Справа № 742/5289/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/507/23
Категорія - щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР . Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

14 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі представника скаржника - адвоката ОСОБА_6

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові, одночасно в режимі відео конференції, апеляційну скаргу представника скаржника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 жовтня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на бездіяльність слідчого СВ Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання зави про вчинення кримінального правопорушення.

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя вказав на те, що викладені в ній обставини, за своїм змістом та суттю, не містять у собі відомостей, які б вказували на ознаки кримінального правопорушення та слугували б підставою для їх внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до ст. 214 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою зобов`язати слідчого (уповноважену особу) Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, викладені адвокатом ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 у заяві про вчинення кримінального правопорушення, щодо дій вчинених адвокатом ОСОБА_9 та невідкладно розпочати досудове розслідування.

Мотивує тим, що при постановленні ухвали слідчий суддя мав, відповідно до принципу законності, керуватись саме ч. 1 ст. 214 КПК України, яка встановлює в імперативному порядку недопустимість невнесення відомостей про можливе вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.

Вважає, що слідчий суддя зробив помилковий висновок щодо тлумачення ч. 1 ст. 214 КПК України про відсутність обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, оскільки це суперечить принципу законності та не підлягає застосуванню в межах даної справи з урахуванням наявних обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий мав внести відповідні відомості до ЄРДР після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення. Наголошує, що не допускається самовільне трактування на свій розсуд імперативних норм щодо обов`язку слідчого чи прокурора внести відомості до ЄРДР за заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Окремо звертає увагу на те, що слідчий суддя в ухвалі посилається на Положення про порядок ведення ЄРДР, затверджений наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 року за №139, який на сьогоднішній день є таким, що втратив чинність, що виключає законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді.

Слідчим суддею було неповно досліджено обставини, що мали істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення. Посилання слідчого судді на сьому сторінку позовної заяви не знаходять свого підтвердження серед матеріалів справи. Навіть у випадку, якщо була допущена одна описка на одному із багатьох процесуальних документів, в межах справи №761/6093/22, то це не позбавляло права адвоката ОСОБА_9 перевірити правильність написання адреси, а також це ніяким чином не доводить відсутність умислу в діях адвоката, а навіть навпаки. З метою маскування слідів вчинення злочину, адвокат ОСОБА_9 послався на можливо допущену описку в одному із багатьох процесуальних документів в межах вказаної справи.

При цьому, в межах справи на різних стадіях процесу в інтересах ОСОБА_7 подавались різні процесуальні документи, в шапці яких завжди вказувалась правильна електронна адреса ОСОБА_8 . В той же час, звертає увагу, що адвокатом ОСОБА_9 використовувались різні методи доставки кореспонденції, а отже, його твердження з приводу того, що всі листи до цього були доставлені, не заслуговують на увагу, зважаючи на різноманіття способів їх доставки.

Апелянт вважає, що довідка №5601 та пояснення ОСОБА_9 не є допустимими і належними доказами, що можуть свідчити про відсутність умислу у адвоката ОСОБА_9 на підробку документів. Також, вказане свідчить, що слідчий суддя ухилився від повного та всебічного розгляду даної скарги, з огляду на фактичне зайняття ним сторони адвоката ОСОБА_9 та з огляду на те, що суд не спростував в ухвалі доводи скарги, а також відомості зазначені у заві про вчинення кримінального правопорушення, тому вважає, що мотивування ухвали є неналежним і неповним, а тому вона підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідача, представника скаржника, який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу адвоката залишити без задоволення.

Частиною 1 статті 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Зокрема, п.1 ч.1 ст. 303 КПК України передбачено можливість оскарження у досудовому провадженні бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до положень ч.1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом офісу Генерального прокурора України № 298 від 30 червня 2020 року, Відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, як помилково вважає апелянт, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти і зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Прийняття та реєстрація заяви чи повідомлення про вчинення кримінального правопорушення не є тотожним поняттю внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, як помилкового вважає апелянт.

З матеріалів справи убачається, що заява адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 щодо можливих неправомірних дій 20 вересня 2023 року була зареєстрована до ЖЄО Прилуцького РВП за №12525, викладені в ній відомості були перевірені, доводи про наявність в діях вказаної заявником особи ознак кримінального правопорушення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим, відповідно до довідки №5601 було відмовлено у внесенні вказаних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Отже, посадовими особами Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області були повністю виконані положення ч. 4 ст. 214 КПК України.

При цьому, виходячи зі змісту положень ст. 214 КПК України, саме слідчий або прокурор наділені повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Єдиного реєстру досудових розслідувань не можуть бути внесені всі без винятку повідомлення про вчинення кримінальних правопорушень, як безпідставно вважає адвокат ОСОБА_8 , ці відомості мають бути перевірені слідчим або прокурором, щоб гарантувати кожній особі захист від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Як убачається з матеріалів справи, 14 вересня 2023 року адвокатом ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 до Прилуцького РВП засобами поштового зв`язку було скеровано заяву про вчинення кримінального правопорушення щодо дій вчинених адвокатом ОСОБА_9 .

В заяві адвокат ОСОБА_8 вважав, що в діях адвокат ОСОБА_9 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 358 КК України, оскільки подаючи через програмне забезпечення «Електронний суд» документи, що нібито підтверджують понесення витрат на професійну правничу допомогу з проханням її відшкодувати, а також докази про направлення цих документів адвокату ОСОБА_8 , ОСОБА_9 невірно вказав електронну адресу представника позивача - адвоката ОСОБА_8 та, на переконання заявника, подав суду підроблений доказ направлення документів представнику ОСОБА_7 , тим самим позбавив останнього передбаченого законодавством права подавати клопотання щодо доведення не співмірності витрат

Звернення ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 було зареєстроване та розглянуте. За результатами розгляду, даних, що можуть свідчити про вчинення будь-якого кримінального правопорушення адвокатом ОСОБА_9 при написанні електронної адреси адвоката ОСОБА_8 не наведено, тому підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відсутні.

Відповідальність за ст. 358 КК України настає лише в разі підроблення офіційного документа. Під цим поняттям мають на увазі інформацію, яка вказана на папері, магнітних дисках, флешках та інших пристроях. Крім того, на офіційних документах мають стояти печатки, підписи, штампи. І видавати такі документи мають не лише державні органи, але і інші юридичні організації, адвокати, нотаріуси, експертні бюро та інші організації.

Сформована за результатами інтернет відправлення інформація про доставку повідомлення не може вважатись офіційним документом. При цьому, помилка в написанні електронної адреси не може вважатись умислом в діях іншої особи, як помилково вважає заявник, не зважаючи на те, що адвокат ОСОБА_9 до цього неодноразово направляв документи представнику позивача в різних формах відправлень.

За заявою адвоката ОСОБА_8 була проведена належна перевірка, опитаний інший адвокат ОСОБА_9 , який заперечував умисність своїх дій щодо зазначення іншої електронної адреси представника позивача, до того ж офіційна адреса адвоката ОСОБА_8 , яку він зазначив в заві про вчинення кримінального правопорушення - ІНФОРМАЦІЯ_1 , при цьому, в позовній заяві, як електронну адресу для листування адвокат ОСОБА_8 вказав, як ІНФОРМАЦІЯ_2 (така ж електронна адреса вказана і в апеляційній скарзі), що відповідає тій електронній адресі, на яку адвокатом ОСОБА_9 були направлені документи щодо суми витрат, які в подальшому були стягнуті з позивача.

Крім того, під час здійснення перевірки було встановлено, що домен «knpartners.com» належить Адвокатському об`єднанню «Кравець та Партнери», що свідчить про те, що адвокат ОСОБА_9 надсилав документи за вірною адресою та виключає наявність в його діях ознаки кримінального правопорушення як про це безпідставно вказує ОСОБА_8 .

Під час судового розгляду слідчий суддя перевірив наведені адвокатом ОСОБА_8 фактичні обставини, які він вважає умисним підробленням документів, про що надав обґрунтовану відповідь, як того і вимагають положення кримінального процесуального законодавства в частині обґрунтованості та вмотивованості судового рішення. За межі наданих йому повноважень, слідчий суддя не виходив.

Помилкове посилання суду на те, що Положення про порядок ведення ЄРДР, затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 року за №139, яке втратило чинність, не спростовує обґрунтовані висновки слідчого судді.

Більш того, розділи та зміст Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом офісу Генерального прокурора України № 298 від 30 червня 2020 року, відповідають тим положенням, на які послався слідчий суддя.

Так, адвоката ОСОБА_8 було відмолено у внесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань з вказівкою на те, що подана ним заява не містила достатніх доводів вважати, що вказаною ним особою було вчинене будь-яке кримінальне правопорушення.

Здійснюючи судовий контроль за органом досудового розслідування, слідчий суддя уповноважений на перевірку повідомлених заявником обставин (у даному випадку це повідомлення про вчинення кримінального правопорушення адвокатом під час здійснення своєї професійної діяльності), а також на перевірку підстав, з яких заявнику було відмовлено у внесенні таких відомостей та з`ясування питання, чому орган досудового розслідування дійшов до висновку про відсутність підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Проаналізувавши викладені адвокатом ОСОБА_8 обставини, які він вважає вчиненням кримінального правопорушення, мотиви органу досудового розслідування при відмові у внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, доводи слідчого судді на спростування доводів заявника, колегія суддів приходить до висновку, що твердження адвоката ОСОБА_8 ґрунтуються на суб`єктивній оцінці та ставленні до зазначених у заяві про вчинення кримінального правопорушення обставин, та не містять конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, які б давали підстави для кваліфікації дій за будь-якою зі статей Кримінального кодексу України.

Адже із змісту заяви вбачається, що вся її суть зводиться до незгоди адвоката ОСОБА_8 з рішенням суду про стягнення з особи, в інтересах якої він діяв, суми відшкодування витрат, які поніс відповідач на отримання юридичної допомоги, незаконність якого він намагається довести у такий спосіб, відшукавши незначну помилку в написанні електронної пошти.

Помилковим є переконання апелянта, що він наділений безмежними правами на звернення з будь-якою заявою, вказавши, що визначена ним особа вчинила кримінальне правопорушення і ці відомості беззастережно мають бути внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки всі питання щодо місця звернення та форми цих звернень чітко регламентовані нині діючим кримінально-процесуальним Законом, що повністю узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Проте, у справі «Мельник проти України» Європейський суд наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Таким чином, оскільки заява адвоката ОСОБА_8 була зареєстрована Прилуцьким РВП ГУНП в Чернігівській області, викладені у ній доводи були перевірені, заявнику було відмовлено у внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань з тих підстав, що повідомлення про вчинення кримінального правопорушення не містить жодних об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення злочину, а слідчий суддя перевірив доводи заявника та надав вмотивовані відповіді на всі доводи скарги, за відсутності порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою скасування ухвали слідчого судді, а також таких порушень, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та зміні або скасуванню не підлягає.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 жовтня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого СВ Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області, без змін.

Ухвала набирає законної сили після її постановлення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4