Справа № 567/1608/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі :

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за №0000207 від 20.07.2023 р. по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Оженин Острозького району Рівненської області, зареєстроване та фактичне місце проживання : АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, тимчасово непрацюючого, раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим:

- 15.04.1997 Острозьким районним судом Рівненської області за ч.3 ст.140 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі строком 3 роки 3 місяці, на підставі ст.45 КК України (в редакції 1960 року) звільнений від відбування покарання із встановленням іспитового строку 3 роки;

- 29.09.1998 Острозьким районним судом Рівненської області за ч.2 ст.141 КК України (в редакції 1960 року), на підставі ст.43 КК України (в редакції 1960 року) приєднано невідбуте покарання за вироком Острозького районного суду Рівненської області від 15.04.1997 та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки; звільнився 15.11.1999 умовно-достроково, невідбутий термін 1 рік 5 місяців 8 днів;

- 12.11.2002 Рівненським міським судом Рівненської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі; звільнився 25.06.2003 умовно-достроково, невідбутий термін 3 місяці 1 день;

- 23.04.2004 Баришевським районним судом Київської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі;

- 23.05.2005 Бориспільським міським судом Київської області за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі; звільнився 04.08.2006 умовно-достроково, невідбутий термін 11 місяців 22 дні;

- 08.04.2009 Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі; звільнився 01.04.2010 по відбуттю строку покарання;

- 19.04.2011 Мелітопольським міським судом Запорізької області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст.70 КК України до покарання у виді 4 роки 2 місяці позбавлення волі; звільнився 28.01.2014 умовно-достроково, невідбутий термін 1 рік 1 місяць 13 днів;

- 10.04.2014 Острозьким районним судом Рівненської області за ч.1 ст.187 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19.04.2011 та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців; звільнився 21.11.2016 умовно-достроково, невідбутий термін 8 місяців 14 днів;

- 21.03.2018 Острозьким районним судом Рівненської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання із встановленням іспитового строку 1 рік;

- 08.11.2018 Острозьким районним судом Рівненської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Острозького районного суду Рівненської області від 21.03.2018 та призначено остаточне покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі; звільнився 11.10.2021 умовно-достроково, невідбутий термін 3 місяці 17 днів;

до погашення чи зняття судимості в установленому законом порядку на шлях виправлення та перевиховання не став та повторно вчинив нове умисне кримінальне правопорушення корисливого характеру при наступних обставин.

Так, 16 липня 2023 року о 07.30 год., тобто в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, яким введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, та після чого неодноразово продовжено, в тому числі Указом Президента України №254/2023 від 01 травня 2023 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №3057-ІХ від 02 травня 2023 року, яким продовжено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб, ОСОБА_4 перебуваючи поблизу зупинки громадського транспорту та приміщення аптеки «Глорія», що знаходяться за адресою: с.Оженин, вул.Мирна, 9 (Острозька МТТ) Рівненського району Рівненської області, переслідуючи раптово виниклий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, шляхом вільного доступу, таємно викрав велосипед марки «Ardis»,вартістю 1341 грн. 67 коп., який на праві приватної власності належав ОСОБА_5 , та був залишений нею там на тимчасове зберігання.

Після реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину, та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 1341 грн. 67 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України визнав повністю, підтвердив обставини, викладені у складеному відносно нього обвинувальному акті, та пояснив, що у день та час, вказаний в обвинувальному акті він, будучи випившим, перебував в с.Оженин біля приміщення аптеки «Глорія», де помітив велосипед, який він вирішив привласнити, користуючись тим, що поруч нікого не було. В подальшому він сів на велосипед та поїхав у своїх справах. Велосипедом він користувався впродовж 3 днів, до тих пір, поки велосипед у нього не вилучили працівники поліції. Після крадіжки велосипеда він спілкувався з потерпілою, просив у неї вибачення. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати.

В судовому засіданні встановлено, що обставини справи встановлені даним вироком, а саме місце, час, спосіб вчинення та наслідки кримінального правопорушення, форма вини і мотиви кримінального правопорушення ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.

Визнавши недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин та за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та в умовах воєнного стану.

При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Суд пересвідчився, що позиція учасників судового розгляду щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого і зокрема те, що відповідно до ст.12 КК України обвинуваченим скоєно тяжкий злочин.

Беручи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує, що він неодружений, тимчасово не працює, по місцю проживання характеризується негативно як раніше судима особа та як такий, що зловживає алкогольним напоями.

Згідно довідки КНП «Острозька багатопрофільна лікарня» від 25.07.2023 р. ОСОБА_4 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває та перебуває під спостереженням лікаря-нарколога з діагнозом : психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю.

ОСОБА_4 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за аналогічні злочини, у зв`язку з чим відбував покарання. Востаннє був засуджений згідно вироку Острозького районного суду Рівненської області від 08.11.2018 за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Острозького районного суду Рівненської області від 21.03.2018 та призначено остаточне покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі, відбував покарання та був звільнений 11.10.2021 умовно-достроково, невідбутий термін 3 місяці 17 днів.

Таким чином, ОСОБА_4 до погашення чи зняття судимості в установленому законом порядку на шлях виправлення не став та повторно вчинив нове умисне кримінальне правопорушення корисливого характеру.

Відповідно до ст.66 КК України суд враховує, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Водночас, відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Ця функція потребує врахування та оцінки конкретних обставин провадження, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, і за змістом якої суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, суд, урахувавши тяжкість злочину, особу винного та інші обставини провадження, дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Так, згідно з вимогами ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчиненню інших злочинів, враховуючи наявність пом`якшуючих покарання обставин та за відсутності обтяжуючих обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах нагляду за ним та постійного контролю за його поведінкою з боку уповноваженого органу з питань пробації, та вважає за можливе призначити йому покарання із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням - встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Одночасно, при визначенні тривалості іспитового строку суд враховує наявність судимості, характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, вид і строк призначеного покарання, обставини, що характеризують особу обвинуваченого, середовище, в якому він перебуває та вважає за необхідне встановити його строком на 3 роки.

При вирішенні питання про відшкодування процесуальних витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1, 2 ст.122 КПК України витрати, пов`язані із залученням експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про залучення експерта. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Згідно ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що витрати на проведення судової товарознавчої експертизи у даному кримінальному провадженні становлять 956 грн., а відтак суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з обвинуваченого витрат, пов`язаних з проведенням експертизи у вказаному розмірі.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, клопотань щодо обрання запобіжного заходу не заявлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.100, 122, 124, ч.3 ст.349, ст.ст.370, 374 КПК України, -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

Покласти на ОСОБА_4 відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Повідомити ОСОБА_4 про те, що він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки та попередити його, що він протягом іспитового строку не повинен вчиняти нового кримінального правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи у розмірі 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) грн.

Речові докази :

- велосипед марки «Ardis», який передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 - вважати їй повернутим;

- диск для лазерних систем зчитування інформації «CD-R» із відеозаписом із камер спостереження, на якому наявний надпис «ФОП ОСОБА_6 » - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1