02.01.24 Справа № 469/1/24
1-кс/469/3/24
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 січня 2024 року смт.Березанка
Слідчий суддя Березанського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
встановила:
Прокурор Березанського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 01 січня 2024 року звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, яке є речовими доказами у кримінальному провадженні, а саме:
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ;
- ключі до автомобіля;
- вісім мисинових сіток висотою 1,5 м., довжиною 40 м., вічко 60 мм кожна,
- дві пластмасові та одна металева ємкість,
- гумовий надувний човен темно зеленого кольору з надписом "Колібрі" моделі К-280Т,
- риба роду глоси в кількості 95 шт., риба виду пелінгас в кількості 1 шт.
У ході огляду місця події на узбережжі Тилігульського лиману поблизу с.Українка виявлено та вилучено зазначене у клопотанні майно.
Прокурор посилається на те, що зазначене у клопотанні майно використане як засоби та знаряддя кримінального правопорушення і зберегло на собі його сліди, а іншими способами довести обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, неможливо.
У судове засідання прокурор не з"явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі у зв"язку із зайнятістю, просив клопотання задовольнити.
Володілець майна ОСОБА_5 у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлений, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.
За таких обставин слідчий суддя вважає можливим розгляд клопотання без участі осіб, які не з"явились у судове засідання, оскільки це не порушує прав учасників кримінального провадження.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
За змістом ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів, якщо майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), слідчий суддя, зокрема, суд повинен враховувати:
- правову підставу для арешту майна;
- можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні;
- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
- наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб;
- необхідність такого арешту та наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Враховуючи наявність обставин, що свідчать про існування на час розгляду клопотання обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, вказаного у клопотанні, причетність зазначеного майна до незаконного зайняття рибним добувним промислом та їх відповідність критеріям ст.98 КПК України, що вбачається з рапорта інспектора СРПП про подію (а.с.5), протоколу огляду місця події та фототаблиці до нього від 30 грудня 2023 року (а.с.6-22), копій протоколів про адміністративне правопорушення з описом-оцінкою вилученого майна та описом об"єктів лову, копії свідоцтва про реєстрацію машини (а.с.31), пояснень свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , пояснень ОСОБА_5 (а.с.36-43), що свідчать про незаконне зайняття рибним добувним промислом, виходячи з характеру кримінального правопорушення, необхідності проведення слідчих дій з зазначеним у клопотанні майном, існування зазначених слідчим ризиків, зокрема, можливості знищення та конструктивних змін, що може призвести до втрати речових доказів, вважаю клопотання про арешт майна в частині арешту мисинових сіток у кількості 8 штук, два пластикового ящика та одного металевого ящика, гумового човна з метою забезпечення збереження речових доказів обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню.
Зазначені у клопотанні ризики знищення або конструктивних змін автомобіля та саморобного причепа до автомобіля виходячи з того, що транспортний засіб має значну цінність, у тому числі практичну, для його володільця ОСОБА_5 , при розгляді клопотання не доведені, як не доведена і необхідність збереження вказаного майна у існуючому стані; крім того, заявлений прокурором захід забезпечення кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, та відповідні обмеження прав власника майна є явно непропорційними щодо тяжкості кримінального правопорушення, а тому у зазначеній частині клопотання належить відмовити.
Обгрунтування необхідності арешту свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та ключів до автомобіля у клопотанні не викладене, а тому є недоведеним.
Риба, зазначена у клопотанні, є продукцією, яка піддається швидкому псуванню, в розумінні положень ч.6 ст.100 КПК України, відповідно до якої речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню:
1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;
2) передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Отже, застосування вказаного прокурором заходу забезпечення кримінального провадження щодо живої риби очевидно не досягне мети застосування цього заходу, потребуватиме вжиття додаткових заходів щодо збереження майна, та існує значна вірогідність того, що із застосуванням арешту майна воно як таке, що піддається швидкому псуванню, не буде збережене у тому стані, у якому було виявлене та вилучене.
Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Власник майна не позбавлений права на звернення до слідчого судді у порядку ч.1 ст.174 КПК України з клопотанням про скасування арешту майна, якщо в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и л а :
Клопотання задовольнити частково.
Відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.
Копію ухвали негайно після її постановлення вручити слідчому та власнику майна, якому роз"яснити право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала підлягає негайному виконанню прокурором.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її постановлення.
Слідчий суддя :