У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

10 листопада 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участі

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, дані про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000198 від 05.05.2022 клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що 03.05.2022 в невстановленому досудовим розслідуванням місці через мобільний додаток «мессенджер» - «Telegram» надавав інформацію представнику ФСБ РФ з ніком « ОСОБА_10 » (мобільний телефонний номер НОМЕР_1 ) щодо поширення інфекційних хворіб серед військових, місць зберігання штамів холери, інформацію про іноземний благодійний фонд, який передавав препарати і автомобілі Україні та про його керівника, а також отримував завдання від цієї особи надати їй списки військовослужбовців, які знаходяться на лікуванні в Центральному військовому госпіталі.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що своїми умисними протиправними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 111 КК України, тобто державну зраду, умисне вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності та державній безпеці України, шляхом надання іноземній державі - Російській Федерації, представникам іноземної організації - Російської Федерації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану.

Ухвалою Солом`янського районного суду від 14 вересня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_8 було продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 12 листопада 2023 р. включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

В судовому засіданні прокурор подала суду клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави, мотивуючи його тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у державній зраді, тобто умисному вчиненні громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності та державній безпеці України шляхом надання іноземній державі - Російській Федерації та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України в умовах воєнного стану.

В клопотанні прокурор заявляє, що наявні ризики, передбачені пп. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме, обвинувачений може спробувати незаконно покинути територію України, може впливати на свідків або перешкоджати кримінальному провадженню в інший спосіб, а також може продовжити кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується або вчинити нове кримінальне правопорушення.

Обвинувачений та захисники проти продовження строку дії запобіжного заходу заперечували.

Захисник ОСОБА_6 зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України не підтверджені. Паспорт громадянина РФ, що наявний у ОСОБА_8 . Україною не визнається, а тому скористатися ним обвинувачений не може. Крім того, захисник зазначив, що обвинувачений не може залишити територію України в силу також статі та віку. Не підтверджений також, на думку захисника, і ризик впливу на свідків, оскільки свідки були допитані в ході досудового розслідування, а тому не зможуть змінити свої показання. Захисник зазначає, що прокурором не обґрунтовано чому інші запобіжні заходи не можуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Виходячи із зазначеного, захисник просив застосувати до обвинуваченого інший запобіжний захід, що не пов`язаний із ізоляцією від суспільства, зокрема цілодобовий домашній арешт.

Захисник ОСОБА_7 свого колегу підтримав повністю та додав, що обвинувачений вже достатньо тривалий строк перебуває під вартою. Саме тримання під вартою, на його думку не обґрунтоване. Вважає, що інший запобіжний захід, зокрема цілодобовий домашній арешт із носінням електронного засобу контролю може цілком забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а тому просив суд застосувати саме цей запобіжний засіб.

Обвинувачений захисників підтримав повністю. Вказав, що пред`явлене йому обвинувачення є надуманим, необґрунтованим та він із ним не погоджується. Вказав, що не є громадянином Ізраїлю і невинуватим в інкримінованих йому злочинах.

Заслухавши прокурора, захисників, обвинуваченого, суд враховує тяжкість кримінального правопорушення, в яких обвинувачують ОСОБА_8 та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом та приходить до наступних висновків.

Дослідивши обставини кримінального провадження, суд погоджується із думкою прокурора, що на даний час існують ризики, передбачені передбачених п.п. 1,3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що після оголошення підозри 25.05.2022 ОСОБА_8 переховувався від органів досудового розслідування, в зв`язку з чим був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, крім того, 24.05.2022 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 (адреса: АДРЕСА_1 ) було виявлено документи із зазначеними в них даними щодо паспорту гр. РФ ОСОБА_8 , також підозрюваний має родинні та дружні зв`язки з особами, які знаходяться на тимчасово окупованій території та території РФ. Вказані факти дають об`єктивні підстави вважати, що ОСОБА_8 може спробувати незаконно покинути територію України.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується наступними обставинами: ОСОБА_8 знаходився на посаді голови комісії з реорганізації КДМУ та будучи доктором медичних наук (отримав даний науковий ступінь від Міністерства освіти та науки РФ), отримав необхідні соціальні зв`язки для незаконного впливу на свідків та перешкоджання цьому кримінальному провадженні в інший спосіб.

Так, як зазначив Європейський суд з прав людини (пункт 44 рішення від 18 грудня 2012 р. по справі Сопин проти російської федерації), «Суд повторює, що виправданий страх помсти, часто може бути достатнім для того, щоб залякані свідки відмовилися від участі в кримінальному процесі в цілому».

Отже, перебуваючи на волі, обвинувачений може впливати на даних свідків з метою зміни їх показань.

Крім того, метою кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 є надання іноземній державі - Російській Федерації, в тому числі військовослужбовцям ЗС РФ та іншим правоохоронним органам РФ допомоги в збройному конфлікті та збройній агресії проти України та проведенні підривної діяльності проти України, тому є підстави вважати, що обвинувачений, розуміючи, що іноземна держава - Російська Федерація, в тому числі спецслужби і військовослужбовці ЗС РФ та інші правоохоронні органи РФ можуть забезпечити його переховування на території Російської Федерації, буде вважати, що єдиним способом уникнути кримінальної відповідальності за вчинення вказаних протиправних дій є доведення своїх злочинних намірів до кінця, продовжить кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, та вчинить інші протиправні дії, на користь іноземної держави - РФ, з якою Україна перебуває в стані збройного конфлікту.

Вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який виражається в тому, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин.

Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи .

Відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Так, розглядаючи можливість застосування до ОСОБА_8 альтернативних запобіжних заходів, суд застосовує положення ч. 6 ст. 176 Кримінального процесуального кодексу України, яка визначає, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто, тримання під вартою.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що інші запобіжні заходи не можуть бути застосовані судом в силу вимог Закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Таким чином, суд при продовженні строку дії запобіжного заходу не визначив розмір застави.

Виходячи із зазначеного, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 днів.

Строк дії ухвали до 08 січня 2024 р. включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення.

Повний текст ухвали оголошений 10 листопада 2023 р.

Головуючий

Судді