Провадження № 1-кп/761/1026/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року

Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000248 від 10 серпня 2018 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чоп Ужгородського району Закарпатської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111 (в редакції Закону від 07.10.2014), ч.1 ст.14 ч.3, ч.4 ст.27 ч.3 ст.258, ч.2 ст.258-5 (в редакції Закону від 18.05.2010), ч.3 ст.27 ч.2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України,

за участю:

секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ :

07 листопада 2018 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт та реєстр матеріалів щодо ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.14 ч.3, ч.4 ст.27 ч.3 ст.258, ч.2 ст.258-5, ч.3 ст.27 ч.2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України.

Ухвалою від 09 листопада 2018 року вказане кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні оголосив письмове клопотання, в якому просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні у порядку спеціального судового провадження. До клопотання долучив документи на підтвердження того, що обвинуваченому відомо про кримінальне провадження щодо нього.

Захисник ОСОБА_7 не заперечувала проти призначення обвинувального акту до судового розгляду, при цьому просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження. Клопотань не заявляла.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судове засідання на неодноразові виклики, здійснені у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 323 КПК України, не прибув, про причини своєї неявки суд не повідомляв.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, клопотання прокурора та долучені до нього документи, суд приходить до наступного висновку.

Кримінальне провадження відповідно до ст.ст. 32, 33 КПК України, підсудне Шевченківському районному суду м. Києва, обвинувальний акт складено у відповідності до положень КПК України, підстав для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України судом під час підготовчого судового засідання не встановлено, а тому суд приходить до висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111 (в редакції Закону від 07.10.2014), ч.1 ст.14 ч.3, ч.4 ст.27 ч.3 ст.258, ч.2 ст.258-5 (в редакції Закону від 18.05.2010), ч.3 ст.27 ч.2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України.

Як встановлено в судовому засіданні, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000248 від 10 серпня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111 (в редакції Закону від 07.10.2014), ч.1 ст.14 ч.3, ч.4 ст.27 ч.3 ст.258, ч.2 ст.258-5 (в редакції Закону від 18.05.2010), ч.3 ст.27 ч.2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України, здійснювалось в порядку спеціального досудового розслідування.

Водночас, згідно ч. 3 ст. 323 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

При цьому, відповідно до положень ст. 297-1 КПК України, спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень глави 24-1 КПК України у кримінальному провадженні щодо злочинів, окрім інших, передбачених і статтею 111 КК України.

За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.

Зі змісту наданого прокурором листа заступника начальника Департаменту захисту національної державності СБ України вбачається, що обвинувачений перебуває на території російської федерації.

Крім того, як вбачається із договору про надання правничої (правової) допомоги №25/07-1 укладеного між обвинуваченим ОСОБА_4 та захисником ОСОБА_8 , зазначений договір було укладено у місті Москві, російської федерації.

Відповідно до Заяви Верховної Ради України "Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків" затвердженої постановою Верховної Ради України від 21 квітня 2015 року № 337-VIII російську федерацію визнано державою-агресором.

В контексті надання оцінки вказаному питанню, судом враховуються і правові позиції, наведені у рішеннях Європейського суду з прав людини.

Зокрема у рішенні ЄСПЛ у справі SOMOGYI v. Italy (N 67972/01), Високий Суд зазначив, що з урахуванням важливого місця права на справедливий суд у демократичному суспільстві (див., серед інших справ, Delcourt v. Belgium, рішення від 17 січня 1970 року, Series A no. 11, pp. 14 - 15, § 25 in fine) стаття 6 Конвенції покладає на кожен національний суд обов`язок перевіряти, чи мав обвинувачений можливість бути поінформованим / ознайомленим із провадженням щодо нього, коли, як і в цій справі це оскаржується з підстав, які відразу не видаються явно необґрунтованими.

Водночас, межі такого обов`язку, на думку суду необхідно визначати аналізуючи у сукупності положення як національного законодавства так і міжнародних стандартів прав людини, встановлених, зокрема, і ЄСПЛ.

У своїй практиці ЄСПЛ наголошує на тому, що інформування особи про порушене щодо неї обвинувачення є правовим актом такої важливості, що воно має здійснюватися згідно з вимогами матеріального та процесуального права, здатними гарантувати ефективне здійснення обвинуваченим своїх прав, про що, зокрема, свідчить підпункт (a) пункту 3 статті 6 Конвенції; розпливчастого та неофіційного повідомлення недостатньо (див. T. v. Italy, цит. в цій справі, p. 42, § 28) (пункт 75 рішення).

Як вбачається зі змісту клопотання прокурора про розгляд даного обвинувального акту в порядку спеціального судового провадження та долучених до нього додатків, на стадії досудового розслідування таких вимог було дотримано органом досудового розслідування, що свідчить про обізнаність обвинуваченого із самим фактом здійснення щодо нього кримінального провадження та суті пред`явлених ОСОБА_9 звинувачень.

Встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 повідомлявся про підозру, а також неодноразово викликався для проведення з ним процесуальних та слідчих (розшукових) дій на стадії досудового розслідування, шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а також шляхом розміщення інформації на офіційному сайті органу досудового розслідування.

19.06.2018 року постановою слідчого ГСУ СБ України підозрюваний ОСОБА_4 був оголошений у розшук.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22.10.2018 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Таким чином, суд вважає, що стороною обвинувачення здійснені всі можливі, передбачені законом, заходи щодо дотримання прав ОСОБА_4 на захист та доступ до правосуддя, ОСОБА_4 мав підстави усвідомлювати, що проти нього розпочато кримінальне провадження, він отримав чи мав би отримати оголошену підозру та відповідні виклики, був обізнаний із своїми правами.

Водночас, на етапі судового провадження, судом зі свого боку вживаються вичерпні заходи для повідомлення обвинуваченого про кожне судове засідання у рамках цього кримінального провадження, в межах повноважень, наданих суду чинним КПК України, зокрема повістки про виклик направлялись обвинуваченому за останнім відомим місцем проживання ОСОБА_9 , публікувались у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду. Крім того, додатково судом направляються повістки про виклик обвинуваченого ОСОБА_4 і до Офісу Генерального прокурора для публікації на відповідному сайті.

Відповідно до положень ст. 323 КПК України з моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Окрім того, судом вживались заходи для встановлення місцеперебування обвинуваченого шляхом застосування приводу, а також була постановлена ухвала про розшук ОСОБА_9 . Разом з тим такі заходи не дали позитивного результату.

При цьому, судом враховується і послідовна правова позиція Верховного Суду викладена зокрема і в рішенні від 10 березня 2020 року у справі 242/3982/16-к, відповідно до якої у разі, якщо відповідні повістки публікувалися у засобах масової інформації загальнодержавного значення та на інтернет-порталі судової влади, обвинувачений вважається таким, що мав можливість отримувати інформацію щодо часу і місця судового розгляду кримінального провадження, а тому мав можливість взяти участь у судовому розгляді кримінального провадження як особисто, так і шляхом залучення захисника за власним вибором, якщо б мав таке бажання. Такий висновок Верховного Суду є усталеним, що вбачається і з подальших рішень Верховного Суду, зокрема у справі 759/7443/17 від 27.10.2021 та в справі №461/4987/16-к від 25.01.2021.

Окремо суд звертає увагу на те, що під час розгляду даного кримінального привадження в судових засіданнях брав участь обраний самим підозрюваним захисник - адвокат ОСОБА_10 .

Більш того, через свого захисника, обвинувачений ОСОБА_4 передав суду листа, зі змісту якого вбачається, що обвинуваченому відомо і про сам факт здійснення щодо нього даного кримінального провадження і суть обвинувачення, яке має розглядатись у суді. Крім того, на підтвердження своїх повноважень адвокатом було надано договір про надання правничої (правової) допомоги №15-12/18, зі змісту якого вбачається, що захисник ОСОБА_11 здійснює захист ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що останній обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.14 ч.3, ч.4 ст.27 ч.3 ст.258, ч.2 ст.258-5, ч.3 ст.27 ч.2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України в рамках кримінального провадження - тобто у вчиненні правопорушень щодо яких здійснюється дане кримінальне провадження.

Отже судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 повідомлявся про підозру, а також викликався до слідчого, прокурора та до суду у встановлений законом спосіб, однак ні до слідчого, прокурора, ні до суду не з`являвся, жодних клопотань, заяв, скарг не подавав. При цьому, раніше під час проведення підготовчого судового засідання захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_10 , суду повідомляв, що сторона захисту ознайомлена з матеріалами кримінального провадження, а 18.10.2018 року ОСОБА_4 був повідомлений про зміну підозри у належний спосіб.

Також, про обізнаність обвинуваченого додатково свідчить і те, що в рамках даного кримінального провадження брала участь ще одна захисник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_12 , яка на підтвердження своїх повноважень надала договір про надання правничої (правової) допомоги №25/07-1, зі змісту якого вбачається, що захисник ОСОБА_8 здійснює захист ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що останній обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.14 ч.3, ч.4 ст.27 ч.3 ст.258, ч.2 ст.258-5, ч.3 ст.27 ч.2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України в рамках кримінального провадження №0000248 від 10 серпня 2018 року.

Вищевказані факти поза розумним сумнівом свідчать про те, що обвинувачений знав про факт здійснення стосовно нього кримінального провадження та суть зазначеного провадженя. Висновок про обізнаність особи щодо здійснення щодо нього кримінального провадження за аналогічних підстав висловлював і Європейський суд з прав людини у справі SULEJMANI v. Albania (№ 16114/10).

У справі SEJDOVIC v. Italy (№ 56581/00) ЄСПЛ вирішив, що у випадках, коли обвинувачена у вчиненні кримінального правопорушення особа не була особисто повідомлена, то лише з її статусу втікача (latitante), обґрунтованого презумпцією з недостатньою фактологічною основою, не можна зробити висновок про те, що така особа відмовилася від свого права з`явитися до суду або захищати себе (див. Colozza, цит. в цій справі, § 28). ЄСПЛ також мав нагоду зазначити, що перш ніж стверджувати про те, що обвинувачений імпліцитно, своєю поведінкою, відмовився від важливого права, передбаченого статтею 6 Конвенції, необхідно продемонструвати, що він міг би розумно передбачити наслідки своєї поведінки (див. Jones, цит. в цій справі) (пункт 87 рішення).

В той же час ЄСПЛ вказує також і про те, що будучи представленим адвокатом за його власним вибором, заявник може передбачити наслідки своєї відсутності в судових засіданнях, з урахуванням поведінки заявника та його адвоката, ЄСПЛ встановив, що українські суди були вправі дійти висновку, що заявник опосередковано, проте однозначно відмовився від свого права бути присутнім на судових засіданнях (див. BOYARCHENKO v. Ukraine (№ 31338/04)).

Шляхом системного тлумачення норм відповідного національного законодавства, зокрема положень чинного КПК України, зокрема положень ст. 323 КПК України, в сукупності із вищезазначеними стандартами ЕСПЛ, щодо інформування особи згідно з вимогами чинного, зокрема і процесуального права, суд, виконуючи свій обов`язок перевірити, чи мав обвинувачений можливість бути поінформованим / ознайомленим із провадженням щодо нього, вважає, що ОСОБА_4 , поза розумним сумнівом, обізнаний із суттю висунутих йому звинувачень, водночас він також належним чином повідомлений як про загальний факт здійснення щодо нього судового провадження в рамках даного кримінального провадження, так і про час та дату конкретних судових засідань, що відбуваються в рамках цього судового провадження.

Як визначено ч.5 ст.139 КПК України, ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Враховуючи наявні в кримінальному провадженні дані, суд вважає, що ОСОБА_4 відомо про здійснення відносно нього кримінального провадження, він тривалий час переховується від слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, перебуває на території держави-агресора, отже наявні підстави для здійснення щодо обвинуваченого ОСОБА_4 спеціального судового провадження (in absentia).

Судовий розгляд з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження необхідно проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст.27 КПК України, відсутні.

В судове засідання необхідно викликати наступних осіб: прокурора, захисника та обвинуваченого. Повідомити обвинуваченого про судовий розгляд кримінального провадження в порядку ст. 297-5, ч. 3 ст. 323 КПК України.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні, зокрема кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14 ч.3, ч.4 ст.27 ч.3 ст.258 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до частини 10 ст. 615 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів, крім здійснення кримінального провадження у суді, в якому до моменту введення воєнного стану та набрання чинності цією частиною було визначено склад суду за участю присяжних.

Відтак, кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111 (в редакції Закону від 07.10.2014), ч.1 ст.14 ч.3, ч.4 ст.27 ч.3 ст.258, ч.2 ст.258-5 (в редакції Закону від 18.05.2010), ч.3 ст.27 ч.2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України слід здійснювати колегіально судом у складі трьох суддів.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314-316, 323 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111 (в редакції Закону від 07.10.2014), ч.1 ст.14 ч.3, ч.4 ст.27 ч.3 ст.258, ч.2 ст.258-5 (в редакції Закону від 18.05.2010), ч.3 ст.27 ч.2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України, на 11 год. 30 хв. 24 травня 2023 року, про що повідомити зацікавлених осіб.

Клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження - задовольнити.

Здійснювати спеціальне судове провадження стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111 (в редакції Закону № 1689-VII від 07.10.2014), ч.1 ст.14 ч.3, ч.4 ст.27 ч.3 ст.258, ч.2 ст.258-5 (в редакції Закону № 2258-VI від 18.05.2010), ч.3 ст.27 ч.2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України.

Судовий розгляд здійснювати судом колегіально.

Викликати для участі у судовому засіданні прокурора, захисника та обвинуваченого.

Повідомити обвинуваченого про судовий розгляд кримінального провадження в порядку ст. 297-5, 323 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді