ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/17/19
провадження № 1-кп/691/82/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8

сторони кримінального провадження:

обвинувачений ОСОБА_9

захисник ОСОБА_10

потерпілий ОСОБА_11

представник потерпілого ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище Черкаської області кримінальне провадження №0000249 про обвинувачення

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Хлистунівка Городищенського району Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, працюючого, місце реєстрації та місце проживання АДРЕСА_1 , не судимого,-

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-

встановив:

ОСОБА_9 , 02 травня 2016 року близько 19 години 00 хвилин, перебуваючи в центрі АДРЕСА_3, а саме біля бару ФОП « ОСОБА_13 », на грунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_11 , діючи умисно, з прямим умислом на нанесення тілесних ушкоджень, наніс йому удар дерев`яною битою в ліву руку, а також в область ротової порожнини, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді травми зубів верхньої щелепи: перелому коронки 1 верхнього лівого зуба, напіввивиху 2 верхнього правого зуба, крововиливу слизової оболонки верхньої губи, садна слизової оболонки верхньої губи, синця та садна лівого ліктьового суглобу. Відповідно до висновка експерта №96 від 04 травня 2016 року, тілесні ушкодження у вигляді травми зубів верхньої щелепи: перелому коронки 1 верхнього лівого зуба, напіввивиху 2 верхнього правого зуба, крововиливу слизової оболонки верхньої губи, садна слизової оболонки верхньої губи відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричиняють короткочасний розлад здоров`я. Тілесні ушкодження у вигляді синця та садна лівого ліктьового суглобу не спричиняють короткочасного розладу здоров`я та по цій ознаці відносять до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_9 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Судовий розгляд кримінального провадження №0000249 про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України проведено в межах пред`явленого обвинувачення, згідно обвинувального акту затвердженого 29 грудня 2018 року начальником Городищенського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_14 , відповідно до ст.337 КПК України.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим та вмотивованим.

В силу ч. 3 ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стаття 10 КПК України встановлює рівність всіх перед законом і судом.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статей 10 і 11 Загальної Декларації прав людини та ст.14 Міжнародного Пакту про громадські та політичні права, кожна людина, яка звинувачується у вчиненні злочину, має право вважатися безвинною доти, доки її вина не буде встановлена законним чином шляхом прилюдного розгляду її справи незалежним і безстороннім судом на основі повної рівності, з додержанням всіх вимог справедливості, і з забезпеченням всіх можливостей для захисту.

При цьому, суд враховує, що однією із засад судочинства є, зокрема змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.4 ст.129 Конституції України). Принцип змагальності конкретизовано і в ст.22 КПК України, якою також встановлено, що під час кримінального провадження суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Статтею 1 КК України, Кримінальний Кодекс України визначає, що має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

Позиції учасників судового провадження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 не визнав своєї вини у вчиненні кримінального проступку, пояснив, що 02 травня 2016 року близько 19 години 00 хвилин дійсно перебував в центрі АДРЕСА_3, і саме до нього біля бару ФОП « ОСОБА_13 » потерпілий ОСОБА_11 почав проявляти неприязні відносини і погрожувати нанести удари палицею через складні відносини із його сином ОСОБА_15 , які виникли раніше.Тілесних ушкоджень потерпілому не спричиняв. Шкоду здоров`ю не заподіював.

Захисник ОСОБА_16 просив постановити стосовно обвинуваченого виправдувальний вирок, так як зібраними в ході досудового розслідування доказами не доводиться винність ОСОБА_9 у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.2ст.125 КК України. Обвинувачення є не чітким, не конкретним та не зрозумілим. За обставинами справи ОСОБА_9 наніс удар дерев`яною бітою ОСОБА_11 в ліву руку та область ротової порожнини, що свідчить про нанесення двох ударів, а в обвинувальному акті зазначається більший обсяг таких. При цьому дерев`яна біта, не визнана речовим доказом і не приєднана до матеріалів кримінального провадження. Відсутність речового доказу унеможливлює встановлення фактичних обставин інкримінованих в вину обвинуваченого.Не зрозуміло як дерев`яна бита потрапила у ротову порожнину потерпілого. Не з`ясовано місце розташування потерпілого і обвинуваченого в період нанесення тілесних ушкоджень.Судячи з характеру отриманих пошкоджень потерпілим, згідно судово-медичної експертизи, то механізм їх пошкодження мав би наслідком пошкодження передніх зубів верхньої і нижньої щелеп та піднебіння, а не лише вибитого зуба. З приводу виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень можна зробити висновок, що перелом коронки першого верхнього лівого зуба, напіввивиху другого верхнього правого зуба, крововиливу слизової оболонки верхньої губи, садна слизової оболонки верхньої губи, синця та садна лівого ліктьового суглобу можливо було отримати при нанесенні ударів у кількості більше чотирьох, а не при нанесенні двох ударів дерев`яною бітою. Наведені факти порушують право обвинуваченого на захист та не забезпечують справедливого судового розгляду. Просив звернути увагу, що потерпілий дав різні пояснення слідчому і судовому експерту при його огляді щодо отриманих тілесних ушкоджень. Огляд у лікаря стоматолога за описом отриманих пошкоджень не узгоджується із висновком експерта №96 від 04 травня 2016 року і прокурор на ці обставини в ході досудового розслідування не відреагував. У справі маються елементи фальсифікації доказів, штучне створення обвинувачення з огляду на нанесення сином потерпілого ОСОБА_15 тілесних ушкоджень обвинуваченому ОСОБА_9 і з цього приводу є вже розглянуте Городищенським районним судом Черкаської області кримінальне провадження.Свідчення свідків, допитаних в ході судового розгляду, між собою різняться. Не проводився огляд місця події, допит лікаря стоматолога.За таких обставин мають бути встановлені судом підстави для закриття кримінального провадження через відсутність складу злочину в діях обвинуваченого.

Потерпілий ОСОБА_11 пояснив, що 02 травня 2016 року близько 19 години 00 хвилин, перебуваючи в центрі АДРЕСА_3, біля бару ФОП « ОСОБА_13 », з незрозумілих підстав, ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння спричинив йому тілесні ушкодження шляхом нанесення ударів дерев`яною битою, в результаті чого пошкодив зуби верхньої щелепи, зробивши перелом коронки 1 верхнього лівого зуба, напіввивих 2 верхнього правого зуба, крововилив слизової оболонки верхньої губи, садна слизової оболонки верхньої губи, синець та садна лівого ліктьового суглобу. ОСОБА_9 не попросив у нього пробачення за протиправність дій, не допоміг у відновлювальному ремонті коронок і тому заявив цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. У зв`язку з отриманими травмами та для відновлення стану зубів 25 червня 2016 року звернувся до лікаря стоматолога, який діагностував пошкодження 31/13 зубів, який було видалено та виготовлено змінюючий протез. Завершення лікування відбулося шляхом встановлення знімаючого протезу Загальна вартість лікування склала 4000 грн., з яких видалення зуба 1000грн., виготовлення та встановлення протезу 3000грн., що підтверджується довідкою від 28 липня 2016 року. Протягом тривалого часу він відчував наслідки перелому коронки першого верхнього лівого зуба, напіввивиху 2 верхнього правого зуба, і не міг вживати їжу, не проходила біль, певний час обмежував себе у виборі продуктів харчування. Дискомфорт залишився і до цього часу.Через перенесений фізичний біль та відсутність протягом тривалого часу можливості зручно харчуватися, потребу у видаленні зубів, йому спричинена обвинуваченим і моральна шкода яку оцінює в 50000грн.. Добровільно завдана шкода не відшкодована, а тому поніс витрати на правову допомогу адвокатом в розмірі 5000 грн., що підтверджується квитанціями від 23 січня 2019 року та 01 лютого 2019 року.

Представник потерпілого ОСОБА_12 просив притягнути обвинуваченого ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України, остільки його дії по відношенню до обвинуваченого зафіксовані як протиправні в установленому чинним законодавством порядку. Доказів захисту, які б переважали над доказами слідства, суду не надано, їх зміст та суть не спростовано, остільки вони є належними та допустимими.Слід зобов`язати обвинуваченого відшкодувати шкоду потерпілому.

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, в результаті повного, об`єктивного і всебічного їх дослідження в судовому засіданні з учасниками процесу, суд вбачає, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України знайшла своє підтвердження в здобутих та досліджених у ході розгляду кримінального провадження доказах, а тому є доведеною.

Так, ОСОБА_9 , 02 травня 2016 року близько 19 години 00 хвилин, перебуваючи в центрі АДРЕСА_3, а саме біля бару ФОП « ОСОБА_13 », на грунті раптово виниклих не приязних відносин до потерпілого ОСОБА_11 , діючи умисно, з прямим умислом на нанесення тілесних ушкоджень, наніс йому удар дерев`яною битою в ліву руку, а також в область ротової порожнини, чим спричинив тілесні ушкодження, які відповідно до висновка експерта № 96 від 04 травня 2016 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричиняють короткочасний розлад здоров`я.

Вбачаючи підстави до визнання обвинуваченого ОСОБА_17 винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, прокурор надав суду докази про правопорушення та особу, яка його вчинила, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні:

- даними заяви ОСОБА_11 від 05 травня 2016 року про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_9 , який 02 травня 2016 року, близько 18 години, біля базару в центрі с.Хлистунівка наніс йому тілесні ушкодження дерев`яною битою кілька разів по обличчю, що підтверджується висновком експерта № 96 від 04 травня 2016 року (а.к.п.238 том 2);

- даними витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05 травня 2016 року №0000249 про те, що 05 травня 2016 року до Городищенського відділення поліції Смілянського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Черкаській області надійшла заява від ОСОБА_11 , в якій він просить притягнути до кримінальної відповідальності особу, яка спричинила йому тілесні ушкодження, що мало місце 02 травня 2016 року в с.Хлистунівка (а.к.п.237 том 2);

- даними висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи Комунальної Установи «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 96 від 04 травня 2016 року, згідно якого у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді травми зубів верхньої щелепи перелому коронки 1 верхнього лівого зуба, напіввивиху 2 верхнього правого зуба; крововиливу слизової оболонки верхньої губи, садна слизової оболонки верхньої губи, синця та садна лівого ліктьового суглобу, які утворилися від дії тупого (их) твердого (их) предмету (ів). Тілесні ушкодження у вигляді травми зубів верхньої щелепи: перелому коронки 1 верхнього лівого зуба, напіввивиху 2 верхнього правого зуба; крововиливу слизової оболонки верхньої губи, садна слизової оболонки верхньої губи, відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричиняють короткочасний розлад здоров`я. Тілесні ушкодження у вигляді синця та садна лівого ліктьового суглобу не спричиняють короткочасного розладу здоров`я і по цій ознаці відносяться до легких тілесних ушкоджень. Виявлені тілесні ушкодження могли утворитися в строк, вказаний ОСОБА_11 (а.к.п.239 том 2);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 08 червня 2016 року з фототаблицями, проведеного на території Городищенського відділення поліції Смілянського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Черкаській області, за участю потерпілого ОСОБА_11 , в присутності свідка ОСОБА_18 та понятих ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , із застосуванням фотозйомки, під час якого було встановлено розташування ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , механізм нанесення ударів та в які ділянки тіла дерев`яним предметом, зовні схожим на бейсбольну біту (а.к.п.240-246 том 2);

- даними висновку Комунальної Установи «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» №119 від 22 червня 2016 року, згідно якого ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді травми зубів верхньої щелепи: перелому коронки 1 верхнього лівого зуба, напіввивиху 2 верхнього правого зуба; крововиливу слизової оболонки верхньої губи, садна слизової оболонки верхньої губи, синця та садна лівого ліктьового суглобу, які утворилися від дії тупого(их) твердого(их) предмету(ів), могли утворитися в строк, вказаний в постанові. Вище вказані тілесні ушкодження могли утворитися при обставинах, вказаних в постанові. Тілесні ушкодження у вигляді травми зубів верхньої щелепи: перелому коронки 1 верхнього лівого зуба, напіввивиху 2 верхнього правого зуба; крововиливу слизової оболонки верхньої губи, садна слизової оболонки верхньої губи відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричиняють короткочасний розлад здоров`я. Тілесні ушкодження у вигляді синця та садна лівого ліктьового суглобу не спричиняють короткочасного розладу здоров`я і по цій ознаці відносяться до легких тілесних ушкоджень. При обставинах, вказаних ОСОБА_11 під час проведення з ним 08 червня 2016 року слідчого експерименту, із тих тілесних ушкоджень, що мали місце на його тілі, могли утворитися тілесні ушкодження у вигляді синця та садна лівого ліктьового суглобу. Ці ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень. Механізм утворення тілесних ушкоджень у вигляді травми зубів верхньої щелепи: перелому коронки 1 верхнього лівого зуба, напіввивиху 2 верхнього правого зуба; крововиливу слизової оболонки верхньої губи, садна слизової оболонки верхньої губи, не вказаний ОСОБА_11 під час проведення з ним 08 червня 2016 року слідчого експерименту (а.к.п.247-248 том 2);

- даними висновку Комунальної Установи «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» №120 від 22 червня 2016 року, згідно якого, при обставинах, вказаних ОСОБА_18 під час проведення з ним 08 червня 2016 року слідчого експерименту, із тих тілесних ушкоджень, що мали місце на тілі ОСОБА_11 могли утворитися тілесні ушкодження у вигляді синця та садна лівого ліктьового суглобу. Ці ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень. Механізм утворення тілесних ушкоджень у вигляді травми зубів верхньої щелепи: перелому коронки 1 верхнього лівого зуба, напіввивиху 2 верхнього правого зуба; крововиливу слизової оболонки верхньої губи, не вказані ОСОБА_18 під час проведення з ним 08 червня 2016 року слідчого експерименту (а.к.п.249-250 том 2);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 09 червня 2016 року з фототаблицями, проведеного на території Городищенського відділення поліції Смілянського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Черкаській області, за участю свідка ОСОБА_21 , за участю понятих ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , із застосуванням фотозйомки, під час якого свідок ОСОБА_21 вказував на які саме частини тіла, ОСОБА_9 наніс удари дерев`яним предметом ОСОБА_11 (а.к.п.1-4 том 3);

- даними висновку Комунальної Установи «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» №122 від 22 червня 2016 року, згідно якого при обставинах вказаних ОСОБА_21 під час проведення з ним 09 червня 2016 року слідчого експерименту, із тих тілесних ушкоджень, що мали місце на тілі ОСОБА_11 , могли утворитися тілесні ушкодження у вигляді синця та садна лівого ліктьового суглобу. Ці ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень. Механізм утворення тілесних ушкоджень у вигляді травми зубів верхньої щелепи: перелому коронки 1 верхнього лівого зуба, напіввивиху 2 верхнього правого зуба; крововиливу слизової оболонки верхньої губи, садна слизової оболонки верхньої губи, не вказані ОСОБА_21 під час проведення з ним 09 червня 2016 року слідчого експерименту (а.к.п.5-6 том 3);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 16 серпня 2017 року з фототаблицями, проведеного на території Городищенського відділення поліції Смілянського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Черкаській області, за участю потерпілого ОСОБА_11 , в присутності понятих ОСОБА_24 , ОСОБА_25 із застосуванням фотозйомки, під час якого ОСОБА_11 вказав як саме ОСОБА_9 замахнувся дерев`яним предметом, коли мав намір нанеси йому удар по голові, вказав як ОСОБА_18 підставив свою ліву руку, з метою захистити голову ОСОБА_11 від удару, куди відлетів дерев`яний предмет, як потрапив в область губ, зубів (а.к.п.7-10 том 3);

- даними висновку експерта Комунальної Установи «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» №05-11-01/211 від 23 серпня 2017 року, згідно якого тілесні ушкодження у вигляді травми зубів верхньої щелепи: перелому коронки 1 верхнього лівого зуба, напіввивиху 2 верхнього правого зуба; крововиливу слизової оболонки верхньої губи, садна слизової оболонки верхньої губи могли утвориться при обставинах, вказаних ОСОБА_11 під час проведення з ним 16 серпня 2017 року слідчого експерименту. Тілесні ушкодження у вигляді синця та садна лівого ліктьового суглобу не могли утворитися при обставинах, вказаних ОСОБА_11 під час проведення з ним 16 серпня 2017 року слідчого експерименту. Всі вище вказані тілесні ушкодження не спричиняють короткочасного розладу здоров`я і по цій ознаці відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.к.п.11-12 том 2);

Та свідченнями свідків, поясненнями судово-медичного експерта, допитаних безпосередньо в судовому засіданні, попереджених про кримінальну відповідальність за ст.384,385 КК України і приведеними до присяги, які посвідчили та пояснили суду про наступне:

- свідченнями свідка ОСОБА_26 про те, що 02 травня 2016 року обвинувачений ОСОБА_9 та потерпілий ОСОБА_11 близько 19 години чи 20 години в с.Хлистунівка буля бару ПП ОСОБА_27 сварилися одне на одного. В бар його запросив ОСОБА_9 .. З ними був присутній ОСОБА_18 .. Що саме там відбувалося, чому виник конфлікт, йому не відомо, остільки перебував на відстані 15 метрів від них. Бійка між обвинуваченим ОСОБА_9 та потерпілим ОСОБА_11 виникла на грунті непорозуміння. Під час конфлікту погроз ні від кого не чув, але попало і йому від ОСОБА_18 , який застосував стосовно нього шокер. У потерпілого ОСОБА_11 крові не бачив, як і не бачив його сина. До кінця події не був присутнім, але чув, що ОСОБА_9 ударив ОСОБА_11 палкою;

- свідченнями свідка ОСОБА_28 про те, що обвинувачений ОСОБА_9 є її рідним братом. 02 травня 2016 року, ОСОБА_29 повідомила, що ОСОБА_9 лежить на узбіччі дороги. На місці події побачила, що ОСОБА_9 лежав біля автомобіля ОСОБА_18 .. Запитала у ОСОБА_9 , що сталося, на що відповів, що ОСОБА_11 сказав, щоб він знав, хто в селі хазяїн. Викликала швидку медичну допомогу. Поїхала в лікарню з ОСОБА_9 , остільки в нього було тілесне ушкодження. На місці пригоди у ОСОБА_9 в руках нічого не було, ні палиці, ні біти, ні інших дерев`яних предметів. Потерпілий ОСОБА_11 до лікаря 02 чи 03 травня 2016 року не звертався. Коли приїздили з телебачення, то тоді брали інтерв`ю у ОСОБА_11 і в ОСОБА_9 ;

- свідченнями свідка ОСОБА_27 про те, що як приватний підприємець, має в с.Хлистунівка Городищенського району Черкаської області бар. Подія відбувалася давно, тому дати не пам`ятає, але пам`ятає, що перебував на робочому місці, йому не було цікаво, що сталося між обвинуваченим ОСОБА_9 та потерпілим ОСОБА_11 .. Пам`ятає, що із свідків був ОСОБА_30 .. У барі реалізував спиртні напої, але чи купували і вживали алкоголь обвинувачений і потерпілий, не бачив, лише чув, що вони розмовляли на підвищених тонах;

- свідченнями свідка ОСОБА_31 про те, що точної дати сказати не може, але це був початок травня 2016 року. В с.Хлистунівка їхав на скутері додому. Під час руху пробив колесо, тому скутер котив. Під`їхав його товариш ОСОБА_32 , погрузили скутер у його автомобіль для перевезення. Вирішили заїхати в бар випити кави, додатково взяли безалкогольні напої. Сиділи на подір`ї території бару. Там також відпочивали односельчани, це була друга половина дня. До них під`їхав ОСОБА_9 , з ним також спілкувалися. ОСОБА_11 теж був присутній, під`їхав на мопеді. Потім, у спілкуванні між обвинуваченим ОСОБА_9 і потерпілим ОСОБА_11 було чути нецензурну лексику. Зі сторони потерпілого ОСОБА_11 була неприязна розмова, зі сторони обвинуваченого ОСОБА_9 також. З розмови було зрозуміло, що питання стояло з приводу риби. Крім того, відомо, що внаслідок конфліктної ситуації у цей день між потерпілим ОСОБА_11 і обвинуваченим ОСОБА_9 , стосовно потерпілого, обвинувачений застосував біту. В його присутності обвинувачений ОСОБА_9 і потерпілий ОСОБА_11 алкогольні напої не вживали. ОСОБА_18 також розмовляв із обвинуваченим ОСОБА_9 підвищеним тоном;

- свідченнями свідка ОСОБА_33 про те, що дату, коли відбулася подія, точно не пам`ятає. У бар в с.Хлистунівка Городищенського району Черкаської області потрапив випадково. Допомагав ОСОБА_34 перевезти скутер. У барі бачив потерпілого ОСОБА_11 і обвинуваченого ОСОБА_9 .. Між ними була сварка. Чи вживали обвинувачений та потерпілий спиртні напої не бачив, як і не бачив бійку. Чув, що в селі говорили і по телебаченню бачив новини стосовно події, яка сталася між обвинуваченим і потерпілим;

- свідченнями свідка ОСОБА_21 про те, що подія сталася 02 чи 03 травня 5 років тому, на території бару с.Хлистунівка Городищенського району Черкаської області. До нього приїхав ОСОБА_32 , тому вирішили випити каву на подвір`ї бару. До них підсіли сусіди ОСОБА_18 , ОСОБА_35 , так зібралася компанія. Згодом під`їхав потерпілий ОСОБА_11 , підійшов до столу, де вони сиділи. Потім підійшов обвинувачений ОСОБА_9 , привітався і зробив зауваження потерпілому ОСОБА_11 .. Між потерпілим ОСОБА_11 і обвинуваченим ОСОБА_9 , виник конфлікт, який привів до певних наслідків. Вони вийшли за бар, у обвинуваченого ОСОБА_9 була в руках доска чи штахета, якою він замахнувся на потерпілого ОСОБА_11 .. Стояв спиною, тому нанесення всіх ударів не бачив. Виглядало так, що обвинувачений ОСОБА_9 хотів ударити потерпілого ОСОБА_11 .. Бачив, як потерпілий ОСОБА_11 повернувся і в нього на губах була кров. Коли ОСОБА_18 і потерпілий ОСОБА_11 підійшли до столу, то останній сказав, що попало по зубам;

- свідченнями свідка ОСОБА_36 про те, що подія відбувалася на початку травня 2016 року у барі ПП ОСОБА_27 в с.Хлистунівка Городищенського району Черкаської області, де в той день пив каву з ОСОБА_18 , ОСОБА_37 , ОСОБА_34 та ОСОБА_21 .. Через деякий час під`їхав потерпілий ОСОБА_11 , сів біля них, потім з`явився обвинувачений ОСОБА_9 .. Між потерпілим ОСОБА_11 і обвинуваченим ОСОБА_9 , виникла конфліктна ситуація, непорозуміння. Вони пішли за бар, то з`являлися, то знову відходили. Бачив, як обвинувачений ОСОБА_9 махав палицею чи ломакою, схожою на держак від лопати, на потерпілого ОСОБА_11 , який почав тікати, а обвинувачений бігти за ним. Все відбувалося хаотично, швидко. У потерпілого ОСОБА_11 була розбита губа, більш за все ломакою. Самого удару не бачив, бо закривав очі. В цей час прибігли люди і на цьому конфлікт був вичерпаний;

- свідченнями свідка ОСОБА_18 про те, що 02 травня 2016 року, близько 17-19 години відпочивав у барі с.Хлистунівка Городищенського району Черкаської області з ОСОБА_38 , ОСОБА_37 , ОСОБА_34 та ОСОБА_21 .. До них підходив обвинувачений ОСОБА_9 , а через деякий час під`їхав на скутері потерпілий ОСОБА_11 .. Між потерпілим ОСОБА_11 і обвинуваченим ОСОБА_9 , виникла словесна перепалка. Потім потерпілий ОСОБА_11 і обвинувачений ОСОБА_9 вийшли за бар. Обвинувачений ОСОБА_9 взяв біту і замахувався на потерпілого ОСОБА_11 , при цьому наніс удари в область голови, руки, по праві нозі, в районі кісточки;

- свідченнями свідка ОСОБА_39 про те, що на другий день свята Паски, 02 травня 2016 року, разом з ОСОБА_40 та ОСОБА_41 , вийшли в центр села Хлистунівка Городищенського району Черкаської області в бар, щоб поспілкуватися. У барі купили напій «Мохіто» і печиво. Сиділи, відпочивали, спілкувалися, до них підходив обвинувачений ОСОБА_9 , який пригостив цукерками. Вийшли до вбиральні, на подвір`я бару, де почули гамір. Там був обвинувачений ОСОБА_9 , потерпілий ОСОБА_11 , між ними виник конфлікт. ОСОБА_42 попросила, щоб обвинувачений ОСОБА_9 їхав додому. Він її послухався, сів у машину і поїхав. Вона із ОСОБА_40 та ОСОБА_41 повернулися в бар, забрали свої речі і пішли додому. Обвинувачений ОСОБА_9 з виду був тверезий, чи вживав алкоголь, не бачила;

- свідченнями свідка ОСОБА_43 про те, що дату події не пам`ятає, але це було на наступний день свята Паски у 2016 році, після 16 години. Разом із ОСОБА_40 та ОСОБА_44 вирішили відпочити в барі ПП ОСОБА_27 в с.Хлистунівка Городищенського району Черкаської області. В барі купили напій «Мохіто». До них підійшов обвинувачений ОСОБА_9 , який поклав їм на стіл цукерки. Обвинувачений ОСОБА_9 пішов, а вони продовжили спілкуватися. Через деякий час вийшли у вбиральну, яка розташована на подвір`ї бару і побачили ситуацію, де стояв обвинувачений ОСОБА_9 , а біля нього хлопці, близько десяти осіб, хто вони не знає. Можливо п`ять чоловік було, точно не пам`ятає. Їх було багато, а обвинувачений один, тому підійшла до нього обняла і сказала, щоб він сідав в машину і їхав звідси, що неприємності йому не потрібні. Обвинувачений ОСОБА_9 відступав назад, погубив взуття, на нього хлопці наступали. Провела його до машини, і з ОСОБА_44 та ОСОБА_40 забрали свої речі з бару, пішли додому. Чи вживав обвинувачений ОСОБА_9 алкогольні напої, не бачила. В руках в обвинуваченого ОСОБА_9 не було нічого. При вході у бар лежали дерев`яні бруски, квадратної форми, довжиною 30-40 см.;

- свідченнями свідка ОСОБА_45 про те, що на другий день свята Паски, 02 травня 2016 року із ОСОБА_44 та ОСОБА_41 , вирішили відпочити в барі с.Хлистунівка Городищенського району Черкаської області. Спиртні напої не пили, тому замовили безалкогольний напій. До них підійшов обвинувачений ОСОБА_9 , поклав їм на стіл жменю цукерок. Коли вийшли до вбиральні, то побачила, що біля обвинуваченого ОСОБА_9 було вісім чи десять хлопців, які до нього підходили, прізвищ їх не знає, крім потерпілого ОСОБА_11 .. Виходила останньою з бару, тому багато чого не бачила. ОСОБА_41 попросила, обвинуваченого ОСОБА_9 їхати додому, щоб уникнути проблем, остільки враження було, що буде бійка. Всі кричали, сперечалися. Бійки не бачила. Потерпілий ОСОБА_46 стояв близько біля обвинуваченого ОСОБА_9

- поясненнями лікаря судово-медичного експерта ОСОБА_47 , освіта вища медична, спеціальність судово-медична експертиза, завідуючий Корсунь-Шевченківським міжрайонним відділенням, вища кваліфікаційна категорія, 4 клас судового експерта, експертний стаж роботи 15 років, про те, що ним було складено висновок спеціаліста №96 від 04 травня 2016 року і при огляді потерпілого ОСОБА_11 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді травми зубів верхньої щелепи перелому коронки 1 верхнього лівого зуба, напіввивиху 2 верхнього правого зуба. При самому дослідженні було виявлено мостоподібний протез, який імітує зуби. Зуби були на місці, але рухомі. В процесі огляду 02 травня 2016 року, потерпілий ОСОБА_11 пояснив, що обвинувачений ОСОБА_9 наніс кілька ударів по обличчю. Ушкодження на верхній губі могли утворитися як від біти, так і від іншого дерев`яного предмету, проте не від будь-якої дії, травмуючого удару можуть виникнути тілесні ушкодження. Стандарти біти не відомі, остільки не є таким фахівцем, припускає, що могла бути і палиця, остільки висновок пише зі слів, але не обов`язково на губу міг бути контакт з травмуючим предметом, це міг бути епіцентр удару. Конкретної кількості ударів нанесених по обличчю потерпілий ОСОБА_11 сказати не міг, а щодо завданих ударів по руці, то це було три удари. Стосовно ноги, то на лівій нозі ушкоджень не було. Під час дослідження керувався «Правилами судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» та дотримувався порядку і послідовності дій, вивчав документи, матеріали, а потім у обстежуваної особи встановив обставини справи, з його слів. При дослідженні скористався своїм правом і направив потерпілого ОСОБА_11 на обстеження до лікаря-стоматолога, остільки не є фахівцем у даній галузі. Ні він, ні стоматолог не в праві визначати правдивість слів, остільки вся інформація була зі слів потерпілого. Його потерпілий повідомив, що удар був бітою, а лікаря, що кулаком, не в його компетенції спів ставляти надану інформацію. При огляді у потерпілого ОСОБА_11 було виявлено мостоподібний протез на два зуба, який тримався на двох зубах. Один із зубів, на яких тримався мостоподібний протез і був покритий коронкою, був відбитий, тому він звисав і шатався. Щодо тривалості розладу здоров`я, то короткочасним належить вважати розлад здоров`я тривалістю понад шести днів, але не більше як три тижні-21 день. Легке тілесне ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності - це ушкодження, що має незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як шість днів. При тілесних ушкодженнях особа може бути адаптована, але при цьому може бути присутній біль, набряки, дискомфорт, некомфортні відчуття. Враховуючи, що були ушкодження, то те саме було і з потерпілим ОСОБА_11 .. При дослідженні враховується в якій позі, положенні перебуває людина. Під час опису тілесних ушкоджень керувався «Правилами судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», в яких вказано, що експерт повинен мінімізувати медичні терміни та використовувати ті терміни, які доступні для правоохоронних органів. Стоматологи використовують інші терміни, тому пояснити захиснику ОСОБА_10 нумерацію зубів не готовий. Щодо складеного ним висновку експерта Комунальної Установи «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» №05-11-01/211 від 23 серпня 2017 року, то відповідь надав на запитання слідчого, при цьому вивчав протокол слідчого експерименту від 16 серпня 2017 року з фототаблицями, під час якого потерпілий ОСОБА_11 вказав як саме ОСОБА_9 замахнувся дерев`яним предметом, коли мав намір нанеси йому удар по голові. Це був дотичний удар, тому зачепило губу. Остільки ротова порожнина - початок травної травної системи, її утворюють зуби, язик, внутрішні поверхні щік, тверде і м`яке піднебіння, то такі медичні терміни не описуються, так як прокурор, слідчий не є компетентними у таких медичних термінах. До протоколу слідчого експерименту від 16 серпня 2017 року було додано додаток із чотирма зображеннями, які він і використовував і на яких видно, де була біта, на які ділянки губи вона потрапила. Травма зубів могла утворитися при обставинах, вказаних ОСОБА_11 під час проведення з ним 16 серпня 2017 року слідчого експерименту, при одному ударі. Предметом, яким нанесено тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_11 могла бути навіть палиця, якою підпирають троянди. В частині висновку експерта де зазначено, що всі вище вказані тілесні ушкодження не спричиняють короткочасного розладу здоров`я і по цій ознаці відносяться до легких тілесних ушкоджень, то слід брати уваги що це стосується тілесних ушкоджень у вигляді синця та садна лівого ліктьового суглобу.

Та дослідженим в судовому засіданні, зі згоди учасників процесу й визнаним доказом у кримінальному провадженні в розумінні ст.ст.84, 85, 86 КПК України, диском із відеозаписом подій у справі, які висвітлювалися у засобах масової інформації, який наданий був захисником ОСОБА_16 в інтересах обвинуваченого в іншому кримінальному провадженні за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 сином потерпілого ОСОБА_15 (а.с.99-104т.3).

В судовому засіданні судом було ретельно досліджено докази, які мають значення для з"ясування змісту і спрямованості умислу винного, зокрема, враховано спосіб, мотив і мету, форму вини, поведінку винного, поведінку потерпілого, характер і мотив та мету їх спільних дій, наявність причинного зв"язку між діями та наслідками. Статтею 94 КПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом. На виконання вимог ст. 23 КПК України (безпосередність дослідження показань, речей і документів), суд першої інстанції при розгляді справи безпосередньо дослідив докази у справі, і обгрунтовано стверджує, що за своїм змістом і доказовими ознаками, вони вказують безпосередньо на ознаки кримінального проступку в діях обвинуваченого ОСОБА_9 , передбаченого за ч.2 ст.125 КК України. Досліджені судом докази в судовому засіданні, відповідно до ст.84 КПК України, узгоджуються між собою і підтверджують винність обвинуваченого, вказують безпосередньо на ознаки кримінального проступкуу в діях обвинуваченого по відношенню до потерпілого, в обсязі, визначеному прокурором в межах змісту обвинувачення, і тому суд, кваліфікує дії обвинуваченого за ч.2 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, суд, при розгляді справи в межах оголошеної ОСОБА_9 підозри, безпосередньо допитавши обвинуваченого, потерпілого, свідків, експерта, вивчивши документи та дослідивши всі докази, зібрані в матеріалах досудового розслідування кримінального провадження і отримані в ході судового розгляду від учасників процесу, заслухавши міркування і доводи прокурора, захисника, приходить до переконання, що докази, зібрані під час досудового розслідування кримінального провадження №0000249 про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального простунку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, підтверджують зміст та суть оголошеної обвинуваченому підозри, та спростовують позицію захисту про підстави для постановлення виправдувального вироку у справі, виходячи з наступного.

Диспозиція ч. 2 ст.125 КК України передбачає кримінальну відповідальність за умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності. З об`єктивної сторони злочин характеризується, заподіянням легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Злочин вважається закінченим з моменту заподіяння фізичної шкоди потерпілому. Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим або непрямим умислом. Якщо умисел винного було спрямовано на заподіяння тяжких тілесних чи середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а в результаті його дій потерпілому було заподіяно лише легкі тілесні ушкодження

Зазначені обставини, судом встановлювалися шляхом перевірки та оцінки доказів, якими відповідно до ст.84 КПК України є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Згідно з рішенням Конституційного Суду України №12/рп/2011 від 20.10.2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. Це означає, що суд може постановити обвинувальний вирок, лише у разі, якщо надані докази спростовують всі розумні сумніви стосовно винуватості особи. Докази, які не витримують критерію щодо "поза розумним сумнівом" є підставою для виправдувального вироку. Зміст поняття доведеності винуватості особи у вчиненні злочину "поза розумним сумнівом" розкрито у пункті 54 рішення Європейського Суду з прав людини від 04.09.2014 року у справі "Рудяк проти України", згідно з яким Суд в черговий раз послався на свою практику, підтверджуючи, що критерієм, який застосовується при оцінюванні доказів, є доведення "поза розумним сумнівом" (див. рішення у справі "Авшар проти Туреччини", п. 282). Така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотиви і мета вчинення кримінального правопорушення, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Відповідно до ч.2 ст.92 КПК України, обов`язок доказування належності і допустимості доказів, покладається на сторону, що їх подає.

Суд критично ставиться до показів обвинуваченого, оскільки вони надані з метою уникнення останнього від відповідальності і є нелогічними та такими, що спростовуються доказами, вищевивченим в ході судового слідства. Оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності, суд прийшов до переконання, що вони обґрунтовують та доводять пред`явлене ОСОБА_9 обвинувачення, а тому його необхідно притягнути до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України та призначити відповідне покарання. Підсумовуючи наведе, слід зазначити, що у кримінальному провадженні №0000249 суд повно дослідив і з`ясував усі обставини, передбачені у ст. 91 КПК України, та дійшов обґрунтованого висновку, що зібрані докази в їх сукупності та взаємозв`язку безсумнівно доводять вчинення обвинуваченим кримінального проступку, передбаченого ч.2ст.125КК України. Переконливих та достатніх доводів, які би ставили під сумнів додержання судом приписів статей 84, 91, 94 КПК України та правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації діяння, не встановлено.

Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який за ч.2 ст.125 КК України віднесено до кримінальних проступків, особу винного, який має вік 50 років, фізично здоровий, осудний, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, займається вихованням повнолітньої доньки яка навчається, працюючий, під диспансерним (консультативним) наглядом в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра згідно довідок №100 і №111 від 15 травня 2017 року Комунального Закладу "Городищенське районе територіальне медичне обєднання" не перебуває, згідно вимоги про судимість УІПКП ГУНП в Черкаській області №2372/61-2017 від 11 травня 2017 року до кримінальної відповідальності притягується вперше, згідно характеристики виданої виконавчим комітетом Хлистунівської сільської ради від 17 травня 2017 року, характеризується позитивно, не визнав вини, обставин, які обтяжують покарання і обставин, які пом`якшують покарання судом не встановлено;

- вимоги ст. 8 Конституції України, згідно якої в Україні діє принцип верховенства права і як зазначив Конституційний Суд України у Рішенні від 02 листопада 2004 року №15-рп/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю, обставинами скоєного і особою винного; адекватність покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України;

- роз`яснення, наведені в п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» щодо реалізації принципу законності, справедливості та індивідуалізації покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного;

- практику ЄСПЛ, зокрема рішення «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року про те, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає співмірним, щоб втручання вважалося пропорційним, і воно має відповідати тяжкості правопорушення та не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Відповідно до статті 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Статтею 49 КК України встановлено зокрема, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, а саме: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до статті 12 КК України, кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини: кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність) за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі; злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі; нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

За частиною третьою статті 285 КПК України, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності. Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності. Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення було вчинено, тобто, згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000249 це подія 02 травня 2016 року і ця обставина сторонами кримінального провадження не заперечується. З огляду на наведене, з часу вчинення кримінального проступку минуло більше 3 років, тобто у даному кримінальному провадженні, закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений п.2 ч.1ст.49 КК України.

Суд обговорив з учасниками процесу питання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України, при цьому обвинувачений заперечив застосування таких щодо нього. Оскільки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою підставою, закон надає право обвинуваченому ОСОБА_9 заперечувати проти закриття провадження і в такому разі судовий розгляд продовжується у загальному порядку. ОСОБА_9 заперечив проти закриття провадження з відповідних підстав і в такому разі судовий розгляд був продовжений у загальному порядку.

В судових дебатах прокурор ОСОБА_8 просив визнати обвинуваченого винуватим з призначенням покарання у виді штрафу в розмірі сто (100) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. та на підставі ст.49, ч.5ст.74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності звільнити ОСОБА_9 від призначеного судом покарання. Захисник ОСОБА_16 звернув увагу суду, що підстав для постановлення обвинувального вироку не встановлено і необхідно виправдати обвинуваченого. Обвинувачений ОСОБА_9 обмежився повним не визнанням вини. Потерпілий ОСОБА_11 заперечив обставини наведені захисником у промові в судових дебатах, зазначив про їх невідповідність дійсним, обставинам справи, не наполягає на призначені міри покарання обвинуваченому, яка буде пов`язана із відбуттям до місць позбавлення волі, але бажає щоб він відповів за законом за протиправні дії щодо нього і в подальшому не порушував його спокій та життя і відшкодував заподіяну шкоду. Представник потерпілого просив задоволити позовні вимоги потерпілого за цивільним позовом та визнати ОСОБА_9 винуватим у вчиненні кримінального проступку.

З врахуванням вище наведеного, суд, приходить до переконання, що виправленню, перевихованню обвинуваченого ОСОБА_9 може сприяти покарання не пов`язане з його ізоляцією від суспільства, хоч він і не визнав своєї вини, стійко не бажав бути щирим у показах та при вивченні і дослідженні судом доказів, в обраний спосіб намагався уникнути кримінальної відповідальності за вчинений кримінальний проступок, і тому є доцільним призначати йому покарання, з огляду на обставини про виховання самостійно доньки, яка навчається, притягнення до кримінальної відповідальності вперше, у виді сплати штрафу, як достатнього для його особи з врахуванням вищезазначених обставин встановлених в судовому засіданні. Визначене обвинуваченому покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, та проти призначення якого не заперечив і потерпілий.

Вирішуючи питання, про встановлені у справі підстави звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 , від покарання у зв`язку із закінченням строків давності, згідно вимог ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України, суд приходить до такого. Виходячи з положень ч.5 ст. 74 КК України, особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.У відповідності до п.2 ч.1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Згідно ч.2ст.125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, - карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Таким чином, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2ст.125 КК України відноситься до кримінальних проступків. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим в травні 2016 року. Обставин зупинення чи переривання строків давності у даному кримінальному провадженні, передбачених ч.2, ч.3 ст. 49 КК України, судом не встановлено.Тобто з моменту вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 кримінального проступку, передбаченого ч.2ст.125 КК України, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності сплинув у травні 2019 року.

Як зазначив Верховний Суд України в своєму аналізі судової практики застосування норм закону про звільнення від кримінальної відповідальності (покарання) у зв`язку із закінченням строків давності, у тому разі, коли підозрюваний, обвинувачений, підсудний заперечує проти застосування строків давності щодо нього, суд постановляє вирок, призначає винній особі покарання та на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК звільняє її від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.Частина 5 ст. 74 КК застосовується лише у випадках, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 49 КК). Якщо особа заперечує проти закриття справи за нереабілітуючою її підставою (закінчення строків давності) і вимагає закрити її, наприклад, за відсутністю події або складу злочину, суд, за наявності для цього підстав, визнає особу винною, ухвалює обвинувальний вирок і звільняє її від покарання, керуючись положеннями ст. 49, ч. 5 ст. 74. З огляду на викладене, враховуючи, що в матеріалах кримінального провадження відсутні дані щодо зупинення чи переривання перебігу строку давності, слід визнати, що на момент постановлення вироку, строк давності вчиненого в травні 2016 року сплинув, у зв`язку з чим, відповідно до ч.5 ст. 74 КК України, він підлягає звільненню від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності у відповідності до п. 2 ч.1 ст. 49 КК України .

Запобіжні заходи до обвинуваченого ОСОБА_9 на досудовому слідстві, як, і під час судового розгляду, не обиралися. Клопотання про обрання обвинуваченому запобіжних заходів до набрання вироком суду законної сили, до суду не подавалися.

Щодо заявленого потерпілим ОСОБА_11 у кримінальному провадженні цивільного позову, суд виходить з наступного.

Так, 18 лютого 2019 року до початку судового розгляду потерпілий подав цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, витрат на правову допомогу, який 08 жовтня 2019 року уточнив та просив стягнути на його користь через перенесений фізичний біль та відсутність протягом тривалого часу можливості зручно харчуватися, потребу у видаленні зубів, втрату сна, постійні головні болі моральну шкоду яку оцінює в 50000грн. та матеріальну шкоду понесену на лікування зубів в розмірі 4000грн., яка складається з видалення зуба 1000грн., виготовлення та встановлення протезу 3000грн., і оплату роботи адвоката в розмірі 5000 грн..

За нормами ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, - п.3 ч.2 ст.11 ЦК України. Згідно до ст.127, ст.129 ЦПК України, шкода завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні і ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. Органом досудового розслідування встановлено вину, яка знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, в діях обвинуваченого ОСОБА_9 , і є підставою для відшкодування. Заявлена потерпілим, цивільним позивачем, у цивільному позові матеріальна шкода підлягає стягненню з обвинуваченого у розмірі, доведеному належними і допустимими доказами на підтвердження понесення витрат, яких він зазнав, та становить до стягнення 4000грн., що підтверджується довідкою від 28 липня 2016 року.

В частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд дійшов висновку щодо їх часткового задоволення.

Так, особа, за нормами ст.23 ЦПК України, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною 1 ст.1177 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.За нормами п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому. Під час вирішення позовних вимог у цій частині, суд також вважає можливим застосувати практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 28.05.1985 у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», в якому зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які зіткнулися з проблемами можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин. Крім того, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У п. 52 рішення ЄСПЛ у справі «Ромашов проти України» від 27.07.2004 зазначено, що завдана позивачу моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом констатації самого факту порушення.

Суд бере до уваги пояснення потерпілого про те, що пережив і переживає психологічні страждання, набуті ним негативні емоції, душевний біль, на час подій порушення його нормальних життєвих зв`язків, змушений був за обставин, що склалися докладати значних життєвих зусиль для організації свого життя і потреби харчуватися. Виходячи з меж заявленого позову, керуючись засадами розумності, виваженості та справедливості, не відшкодування обвинувачем шкоди добровільно, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_11 до обвинуваченого ОСОБА_9 частково та стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином на його користь 10000грн.. Щодо відшкодування витрат потерпілій на професійну правничу допомогу, то суд враховує положення ст.ст.118,120 КПК України, ст.ст.133,137 ЦПК України, Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», та при визначенні суми відшкодування виходить з двох критеріїв: реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їх розміру, ураховуючи конкретні обставини справи, а також фінансовий стан обох сторін. Аналогічні критерії у своїй роботі застосовує Європейський суд із прав людини, коли присуджує судові витрати згідно зі ст.41 Конвенції з прав людини. Як свідчить судова практика, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними та неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див. рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

За нормами п.1 ч.1 ст.118КПК України процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу.Витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача та цивільного відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач ч.2 ст.120 КПК України.Правовою підставою відшкодування таких витрат є договір, укладений між потерпілим та адвокатом - представником, а також документи, що з одного боку процесуально підтверджують надання правових послуг представником, а з іншого боку свідчать про сплату вартості зазначеної правової допомоги.За нормами ст. ст. 26, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, ордеру. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу ст.133 ЦПК України.

Відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, закон не обмежує розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу за умови дотримання вимог ст.137 ЦПК України. Згідно з даною статтею ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 4 статті 137 ЦПК України запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України).

Судом встановлено, що 01 лютого 2019 року, в кримінальному провадженні, між потерпілим ОСОБА_11 та адвокатом Ради адвокатів Черкаської області ОСОБА_12 , укладено договір про надання правової допомоги (а.п.28,103 т.1), та здійснено оплату наданих послуг в розмірі 5000грн., що підтверджується розрахунком суми для оплати від 01 лютого 2019 року та квитанціями про оплату від 23 січня 2019 року, 01 лютого 2019 року(а.с.101,102т.1)

Речові докази у кримінальному провадженні і процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 49, ч.5ст.74 КК України,ст.ст 370,373, 374,393 КПК України, суд, -

ухвалив:

Визнати ОСОБА_9 винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 Кримінального Кодексу України, і призначити покарання у виді штрафу в розмірі ста (100) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн..

Звільнити на підставі п.2 ч.1 ст. 49, ч.5 ст.74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності ОСОБА_9 від призначеного судом покарання у виді штрафу у розмірі ста (100) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Процесуальні витрати і речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 до обвинуваченого ОСОБА_9 про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної та моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Хлистунівка Городищенського району Черкаської області, працюючого, місце реєстрації та місце проживання АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.В`язівок Городищенського району Черкаської області, пенсіонера, місце реєстрації та місце проживання АДРЕСА_2 матеріальну шкоду в розмірі 4000 грн. та моральну шкоду у розмірі 10000 грн. і витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн..

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Вирок суду може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору, потерпілому, представнику потерпілого.

Суддя ОСОБА_1