ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/115/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 січня 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

в с т а н о в и л а:

Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області розглядається кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000023 від 23.06.2022 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000023 від 21.06.2022 року про обвинувачення ОСОБА_7 скеровано до суду 28.10.2022 року

Ухвалою від 01.11.2022 року було призначено підготовче засідання на 11.11.2022 року, у яке обвинувачений не з`явився, як і не з`явився у наступні судові засідання призначені судом першої інстанції.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 20.12.2023 року оголошено в розшук обвинуваченого ОСОБА_7 , надано дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 січня 2024 року задоволено клопотання прокурора Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до двох місяців, до 14 березня 2024 року.

Одночасно, для забезпечення виконання ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України, визначено заставу у розмірі 40 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять) гривень.

В обґрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що не вбачає підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також те, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та зможе запобігти встановленим ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 вказує, що зазначену ухвалу вважають незаконною та такою, що прийнята із порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Сторона захисту звертає увагу, що у матеріалах кримінального провадження відсутні відомості, які вказують на неодноразове застосування приводів до ОСОБА_9 в судове засідання у разі його належного повідомлення та існування даних, які можуть свідчити про те, що ОСОБА_9 , перебуваючи на волі, порушуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.

Вказує, що 18 січня 2024 року ОСОБА_9 будучи належним чином повідомлений про судове засідання, самостійно прибув до суду та пояснив, що прибути у судове засідання 13.11.2023 року не міг у зв`язку із незадовільним станом здоров`я, проте не надав підтверджуючі документи під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу.

Вважає, що розмір застави, визначений судом при застосуванні запобіжного заходу у виді взяття плд варту, є надмірним та необґрунтованим, а при визначенні розміру застави судом першої інстанції не враховано соціальний та фінансовий стан ОСОБА_7 .

Просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту, чи застави у значно меншому розмірі.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просять скасувати оскаржувану ухвалу місцевого суду та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту чи особистого зобов`язання, або зменшити йому розмір застави; міркування прокурора, який вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою і тому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги адвоката обвинуваченого; дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів підстав для її задоволення не вбачає, з огляду на наступне.

Висновок, викладений в ухвалі Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 січня 2024 року щодо підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону, а при розгляді питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд не допустив таких порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для його скасування.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, яке за ступенем тяжкості є тяжким злочином.

Апеляційний суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Окрім того, згідно рішення ЄСПЛ у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Аналіз матеріалів кримінального провадження та безпосередньо оскаржуваного апелянтом рішення місцевого суду, дає підстави колегії суддів для висновку, що на даній стадії кримінального провадження, при вирішенні питання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу, стандарт доказування «обґрунтована підозра» дотримано як прокурором, який звернувся до суду з відповідним клопотання, так і судом, яким обвинуваченому ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Також судом правильно враховано конкретні обставини справи, характер та обставини вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 діяння, як воно сформульоване у обвинуваченні.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що наведені обставини свідчать про наявність обґрунтованого ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме - переховуватись від суду.

Апеляційний суд також звертає вагу, що згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше несудимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Поряд з цим, відповідно до ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме - тримання під вартою.

За наведених обставин, а також враховуючи процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 , який неодноразово, будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення судових засідань у кримінальному провадженні, в якому він є обвинуваченим, без поважних причин не з`являвся у судові засідання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

На думку колегії суддів, обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, судом першої інстанції у повній мірі та у визначеному законом порядку враховано особу обвинуваченого, його соціальні зв`язки, характер та тяжкість інкримінованого злочину, а також всі обставини справи, з якими закон пов`язує вирішення такого питання.

Що стосується доводів апелянта про зменшення розміру визначеної обвинуваченому застави, як альтернативного виду запобіжного заходу, то колегія суддів з таки твердженням не погоджується.

На переконання колегії суддів, визначений місцевим судом розмір застави, який суд відповідно до ч.4 ст.183 КПК України вправі був і не обирати, хоча є суттєвим для майнового стану обвинуваченого та небажаним для втрати, але дієвим для виконання завдань цього кримінального провадження, а саме запобігти встановленому судом ризику, визначеному ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином, порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції яку оскаржує сторона захисту, по справі не встановлено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав до її скасування, про що ставлять питання апелянти, не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 січня 2024 року про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - без змін.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді