Справа № 456/3394/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/950/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 серпня 2023 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого, зокрема вироком Франківського районного суду м. Львова від 14.03.2022р. за ст. 408 КК України до 5 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком 1 (один) рік, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

оскарженим вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначено покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання за вироком Франківського районного суду м. Львова від 14.03.2022 року та визначено ОСОБА_8 остаточне покарання 5 (п`ять) років один місяць позбавлення волі.

Запобіжний захід, щодо ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено заставу.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту затримання та приведення вироку до виконання.

Зараховано ОСОБА_8 термін перебування під вартою по вказаному кримінальному провадженню з 4.10.2022 року по 27.01.2023 року.

Вирішено питання речових доказів, судових витрат та арештованого майна.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 , 6.07.2022р. близько 14.00 год., шляхом вільного доступу, зайшов на промислову територію поблизу виробничих приміщень підприємства ФОП « ОСОБА_9 », що по АДРЕСА_2 , де скориставшись тим, що його дій ніхто не бачить, в умовах воєнного стану, таємно викрав велосипед торгової марки «Prince» моделі «RazorAlu» (КЛ0Л02410) вартістю 3134,67 грн., який належав ОСОБА_10 , після чого, розпорядився таким велосипедом на власний розсуд, тим самим заподіявши потерпілому матеріальних збитків на вказану суму.

Не погоджуючись із оскарженим вироком суду, обвинувачений подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10.08.2023р. та призначити йому покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі.

В мотивах своєї апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що не погоджується з призначеним суворим покаранням у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі з тих мотивів , що воно є неспівмірне з вчиненим злочином. Таке, що не направлене на виправлення засудженого, а, навпаки, зважаючи на його хворобу і інвалідність 2-ї групи, направлене на скорочення обвинуваченому тривалості життя, що порушує основоположні принципи Європейської Конвенції з прав людини.

Зважаючи на те, що є інвалідом 2-ї групи та тяжко пересувається, просить суд на підставі п.3 ст.396КПК України проводити розгляд даної скарги за його відсутності, з чим погодилась колегія суддів, у відповідності до вимог ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти апеляційних вимог, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_8 дотримано.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі доказами, є обґрунтованим та в апеляційному порядку учасниками кримінального провадження не оскаржується.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Щодо призначеного судом першої інстанції покарання ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України, то слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до позиції, висловленої у постанові Верховного суду від 17 жовтня 2019 року у справі № № 205/7091/16-к (№ 51 - 1532 км 19), поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

При призначенні покарання, суд першої інстанції належним чином врахував усі конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , не працевлаштований, інвалід 2-ї групи, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, по місцю проживання характеризується посередньо, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття та сприяння розкриттю злочину, відшкодування потерпілому завданих збитків, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про можливість виправлення обвинуваченого з обранням покарання тільки у виді позбавлення волі.

Колегією суддів не знайдено підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , у тому числі застосування до нього положень ст. ст. 69 чи 75 КК України.

Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що суд першої інстанції не врахував стану здоров`я обвинуваченого, який є інвалідом другої групи, і відбування покарання ним в умовах позбавлення волі призведе до погіршення такого стану, колегією суддів не беруться до уваги, як безпідставні та необґрунтовані.

В матеріалах справи міститься довідка про призначення ОСОБА_8 другої групи інвалідності до 1 травня 2025 року (а.с. 167), однак відсутні будь-які застереження щодо неможливості відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства. Окрім того, не надано апеляційному суду інформації про те, що обвинувачений ОСОБА_8 , по стану свого здоров`я не може відбувати покарання у виді позбавлення волі. В умовах перебування обвинуваченого ОСОБА_8 в установах відбування покарань, у разі потреби, йому буде надаватись кваліфікована медична допомога працівниками медичних частин таких установ.

Таким чином, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 , викладені у апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не заслуговують на увагу. Підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли слугувати причиною скасування чи зміни вироку, колегією суддів не встановлено. Відтак вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405,407, 419, КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 серпня 2023 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. передбаченого ч.4 ст. 185 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 без задоволення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4