ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/676/24 Справа № 932/9643/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2023 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Курганчі, Ташкентської області, Узбекистану, особи без громадянства, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121, ч.2 ст. 125 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_9 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18 лютого 2024 року.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахувавши тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_9 , покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, а також особу обвинуваченого та стадію розгляду провадження, посилався на те, що ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не припинили існувати та застосування менш обтяжливого запобіжного заходу не зможе їм запобігти.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Свої вимоги захисник обґрунтовує порушенням порядку розгляду клопотання та недоведеністю встановлених судом ризиків. Адвокат зазначає, що судом було розглянуто усне клопотання прокурора, що суперечить вимогам КПК України. Поряд із цим, захисник вважає, що заявлені прокурором ризики не є такими, що об`єктивно існують. Адвокат посилається на те, що обвинувачений ОСОБА_9 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину, розкаявся у вчиненому, вжив заходи щодо добровільного відшкодування завданої шкоди потерпілим, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, що свідчить про критичну оцінку останнім своїх дій та готовність нести кримінальну відповідальність. Окрім цього, ОСОБА_9 має постійне місце мешкання, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, виховує сина дружини, за місцем мешкання характеризується позитивно, до моменту ув`язнення був працевлаштований, за місцем роботи характеризувався позитивно, до кримінальної відповідальності не притягався. На переконання захисника, наведені обставини спростовують встановлені судом ризики, тоді як сама лише тяжкість кримінальних правопорушень та ймовірного покарання не може їх обґрунтовувати. Окрім наведено, захисник звертає увагу на те, що суд встановив ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, в той час як прокурор заявив про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який апеляційну скаргу підтримав, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

В силу вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах контрольного провадження, 21 грудня 2023 року судом, на розгляді якого перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 , в порядку ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою останнього.

Вирішуючи питання про продовження строку застосування запобіжного заходу суд першої інстанції дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість подальшого тримання ОСОБА_9 під вартою, та дійшов висновку про існування тих, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились і виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження тримання під вартою ОСОБА_9 та доводи захисту щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення цього питання.

Так, суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК України, врахував тяжкість злочинів у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_9 , покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, стадію розгляду провадження, особу обвинуваченого та відповідно наявність передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК ризиків, які не припинили існувати, тому дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою останнього та відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою, та стороною захисту не наведені.

Щодо доводів захисника про недоведеність встановлених судом ризиків, то їх суд вважає необґрунтованими, оскільки сукупність даних про тяжкість злочинів у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_9 , один з яких відноситься до категорії тяжких, за вчинення якого передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, стадію розгляду провадження, судове слідство якого наразі не завершено, а також особу обвинуваченого, який громадянства, місця реєстрації та міцних соціальних зв`язків не має, з урахуванням оголошеного на території України воєнного стану, безпосередньо вказує на їх існування.

Твердження захисника про наявність у обвинуваченого постійного місяця проживання та дружини, з якою він перебуває у фактичних шлюбних відносинах та дитину якої виховує, не заслуговують на увагу, оскільки не є стримуючим фактором належної процесуальної поведінки останнього, як такі, що не перешкодили останньому розпочати злочинну діяльність.

Не є обґрунтованими й твердження захисника про відсутність у обвинуваченого судимостей.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_9 обвинувачується, зокрема, у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, шляхом нанесення потерпілому 11 ударів ножем. При цьому, обвинувачений не має сталих соціальних зв`язків, постійного місця реєстрації та джерела доходу.

На переконання колегії суддів, наведені обставини істотним чином підвищують суспільну небезпечність останнього та свідчать про неможливість забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків за умови застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Що стосується визнання обвинуваченим своєї вини, щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, то ці обставини мають бути враховані судом лише при призначенні покарання та не є самостійною підставою для зміни запобіжного заходу.

Щодо доводів захисту про порушення прокурором порядку звернення до суду з клопотанням про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, то ці обставини хоча і мають місце, проте підстав для скасування ухвали суду не дають.

Колегія суддів погоджується з тим, що клопотання прокурора має бути подано у письмовій формі, однак зауважує, що його відсутність не перешкоджає розгляду питання про продовження строку тримання під вартою й з ініціативи суду.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2023 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121, ч.2 ст. 125 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4