ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3545/23 Справа № 192/1540/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2023 року стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у провадженні за клопотанням засудженого про умовно-дострокове звільнення від покарання, відповідно до ст. 81 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_8

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково відповідно до ст. 81 КК.

В обґрунтування прийнятого рішення, суд першої інстанції зазначив, що засуджений відбув 2/3 частини строку покарання, працевлаштований в ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» днювальним котельної, до праці ставиться посередньо. Згідно довідки про заохочення та стягнення, на даний період часу має лише чотири заохочення, які отримував раз на рік, в 2023 році заохочень немає. Тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання, засудженого таким, що належно ставиться до праці, оскільки наявні у засудженого заохочення мають разовий, а не систематичний характер і є недостатніми для оцінки ставлення до праці засудженого, як належне.

Засуджений за весь період відбування покарання має три стягнення за порушення режиму утримання, останнє з яких 03 березня 2020 року у виді попередження. Згідно наявних в особовій справі характеристик засуджений за весь період відбування покарання характеризується посередньо, не приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не приймає участь в роботі самодіяльних організацій, в реалізації програм диференційованого виховного впливу, в зв`язку з чим, суд, не визнав поведінку засудженого сумлінною.

Враховуючи викладене суд, оцінивши в сукупності досліджені докази, вважав, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить суджений просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання ОСОБА_7 та звільнити його від відбування покарання умовно-достроково. Посилається на те, що суд першої інстанції не дав належної оцінки, що засуджений за час відбування покарання має чотири заохочення, має ІІІ групу інвалідності, працевлаштований, тому захисник робить висновок про наявність підстав, передбачених ст. 81 КК для звільнення ОСОБА_7 від покарання умовно-достроково.

Позиції учасників судового провадження.

Засуджений та захисник підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою у зв`язку з чим просив залишити її без змін.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції та матеріали провадження, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався у повному обсязі, виходячи з наступного.

У Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)» знаходиться з 20 лютого 2018 року. Початок строку відбування покарання: 16.02.2018, кінець строку відбування покарання: 16.02.2024.

04.03.2021 комісією установи відмовлено у заміні не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням відповідно до ст. 82 КК як особі, що не стала на шлях виправлення.

26.03.2021 комісією установи відмовлено в заміні умов тримання на підставі ст. 101 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі КВК).

25.02.2022 комісією виправної установи відмовлено засудженому у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відповідно до ст. 81 КК, як особі, що не довела свого виправлення.

З матеріалів справи слідує, що засуджений працевлаштований днювальним котельної, до праці ставиться посередньо, має чотири заохочення, застосовані 29 липня 2020 року, 26 січня 2021 року, 21 січня 2022 року і 13 жовтня 2022 року, в 2023 році заохочень немає. Одне заохочення за видом Зняття раніше накладеного стягнення. За весь період відбування покарання має три стягнення за порушення режиму утримання, які погашені та одне знято.

Згідно з наявною характеристикою засуджений за весь період відбування покарання характеризується посередньо, не приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не приймає участь в роботі самодіяльних організацій, в реалізації програм диференційованого виховного впливу.

Як видно з довідки по особовій справі засуджений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, звільнявся умовно-достроково, проте в період невідбутого строку покарання вчинив новий тяжкий злочин (а.с. 6).

З щоденника індивідуальної роботи із засудженим ОСОБА_7 (а.с. 16 -17) слідує, що оцінка поведінки засудженого за кожний квартал зазначена відмітка Задовільно і за жодний квартал відсутня відмітка за поведінку Добре.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК, призначене покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином, з вищенаведеної статті вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Статтею 6 КВК передбачено, що виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання, суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє та професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Відповідно до ч. 3 ст. 107 КВК, засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Статтею 81 КК чітко передбачено, що засуджений своє виправлення доводить ставленням до праці та сумлінною поведінкою, не за певний період, а протягом всього строку відбування покарання, крім випадків коди він за станом здоров`я не може бути працевлаштованим в установі.

Апеляційний суд оцінює поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, а не за окремий період і погоджується з висновками суду першої інстанції, що отримання одного заохочення за кожен рік відбування покарання та працевлаштування днювальним, загалом вказує на позитивні зміни у поведінці засудженого, однак за вказаних вище обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_7 не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

Обов`язковою умовою для застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбуття покарання є встановлення судом факту, що особа довела своє виправлення. У даному випадку, колегія суддів вважає, що за відсутності відомостей щодо системних заохочень, які б давали підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення, колегія суддів позбавлена можливості застосувати до ОСОБА_7 умовно-дострокове звільнення, оскільки на даний час, це буде суперечити меті призначеного покарання, яке полягає у виправленні засудженого та запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень, а також положенням ст. 81 КК.

Враховуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, апеляційний суд дійшов висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 в даному випадку є передчасним, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги захисника, які за змістом зводяться до дослівного викладу висновків суду першої інстанції, положень матеріального і процесуального закону та рекомендації відповідної постанови пленуму Верховного Суду України, не є необґрунтованими, тому вона підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись статтями 404, 405, 407 КПК, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_____________________ ______________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4