справа № 166/1570/23
провадження № 1-кс/166/636/23
УХВАЛА

07 листопада 2023 року смт Ратне

Суддя Ратнівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши заяву про самовідвід судді Ратнівського районного суду Волинської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000383 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

встановив:

Суддя Ратнівського районного суду Волинської області ОСОБА_3 06 листопада 2023 року заявила самовідвід у кримінальному провадженні № 0000383 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Заяву мотивує тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні домашнього насильства, тобто в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо колишньої дружини, яке згідно з обвинувальним актом підтверджується постановами Ратнівського районного суду Волинської області про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173-2 КУпАП. При цьому, постанови суду від 25.01.2023, від 27.02.2023, на які посилається сторона обвинувачення в обвинувальному акті, як на доказ вчинення ОСОБА_4 домашнього насильства, ухвалені суддею ОСОБА_3 .

Вказана обставина, на думку судді ОСОБА_3 , може викликати сумніви у сторін кримінального провадження, а також у стороннього спостерігача щодо безсторонності, неупередженості суду під його головуванням під час розгляду кримінального провадження.

Учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явилися.

Дослідивши надані матеріали, суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до статті 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, у тому числі, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (її) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: "Білуха проти України", "Фей проти Австрії", "Ветштайн проти Швейцарії").

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру").

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства"). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії").

Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях "Делкурт проти Бельгії", "П`єрсак проти Бельгії" і "Де Куббер проти Бельгії", що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Враховуючи, що суддею ОСОБА_3 ухвалювались постанови про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, що в подальшому були передумовою, серед іншого, для пред`явлення йому підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, у кримінальному провадженні № 0000383, з метою виключення будь-яких сумнівів у неупередженості судді, заяву про самовідвід судді ОСОБА_3 належить задовольнити.

Керуючись ст.ст. 75, 81, 82 КПК України, суд

постановив:

Заяву судді Ратнівського районного суду Волинської області ОСОБА_3 про самовідвід у кримінальному провадженні № 0000383 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, задовольнити.

Відвести суддю Ратнівського районного суду Волинської області ОСОБА_3 від розгляду кримінальномго провадження № 0000383 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Кримінальне провадження № 0000383 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, передати до канцелярії суду для повторного автоматизованого розподілу згідно з вимогами чинного законодавства.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ратнівського

районного суду ОСОБА_1