волі сприятиме позитивним змінам у його поведінці.

Колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання про заміну покарання більш м`яким враховуються у сукупності всі обставини за весь період перебування засудженого у виправній установі та дані, що характеризують особу засудженого в цілому.

За таких обставин, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 за весь період відбування покарання зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до виконання обов`язків засвідчив успішність процесу виправлення та заслуговує на заміну покарання більш м`яким, а тому у задоволенні клопотання адміністрації Державної установи «Личаківська виправна колонія(№30)» слід відмовити.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала суду - скасуванню, а клопотання адміністрації Державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» - залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409,419,537,539 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а

апеляційну скаргу прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_6 - задоволити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 12 липня 2023 року про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді обмеження волі - скасувати .

У задоволенні клопотання ДУ «Личаківська виправна колонія (№30)» про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким видом покарання у виді обмеження волі - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточна та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: