Сарненський районний суд
Рівненської області
_________________________________________________
Справа № 572/287/23
Провадження № 1-кс/572/725/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2023 року м.Сарни

Слідчий суддя Сарненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання представника власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000056 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 як представник власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_5 звернуся до слідчого судді з клопотанням в якому просить скасувати арешт на автомобіль марки «ВАЗ-21070» р.н. НОМЕР_1 та повернути йому, як уповноваженій ОСОБА_5 особі.

Клопотання обґрунтовує тим, що ухвалою слідчого судді Сарненського районного суду Рівненської області від 24.01.2023 року (справа №572/287/23) накладено арешт на тимчасово вилучене майно, зокрема автомобіль марки «ВАЗ-21070» р.н. НОМЕР_1 , власником якого у відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 являється ОСОБА_5 ; із позбавленням можливості розпоряджатися будь-яким чином вказаним майном, використовувати його до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.

Вказує, що проводиться розслідування в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000056 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК, на даний час обвинувальний акт до суду не скеровано, підозра ОСОБА_5 не оголошувалася, автомобіль в даному кримінальному провадження не є об`єктом чи знаряддям злочину, не визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні. В зв`язку з чим просить скасувати арешт вказаного автомобіля.

Прокурор заперечує проти задоволення клопотання.

Заявник клопотання підтримав в повному обсязі.

Дослідивши надані докази, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Арешт майна відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Ухвалою слідчого судді від 24.01.2023 року в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000056 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України було задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, зокрема на автомобіль марки «ВАЗ-21070» р.н. НОМЕР_1 , власником якого у відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 являється ОСОБА_5 .

Відповідно до п.2 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який і йдеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Згідно ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Крім того, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи вищевикладене, те що автомобіль не є знаряддям чи об`єктом кримінального правопорушення, а тому потреба у його зберіганні на відкритому майданчику поліції відпала. Факт вилучення належного ОСОБА_5 транспортного засобу порушує право власності на володіння та користування ним, тому слідчий суддя приходить до висновку про часткове задоволення клопотання в частині накладення арешту на вилучений транспортний засіб, для забезпечення проведення слідчих (розшукових) дій, з метою забезпечення арешту майна.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити частково.

В скасуванні арешту автомобіля марки «ВАЗ-21070» р.н. НОМЕР_1 накладеного ухвалою слідчого судді Сарненського районного суду Рівненської області від 24.01.2023 у кримінальному провадженні №0000056 відмовити.

Автомобіль марки «ВАЗ-21070» р.н. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 , повернути безоплатно на відповідальне зберігання уповноваженій ОСОБА_5 особі ОСОБА_4 без права його відчуження (купівлі-продажу, дарування тощо) до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні №0000056 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Зобов`язати слідчого у кримінальному провадженні №0000056 автомобіль марки «ВАЗ-21070» р.н. НОМЕР_1 , уповноваженій ОСОБА_5 особі ОСОБА_4 .

Копію ухвали надіслати заінтересованим особам.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: