Справа № 135/711/21
Провадження № 1-кп/206/24/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2023 Самарський районний суд

міста Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0003337 за обвинуваченням: ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_5 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_12 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_13 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_14 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_15 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_16 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

11.12.2023 від прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 до суду надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 . Клопотання обґрунтовано тим, що наявність обґрунтованого обвинувачення у вчинені ОСОБА_4 інкримінованих кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які будуть дослідженні в ході судового розгляду вказаного кримінального провадження. Підставами для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому є те, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачують у скоєнні умисних особливо тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. ОСОБА_4 усвідомлюючи міру покарання, у випадку визнання його винним у вчинені злочинів в яких він обвинувачується, буде переховуватись від суду, зможе незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, може продовжити вчинення кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення, а застосування менш суворих запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання вищезазначеним ризикам та забезпечення його належної поведінки. Єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію викладених вище ризиків є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У даному кримінальному провадженні наявність виключності випадку обумовлена тим, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , набули значного суспільного резонансу, оскільки відносяться до категорії тяжких злочинів, вчинених умисно та з корисливих мотивів, а також з урахуванням того, що він вчиняв свої дії в умовах утримання в ДУ Державній установі «Ладижинська виправна колонія № 39», унаслідок чого дії ОСОБА_4 в очах громадськості дискредитують діяльність Державних установ «Ладижинська виправна колонія № 39» та пенітенціарної системи в цілому, підривають авторитет та довіру до працівників органів пенітенціарної системи, що сприяє формуванню негативної суспільної думки щодо діяльності органів пенітенціарної системи та усієї гілки виконавчої влади України, а також може призвести до стрімкого зростання рівня злочинності, зокрема на території зазначених установ, так і в межах України в цілому. З урахуванням вищенаведеного, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 та виконання ним процесуальних рішень, запобігання можливим спробам переховування від суду, незаконного впливу на свідків, потерпілих та інших обвинувачених, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, прокурор просила застосувати запобіжний у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 днів без права внесення застави.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання та просила його задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , не погоджуючись з клопотанням прокурора подав до суду заперечення щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 в яких зазначив, що з клопотання та долучених до нього документів, можна достовірно стверджувати про необґрунтованість підозри та не підтвердження її долученими доказами. Так, у клопотанні ризики, на які посилається прокурор нічим не підтвердженні. Жодного доводу прокурор не навів та не довів перед судом, чому до ОСОБА_4 не можуть бути застосовані інші, не пов`язані із триманням під вартою запобіжні заходи. Також у прокурора відсутні відомості, які б давали підстави вважати, що з`явилися нові ризики. Враховуючи вищевикладене, захисник просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора та не застосовувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_4 заперечував щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказав, що ризики, які зазначені прокурором в клопотанні нічим не підтверджені, просив відмовити у задоволенні клопотання.

Представник потерпілого ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ТОВ «ІСТ-ЗАХІД» підтримала клопотання прокурора та наполягала на його задоволенні.

Обвинувачений ОСОБА_5 , та його захисник заперечували щодо задоволення клопотання прокурора та просили відмовити в повному обсязі.

Заслухавши думку прокурора, обвинувачених, їх захисників та представника потерпілого, суд вважає, що клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу обвинуваченому підлягає задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України.

Суд, при вирішенні даного клопотання, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення, що у даному випадку стороною обвинувачення дотримано, оскільки наявні, на цей час докази у провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок обвинуваченого з цими злочинами.

Суд погоджується з доводами прокурора, що встановлені обставини під час розгляду клопотання, дійсно свідчать про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватись від суду; незаконно впливати на інших обвинувачених, потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні; продовжити вчинення кримінальних правопорушень. В ході досудового розслідування та в ході ознайомлення з матеріалами кримінального провадження ОСОБА_4 стали відомі адреси всіх потерпілих та свідків, а тому, наявний ризик впливу на них. Також, обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_4 діяння та його судимості, а також те, що він офіційно не працює, підтверджує ризик того, що він знову може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Суд, окрім цього, враховує характер кримінальних правопорушень, які мають високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, практику Європейського суду з прав людини - п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

Судом встановлено, що запобігання ризикам переховування обвинуваченого від суду, вплив на свідків та потерпілих, вчинення нових злочинів становить суспільний інтерес, який полягає в забезпеченні відправлення судочинства. Цей інтерес має превалююче значення та виправдовує застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, саме у вигляді тримання під вартою.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, є недостатньою мірою, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказані обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до обвинуваченого такого виду запобіжного заходу як особисте зобов`язання.

На переконання суду, на даний час існують ризики того, що ОСОБА_4 перебуваючи без жодного запобіжного заходу не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки та матиме можливість перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню судового розгляду кримінального провадження.

За сукупності встановлених судом обставин, суд вважає за доцільне застосувати запобіжний захід у вигляді триманні під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, у тому числі і домашній арешт, можуть забезпечити на даному етапі виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та його належну поведінку.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, обвинуваченому може бути змінений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в разі внесення застави, розмір якої визначений даною ухвалою.

В зв`язку із чим, суд вважає за необхідне визначити розмір застави відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2023. Враховуючи характеризуючи данні обвинуваченого та злочини, у яких він обвинувачується, сума застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 536800 грн. буде достатньою для внесення у якості застави.

У відповідності до ст. 194 КПК України, на обвинуваченого необхідно покласти відповідні обов`язки у разі внесення застави, а саме: прибувати до прокурора або суду за першим викликом; не відлучатися із місця проживання без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання та реєстрації; утримуватися від спілкування зі свідками по даному кримінальному провадженню; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 9, 28, 131, 132, 175-178, 182, 197, 331, 369, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ

Клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0003337 задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто з 13.12.2023 до 10.02.2024 включно (ДУ "Дніпровська установа виконання покарань № 4").

Одночасно визначити обвинуваченому ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536800 (п`ятсот тридцять шість тисяч вісімсот) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок (отримувач коштів: ТУ ДСАУ в Дніпропетровській області, код отримувача , реквізити рахунку отримувача: UA0017442, банк отримувача: ДКСУ, м. Київ, код МФО: 820172).

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної судом в ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього обвинуваченого під вартою.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення, під вартою в якому знаходиться обвинувачений, негайно здійснює розпорядження про його звільнення з-під варти та повідомляє про це усно і письмово прокурора та суд. Перевірка документа, що підтверджує внесення застави, не може тривати більше одного робочого дня.

У разі звільнення ОСОБА_4 з-під варти під заставу, покласти на нього обов`язки: прибувати до прокурора або суду за першим викликом; не відлучатися із місця проживання без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання та реєстрації; утримуватися від спілкування зі свідками по даному кримінальному провадженню; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності).

Строк обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з дня внесення застави.

У разі невиконання покладених обов`язків, до ОСОБА_4 може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Строк дії ухвали визначити до 10.02.2024 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1