У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.11.2023 Справа №607/21532/23

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі, в залі суду, клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження №0000540 від 02 серпня 2023 року, про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Тернополя, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, раніше не судимого, учасника бойових дій, -

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч.2 ст.289 КК України , -

ВСТАНОВИВ:

03 листопада 2023 року старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із клопотанням у кримінальному провадженні №0000540 від 02 серпня 2023 року про продовження строку тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 12.12.2023 року, без визначення розміру застави, відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч.2 ст.289 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що групою слідчих слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000540 від 02.08.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч.2 ст. 289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у травні 2023 року ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення, вступив у злочинну змову з ОСОБА_8 , направлену на вимагання грошових коштів у ОСОБА_9 ..

Реалізуючи свій злочинний намір, в червні 2023 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_8 діючи умисно, з відома та за попередньою змовою із ОСОБА_4 , висунув незаконну вимогу ОСОБА_9 , про передачу йому грошових коштів в розмірі 35 000 доларів СИІА, в рахунок погашення неіснуючого боргу, погрожуючи при цьому погрозою насильства над потерпілим, зокрема, фізичною розправою.

В подальшому, 27 липня 2023 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 за попередньою домовленістю зустрілись із ОСОБА_9 , біля ресторану «Сапсан», що по вул. Білецькій, 49а у м. Тернополі. Під час зустрічі ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , висунули незаконну вимогу ОСОБА_9 , про передачу їм грошових коштів, при цьому ОСОБА_4 забрав у ОСОБА_9 ключі від автомобіля марки «AUDI Q5» н.з. НОМЕР_1 , яким вона приїхала на зустріч та віддав їх ОСОБА_8 , який сів за кермо цього автомобіля, сказавши щоб ОСОБА_9 також сідала в автомобіль та без її згоди переїхав цим автомобілем на вул. Чернівецька у м. Тернополі, де без згоди ОСОБА_9 залишив автомобіль на стоянці, забравши із собою ключі. При цьому ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_9 , що цей автомобіль буде у них, поки вона не віддасть грошові кошти.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, охоплену єдиним злочинним умислом, ОСОБА_4 , 08.08.2023, діючи умисно, з відома та за попередньою змовою із ОСОБА_8 , на автомобілі марки «КІА», н.з. НОМЕР_2 , приїхав на вул. Замонастирська 1 у м. Тернополі, до місця розташування благодійної організації «Карітас», де за попередньою домовленістю зустрівся із ОСОБА_9 .

Перебуваючи за вказаною адресою, ОСОБА_4 сказав ОСОБА_9 сісти на переднє сидіння автомобіля марки «КІА», н.з. НОМЕР_2 . Після цього, ОСОБА_10 , відкрив бардачок в автомобілі та продемонстрував ОСОБА_9 предмет схожий на гранату, сказавши що це для неї. ОСОБА_9 сприйняла це як погрозу фізичною розправою та знищення її майна, усвідомлюючи реальну загрозу своєму життю та здоров`ю.

Надалі, ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення, діючи умисно з відома та за попередньою змовою із ОСОБА_8 висунув незаконну вимогу ОСОБА_9 , про передачу грошових коштів неіснуючого боргу перед ним та ОСОБА_8 .

Надалі, під час неодноразових зустрічей та телефонних дзвінків ОСОБА_8 та ОСОБА_4 висували вимоги ОСОБА_9 про передачу їм грошових коштів, погрожуючи при цьому знищенням майна.

ОСОБА_9 сприйняла вищезазначені погрози фізичною розправою а знищенням майна, які йому висловлювали як реальні, усвідомлюючи реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, була змушена погодитись на незаконну вимогу ОСОБА_8 та ОСОБА_4 передати їм грошові кошти у сумі 35 000 доларів СІІІА неіснуючого боргу.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , 11 вересня 2023 роко приблизно о 15.50 год., за попередньою домовленістю зустрілись із ОСОБА_9 , поблизу ЗОШ №4 по вул. Грушевського у м. Тернополі, де ОСОБА_9 передала ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 35 000 доларів США, які він та ОСОБА_4 вимагали у ОСОБА_9 .

Поряд з цим, 27 липня 2023 року, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , за попередньою домовленістю зустрілись із ОСОБА_9 , біля ресторану «Сапсан», що по вул. Білецькій, 49а у м. Тернополі.

На зустріч ОСОБА_9 приїхала на автомобілі марки «AUDI Q5» н.з. НОМЕР_1 , який вона залишила на стоянці, поблизу ресторану «Сапсан». Вказаний автомобіль, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , зареєстрований на ОСОБА_11 .

Перебуваючи за вказаною адресою в ОСОБА_8 , та ОСОБА_4 виник злочинний намір на незаконне заволодіння транспортним засобом марки «AUDI Q5» н.з. НОМЕР_1 , з метою схиляння ОСОБА_9 до передачі їм грошових коштів.

Реалізуючи свій злочинний намір направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_4 , діючи з відома за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , перебуваючи біля ресторану «Сапсан», що по вул. Білецькій, 49а у м. Тернополі, забрав у ОСОБА_9 ключі від автомобіля марки «AUDI Q5» н.з. НОМЕР_1 , яким вона приїхала на зустріч та віддав їх ОСОБА_8 .

В подальшому ОСОБА_8 діючи з відома за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_4 , сів за кермо цього автомобіля, сказавши щоб ОСОБА_9 також сідала в автомобіль та без її згоди переїхав цим автомобілем на вул. Чернівецька у м. Тернополі, де без згоди ОСОБА_9 залишив автомобіль на стоянці, забравши із собою ключі. При цьому ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_9 , що цей автомобіль буде у них, поки вона не віддасть грошові кошти.

Надалі ОСОБА_8 без згоди та без відома ОСОБА_9 переїхав автомобілем марки «AUDI Q5» н.з. НОМЕР_1 , на парко місце №325, у підземному паркінгу будинку №51/3 по вул. Чернівецькій у м. Тернополі, де його залишив та зберігав до 12.09.2023.

Ринкова вартість автомобіля марки «AUDI Q5» н.з. НОМЕР_1 станом на 27 липня 2023 року, становила 652 968,92 грн.

11 вересня 2023 року ОСОБА_4 , затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України.

12 вересня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

21 вересня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 189, ч.2 ст. 289 КК України, у вимаганні, тобто у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України та незаконному заволодінні транспортним засобом вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання щодо необхідності продовження строку застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, слідчий вказує на обґрунтованість підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, що відноситься до особливо тяжкого злочину, а також зазначає про те, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім цього, слідчий вказав, що строк дії ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 вересня 2023 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 завершується 08 листопада 2023 року, при цьому закінчити досудове розслідування до вказаного часу не вбачається за можливе, зважаючи на значний обсяг запланованих у кримінальному провадженні слідчих та процесуальних дій.

З урахуванням викладеного, обставин вчинення інкримінованих ОСОБА_4 злочинів та даних про особу підозрюваного, слідчий зазначає про необхідність у продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_4 в межах строку досудового розслідування, тобто до 12.12.2023 року, без визначення розміру застави.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , посилаючись на тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється та наявність ризиків, що були підставою для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які на даний час не перестали існувати. Окрім того, зазначив, що строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, зважаючи на значний обсяг запланованих у кримінальному провадженні слідчих та процесуальних дій, а тому з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_4 та виконання ним процесуальних обов`язків, зазначає про необхідність у продовженні строку тримання під вартою підозрюваного.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 та його захисники адвокати ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , заперечили щодо задоволення клопотання слідчого, зазначивши про його необґрунтованість та безпідставність, а також недоведеність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які зазначено у клопотанні слідчого. При цьому, захисники просять змінити застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт або визначити заставу, як альтернативний запобіжний засіб.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Тернопільській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000540 від 02 серпня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч.2 ст.289 КК України.

11 вересня 2023 року ОСОБА_4 , затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України.

12 вересня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

21 вересня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 189, ч.2 ст. 289 КК України, у вимаганні, тобто у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України та незаконному заволодінні транспортним засобом вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

31 жовтня 2023 року, керівником Тернопільської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Західного регіону, за клопотанням слідчого продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №000540 до трьох місяців, тобто до 12.12.2023.

Положеннями ч. 3 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч.2 ст.289 КК України, що підтверджується долученими до клопотання доказами, а саме, інформацією, що міститься у : витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000540 від 02 серпня 2023 року; протоколах допиту потерпілої ОСОБА_9 від 02.08.2023, 09.08.2023, 13.09.2023; протоколі огляду предмету від 21.08.2023; протоколах про проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчинення злочину від 21.08.2023 та від 12.09.2023; протоколах за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо відео контроль особи відносно ОСОБА_9 , від 21.08.2023, 28.08.2023. 29.08.2023; протоколі за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, відносно ОСОБА_4 , від 11.09.2023; протоколі обшуку автомобіля марки «КІА» моделі «MAGENTIS» н.з. НОМЕР_2 від 11.09.2023.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на наявність обґрунтованої підозри, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно зазначає, що вказане було встановлено слідчим суддею при ухваленні рішення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та в доданих матеріалах, а також з того, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, а тому з огляду на наведені у клопотанні слідчого обставини, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і хоча на даному етапі не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 р. «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 р., ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий вказав на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.1, п.3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя оцінює в сукупності з обставинами цього кримінального провадження, а також враховує тяжкість злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , зокрема злочину передбаченого ч.4 ст. 189 КК України, який у відповідності до вимог ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, та за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, а також злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, який є тяжким та за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої. На думку слідчого судді, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, слідчий суддя також виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від таких осіб, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на вказаних осіб існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом. При цьому слідчий суддя бере до уваги те, що ОСОБА_4 , як особисто, так і через третіх осіб може незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан судового розгляду та його результати. Окрім того, ОСОБА_4 підтримує дружні відносини із ОСОБА_8 , і може впливати на нього. Також ОСОБА_4 , відоме фактичне місце проживання потерпілої та її тестя, а також інших свідків показання яких можуть мати суттєве значення у даному кримінальному провадженні, він може незаконно впливати на них з метою дачі ними неправдивих показів.

З огляду на доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя, з урахуванням тяжкості злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , характеру та обставин справи, особи підозрюваного, дійшов висновку про необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 .

Крім того, при вирішенні цього питання суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як зазначає Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

На переконання слідчого судді, застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 , що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

З урахуванням викладеного, а також беручи до уваги дані про особу підозрюваного, тяжкість інкримінованих йому злочинів та за наявності прямо передбачених ст. 177 КПК України ризиків у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання слідчого в частині продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , слід задовольнити, та вважає, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за вказаних умов, і навіть з урахуванням виключності такого заходу забезпечення кримінального провадження, він повністю відповідає як вимогам КПК України, так і обставинам даного кримінального провадження. При цьому застосований запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява №28969/04, від 16.05.2013), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у даному провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Окрім того, вирішуючи клопотання захисників підозрюваного адвокатів ОСОБА_12 та ОСОБА_6 про зміну застосованого до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт або визначення підозрюваному альтернативного заходу у вигляді застави, слідчий суддя приходить до висновку про можливість його часткового задоволення, виходячи з наступних міркувань.

За змістом ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. При цьому згідно ч. 4 ст. 183 КПК України, передбачено у яких випадках слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, в тому числі щодо злочину, вчиненого із застосування насильства або погрозою його застосування.

З викладеного вбачається, що законодавцем передбачено можливість, а не обов`язок слідчого судді не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосування насильства або погрозою його застосування, а тому слідчий суддя з урахуванням встановлених в ході розгляду клопотання обставин та характеризуючих даних про особу підозрюваного, те, що він наділений статусом учасника бойових дій, його позитивні характеристики від командування військової частини НОМЕР_4 , місця попереднього ув`язнення ДУ «Чортківська установа виконання покарань (№26), надані в судовому засіданні захисниками відомості про стан здоров`я підозрюваного, отримане поранення у зв`язку із військовими діями та лікування, перебування на утриманні неповнолітньої дитини, приходить до переконання про можливість визначити підозрюваному ОСОБА_4 розмір застави у відповідності до вимог ст. ст. 182, 183 КПК України, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України. При цьому, слідчий суддя приходить до переконання, що першочергово відносно підозрюваного ОСОБА_4 було обґрунтовано застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, що було необхідним для забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного, проте з урахуванням значного проміжку часу із моменту обрання вказаного запобіжного заходу на даний час, на думку слідчого судді, можливим є визначення підозрюваному ОСОБА_4 розміру застави, яка зможе забезпечити виконання ним передбачених КПК України обов`язків.

Так, згідно ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.3 ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя поряд з положеннями ст.ст. 182, 183 КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, матеріальне становище підозрюваного, тяжкість правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає, що застава у розмірі, визначеному законодавцем, відносно вчиненого кримінального правопорушення - триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб зможе забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків.

Слідчий суддя також враховує, що метою застави має бути забезпечення процесуальних обов`язків і попередження ризиків, а не штрафну чи каральну функцію, що вплине на підозрюваного ОСОБА_4 .

Крім того слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного в разі внесення ним застави, обов`язки, що визначені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою; не відлучатися від місця проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з свідками, потерпілими, експертами та іншим підозрюваним у кримінальному провадженні; у випадку наявності здати на зберігання до відповідних органів Державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Керуючись ст. ст.176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження №0000540 від 02 серпня 2023 року, про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , задовольнити частково.

Клопотання сторони захисту про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та визначення розміру застави, задовольнити частково.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 вересня 2023 року строком до 08 грудня 2023 року включно.

Визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, заставу в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 805 200 (вісімсот п`ять тисяч двісті) гривень для внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Тернопільській області (Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26198838; Отримувач: ТУ ДСАУ у Тернопільській області; Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; номер рахунку (IBAN): UA0003454; призначення платежу застава за « ОСОБА_4 » у кримінальному провадженні №0000540 від 02 серпня 2023 року за ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.11.2023 року.

У випадку внесення застави, звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з під варти та покласти на нього обов`язки передбачені статтею 194 КПК України, а саме:

-прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

-не відлучатися від місця проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування з свідками, потерпілими, експертами та іншим підозрюваним у кримінальному провадженні;

-у випадку наявності здати на зберігання до відповідних органів Державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

-носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному, що якщо він, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Встановити строк дії ухвали слідчого судді до 23 год. 59 хв. 08 грудня 2023 року.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора в даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваному, його захиснику та прокурору, а також і надіслати до Державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№26)» Міністерства юстиції України.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк її подачі обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1