Ухвала

Іменем України

12 жовтня 2023 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Миропіль, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.3 ст.342, ч.2 ст.345 Кримінального кодексу України у кримінальному провадженні №0000373 від 14 липня 2023 року,

встановив:

Старший слідчий в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області майор поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира із клопотанням, погодженим прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 , відповідно до змісту якого просить продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 (шістдесят) днів у кримінальному провадженні №0000373 від 14.07.2023.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий ОСОБА_3 зазначає, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000373 від 14.07.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.1 ст.263, ч.1 ст.309, ч.2 ст.28, ч.3 ст.342, ч.2 ст.345, ч.2 ст.146, ст.386 КК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження, у достовірно невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці, але не пізніше 23 грудня 2022 року, у ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , які вступили у попередню злочинну змову, з корисливих мотивів, на ґрунті вигаданого боргового зобов`язання, виник умисел направлений на вимогу передачі їм грошових коштів ОСОБА_9 , поєднаний із застосуванням фізичного насильства та погрозами насильства над потерпілим.

Так, 23.12.2022 у вечірній час, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 з метою реалізації свого злочинного умислу, діючи за попередньою змовою, переслідуючи корисливий мотив та керуючись єдиним злочинним умислом направленим на вимагання грошових коштів у ОСОБА_9 , приїхали на невстановленому автомобілі до підприємства по обробці граніту, яке орендує потерпілий ОСОБА_9 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де зустрілись із потерпілим ОСОБА_9 .

В ході спілкування з потерпілим ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 в усній формі висловили вимогу передачі їм грошових коштів в сумі 3000 доларів США, та повідомили про негативні наслідки для здоров`я потерпілого у разі невиконання ним цієї вимоги. Після отримання відмови потерпілого ОСОБА_9 давати грошові кошти, ОСОБА_8 наніс потерпілому два удари кулаками рук по голові, а саме в ліве вухо та по носі, від чого потерпілий відчув сильний фізичний біль. Після цього ОСОБА_8 встановив термін до 24.03.2023 на отримання грошових коштів від потерпілого ОСОБА_9 в сумі 3000 доларів США, а якщо він цього не зробить, то до нього буде застосовано фізичне насильство та пошкоджено його майно.

У подальшому, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 , не припиняючи своїх злочинних дій, розуміючи їх протиправний характер та бажаючи настання наслідків у вигляді незаконного отримання грошових коштів від ОСОБА_9 , телефонував останньому та в усній формі повторно висловлював вимогу передачі грошових коштів в сумі 3000 доларів США, погрожуючи застосуванням насильства відносно потерпілого у разі невиконання ним цієї вимоги.

Крім цього, 15 липня 2023 року близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 , прибули до місця проведення слідчих дій працівниками правоохоронних органів з метою вчинення опору та умисного заподіяння побоїв вказаним працівникам, а саме прибули до місця проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_4 , де на той момент виконували свої службові обов`язки як учасники проведення обшуку старший оперуповноважений Управління стратегічних розслідувань в Житомирській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України капітан поліції ОСОБА_11 та оперуповноважений Управління служби безпеки України в Житомирській області капітан ОСОБА_12 , та достовірно знаючи, що останні являються працівниками правоохоронних органів, почали вчиняти опір та заподіяли побої вказаним працівникам, при цьому примушуючи їх шляхом застосування насильства спрямованого до виконання явно незаконних дій, а саме відпуску з місця слідчої дії учасника обшуку ОСОБА_8 , який був затриманий у порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

15.08.2023 СУ ГУНП в Житомирській області у порядку ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_5 затримано, та 16.08.2023 повідомлено про підозру.

17.08.2023 у відповідності до вимог ст.ст.276-279 КПК України, ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.3 ст.342, ч.2 ст.345 КК України.

18.08.2023 Корольовським районним судом м.Житомира до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Необхідність продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою орган досудового розслідування обґрунтовує необхідністю запобігання ризикам, передбаченим п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України:

- п.1 ч.1 ст.177 КПК України, бажаючи уникнути негативних наслідків кримінально-правового та цивільно-правового характеру, підозрюваний ОСОБА_5 може ухилятися від органу досудового розслідування та суду, враховуючи кваліфікацію вчинених злочинів;

- п.2 ч.1 ст.177 КПК України, перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_5 може вчиняти спроби знищити, сховати, спотворити речові докази, які наразі не перебувають у розпорядженні органу досудового розслідування;

- п.3 та п.4 ч.1 ст.177 КПК України, підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджанню всебічного, повного та неупередженого встановлення обставин вчиненого злочину, може вчиняти спроби протиправного впливу на учасників кримінального провадження будь- яким шляхом для зміни (відмови) від показів останніх. ОСОБА_5 може вчиняти спроби спілкуватися з іншими собами, у тому числі дистанційно, використовуючи досягнення науки і техніки у сфері інформаційних та телекомунікаційних технологій, та повідомляти останнім про докази, які перебувають у розпорядженні органів слідства, про необхідність знищити та приховати інші докази, про існування яких стороні обвинувачення наразі не відомо. Крім того, підозрюваний може орієнтувати інших осіб про необхідність переховуватися з метою уникнення кримінальної відповідальності та ускладнити процес доказування вчинення кримінального правопорушення з кваліфікуючою ознакою за попередньою змовою групою осіб;

- п.5 ч.1 ст.177 КПК України, характер та послідовність вчинення злочину ОСОБА_5 у якому останній наразі обґрунтовано підозрюється, може свідчити про те, що вчинення даного роду кримінальних правопорушень є одним із способів отримання джерел доходів для прожиття.

Слідчий ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні подане клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримали, з підстав, викладених у клопотанні. Прокурор додатково зазначив, що ризики, передбачені положеннями частини першої статті 177 КПК України, на час розгляду клопотання є актуальними.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого та просив застосувати стосовно підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронного засобу контролю. Зазначив, що ОСОБА_5 з моменту повідомлення йому про підозру жодного разу не був допитаний та з ним не проводились слідчі дії, при цьому, з наявного в матеріалах кримінального провадження протоколу допиту потерпілого ОСОБА_9 вбачається, що підозрюваний не заподіював йому жодних тілесних ушкоджень. Також вказав, що ризик впливу ОСОБА_5 на інших підозрюваних відсутній, з огляду на їх перебування під вартою. Крім того, просив врахувати те, що першопочатково ОСОБА_5 інкримінувалась лише ч.4 ст.189 КК України, підозра по ст.ст.342, 345 КК України є необгрунтованою, оскільки відсутні докази опору працівникам правовохоронних органів і заподіяння їм побоїв (відсутній відеозапис з камери).

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника та просив застосувати стосовно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Додатково вказав, що жодного опору працівникам поліції не чинив, оскільки коли він та ОСОБА_13 прибули за адресою в м.Коростишів, на місці проводились слідчі дії працівниками правоохоронних органів і чинити опір було абсурдно, натомість їх скрутили та затримали. Також зазначив, що не вимагав грошових коштів у потерпілого ОСОБА_9 та не спричиняв йому тілесних ушкоджень.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, вислухавши учасників справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

У відповідності до ч.5 цієї ж статті, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан; наявність судимостей; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Щодо наявності обґрунтованої підозри, слідчий суддя зазначає наступне.

Так як положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття "обґрунтованості підозри", в оцінці цього питання слідчій судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема "Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства", "Нечипорук та Йонкало проти України", Європейський суд з прав людини наголошує, що "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати неупередженого спостерігача в тому, що відповідна особа можливо вчинила злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування "обґрунтована підозра" не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи. Обґрунтована підозра повинна бути заснована на об`єктивних фактах, наданих суду стороною обвинувачення.

17 серпня 2023 року ОСОБА_5 було повідомлено про нову підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.2 ст.28, ч.3 ст.342, ч.2 ст.28, ч.2 ст.345 Кримінального кодексу України, з яких кримінальне правопорушення за ч.4 ст.189 КК України є особливо тяжким злочином.

Так, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що надані слідчим та прокурором докази у їх сукупності переконали б неупередженого спостерігача, що ОСОБА_5 , можливо, вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.189, ч.2 ст.28, ч.3 ст.342, ч.2 ст.28, ч.2 ст.345 Кримінального кодексу України, що підтверджується, зокрема: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань; протоколами прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 16 серпня 2023 року; протоколом допиту потерпілого від 16 серпня 2023 року; протоколом додаткового допиту потерпілого від 26 вересня 2023 року; протоколами проведення слідчого експерименту від 16 серпня 2023 року, від 29 вересня 2023 року; рапортами; протоколами (додаткового) допиту потерпілого від 16 серпня 2023 року.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 11 жовтня 2023 року у справі №296/10036/23 продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження №0000373 від 14.07.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.1 ст.263, ч.1 ст.309, ч.2 ст.28, ч.3 ст.342, ч.2 ст.345, ч.2 ст.146, ст.386 КК України до п`яти місяців, тобто до 15 січня 2024 року, а отже встановлено обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання ОСОБА_5 під вартою.

При цьому, слідчий суддя враховує ризики, які не зменшились і продовжують існувати, які виправдовують тримання особи під вартою.

Зокрема, продовжує існувати ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, яке йому загрожує.

Так, ОСОБА_5 підозрюється зокрема у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

У справі "Ілійков проти Болгарії" (заява №33977/96) від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини вказав, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На обґрунтування ризику можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя враховує, що тяжкість покарання збільшує його ймовірність, а також враховує особу підозрюваного, який не має міцних соціальних зв`язків, не одружений, дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має.

Також суд не виключає продовження існування ризику щодо можливості знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, оскільки збір доказів органом досудового розслідування триває.

Крім того, слідчий суддя вважає доведеним продовження існування ризику можливого продовження вчинення ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень або вчинення іншого кримінального правопорушення, зокрема проти власності, з огляду на обставини кримінального провадження №0000373 від 14.07.2023 та те, що підозрюваний не має офіційних джерел доходів..

Слідчий суддя не виключає ризику незаконного впливу зі сторони підозрюваного ОСОБА_5 на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні №0000373 від 14.07.2023 з метою схилити їх до відмови від наданих показань на свою користь, а також незаконного впливу на інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні.

Разом з тим, суд вважає недостатньо доведеним продовження існування ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим шляхом.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання підозрюваного під вартою, слідчим суддею враховані вимоги п.3 і п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Водночас, даних про наявність підстав для зміни запобіжного заходу на менш м`який, ніж тримання під вартою, слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено та стороною захисту достатніми доказами не доведено.

З огляду на наведене, враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється, зокрема у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали, беручи до уваги особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку тримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою до 10 грудня 2023 року включно.

Відповідно до вимог п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Беручи до уваги приписи п.1 ч.4 ст.183 КПК України, розмір застави слідчим суддею не визначається, оскільки ОСОБА_5 пред`явлена підозра, зокрема у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

Враховуючи вищевикладене, клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_14 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 131, 132, 176-178, 183, 184, 193-194, 196-197, 199, 205 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 10 грудня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали складено 16 жовтня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1