Провадження № 1-кс/204/2724/23
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

за участю підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с. Роздольне, Великоновосілківського району, Донецької області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

28 липня 2023 року до суду надійшло клопотання начальника відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Волноваського РВП в Донецькій області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Волноваської окружної прокуратури ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що приблизно в липні 2022 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_5 , збираючи деревину неподалік покинутої АЗС, що розташована поблизу вулиці Пушкіна, с. Роздольне, Великоновосілківської територіальної громади, Волноваського району, Донецької області, виявив корпус наступальної осколкової ручної гранати типу РГН та засіб підриву ( засіб детонування) ударно-дистанційний запал типу УДЗ, які знаходилися на ґрунті, та в нього виник умисел, спрямований на незаконне придбання носіння і зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу. Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи наслідки своїх суспільно небезпечних дій, направлених проти громадської безпеки в частині захисту життя та здоров`я людей від негативного впливу руйнуючого характеру вибухових речовин, вибухових пристроїв та боєприпасів в результаті їх неконтрольованого обігу, діючи умисно, протиправно, в порушення вимог чинного законодавства, а саме: «Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна», якою затверджено перелік видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, а також статті 39 Закону України «Про Національну поліцію», Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, Постанови Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року «Положення про дозвільну систему України», ОСОБА_5 взяв із землі корпус наступальної осколкової ручної гранати типу РГН, виготовленим промисловим(заводським) способом, конструктивно передбачено спорядження яких вибуховою сумішшю на основі гексогену ( А-ІХ-1) масою 112 грамів та засіб підриву ( засоб детонування) ударно-дистанційним запалом типу УДЗ, виготовленим промисловим ( заводським) способом конструктивно передбачено спорядження детонаторів даних запалів вибуховими речовинами групи ініціюючих та групи бризантних, та у конструкційному поєднанні корпус гранати РГН та запал типу УДЗ є наступальною осоколковою ручною гранатою типу РГН, яка відноситься до категорії бойових припасів, таким чином умисно, незаконно придбав бойові припаси без передбаченого законом дозволу, після чого переніс їх за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де почав незаконно зберігати. При цьому, гранату із запалом поклав у фрагмент тканини бежевого кольору, які сховав у шлакоблоці, що був розташований поблизу паркану за вказаною адресою. 28 липня 2023 року приблизно о 06 годині ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , збув особі, анкетні данні якої з метою безпеки змінено на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , корпус та запал від гранати, які згідно висновку експерта є корпусом наступальної осколкової ручної гранати типу РГН, виготовленим промисловим(заводським) способом, конструктивно передбачено спорядження яких вибуховою сумішшю на основі гексогену ( А-ІХ-1) масою 112 грамів та засіб підриву ( засоб детонування) ударно-дистанційним запалом типу УДЗ, виготовленим промисловим ( заводським) способом конструктивно передбачено спорядження детонаторів даних запалів вибуховими речовинами групи ініціюючих та групи бризантних, та у конструкційному поєднанні корпус гранати РГН та запал типу УДЗ є наступальною осоколковою ручною гранатою типу РГН, яка відноситься до категорії бойових припасів, за що отримав грошові кошти у розмірі 1000 гривень у якості оплати, чим скоїв збут боєприпасів без передбаченого законом дозволу. 28.07.2023 о 07 годині 01 хвилин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було затримано у порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. 28.07.2023 ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 3263 КК України. У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Роздольне, Великоновосілківського району, Донецької області, громадянин України, українець, офіційно не працевлаштований, неодружений, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, який не являється інвалідом, із середньо-спеціальною освітою, який не перебуває на обліках у лікаря-психітра,-нарколога, не судимий в силу ст.89 КК України, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Підозра відносно ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, на теперішній час, підтверджується зібраними доказами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 10.06.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 10.06.2023; протоколом огляду грошових коштів, які будуть використані у проведенні оперативної закупки від 27.07.2023; протоколом огляду покупця та вручення грошових коштів від 28.07.2023; протоколом огляду оперативного покупця ОСОБА_8 від 28.07.2023; висновком судової вибухо-технічної експертизи від 28.07.2023 СЕ-19/105-23/2571-ВТХ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 . Відповідно ч. 5 ст. 12 КК України, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за ч. 1 ст. 263 КК України, за який законом передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років. В свою чергу, у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 177 КПК України під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, які дають підстави вважати про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що унеможливлює застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу під час досудового розслідування, а саме: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України: ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування, так як він не має постійного джерела доходів, що призвело на збут бойових припасів із корисної мети, що може вплинути на не бажання особи нести відповідальність, а тому і спонукатиме до переховування. Також ч. 1 ст. 263 КК України передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі, у зв`язку із чим, підозрюваний усвідомлюючи це, у будь який час може покинути місце свого постійного перебування (проживання), тим же самим переховуватись від органів досудового розслідування та суду за скоєне ним кримінальне правопорушення; п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України: ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки гласне досудове розслідування тільки розпочато, а тому на даний час ще не вилучено всіх речових доказів та документів по даному кримінальному провадженні, які ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може знищити чи сховати; п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України: ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків, адже усвідомлює хто серед його знайомих виступав в ролі інформаторів та покупця, та йому відомі його анкетні дані та адреса мешкання, що дає можливість вчинювати незаконний вплив на учасників процесу перебуваючи на волі, щоб ті змінили свої покази на стадії судового розгляду, так як покази, які були надані ними на стадії досудового розслідування, суд не буде сприймати, як ті що мають доказове значення, а суд буде сприймати покази свідків безпосередньо; п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України: ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього, як на підозрюваного у кримінальному провадженні в разі обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу. п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, а саме продовжити займатися збутом бойових припасів, оскільки в нього відсутнє постійне та стабільне законне джерело доходу. Також на даний час проводиться ще досудове розслідування, під час якого збираються докази винуватості підозрюваного ОСОБА_5 , які може знищити та змінити останній перебуваючи на свободі. Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачена максимальна відповідальність у вигляді позбавлення волі строком до семи років, а також те що підозрюваний може переховуватись від слідства, знищити речові докази, незаконно впливати на свідків та інших учасників процесу, у цьому ж провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Тому, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання, просив його задовольнити з підстав зазначених у клопотанні, зазначивши, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможуть запобігти наявним ризикам.

Підозрюваний у судовому засіданні не заперечував проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні підтримав позицію свого підзахисного.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані матеріали, якими слідчий, прокурор обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує положення ст. 178 КПК України, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, репутацію підозрюваного, його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, роботи.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України.

Відповідно до приписів ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Так, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні зазначено, що існують ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, спотворити або приховати будь-яку з речей, що має значення для провадження; незаконно впливати на свідків даного кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити нове кримінальне правопорушення.

Однак, у судовому засіданні було підтверджено наявність лише одного ризику, що підозрюваний дійсно може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому, в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 01 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Відповідно до конвенції та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії» та «Ігнатов проти України», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, враховую вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, при розгляді даного клопотання суд враховує той факт, що на даний час в Україні введено військовий стан та тривають активні бойові дії, що в свою чергу збільшує ризик втечі (переховування) підозрюваного настільки, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризику переховування.

У судовому засідання прокурором було повністю обґрунтовано той факт, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти ризикам, встановленим у судовому засіданні.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання та реєстрації, відсутність стійких соціальних зв`язків та постійного місця роботи, а також враховуючи, що існуює ризик, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки враховуючи вищевикладене, застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановленому у судовому засіданні.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З урахуванням цього слідчий суддя вважає, що достатньою сумою застави необхідно визначити 53 680 гривень, що буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 182-186, 193-197, 205 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, тобто до 25 вересня 2023 року.

Визначити заставу у розмірі 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали у національній грошовій одиниці на депозитний рахунок з наступними реквізитами: отримувач ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, код отримувача (ЄДРПОУ) 26239738, МФО 820172, р/р UA0017442 в ГУДКСУ у м. Київ.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до Волноваського РВП ГУНП в Донецькій області та до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвалу направити до Волноваського РВП ГУНП в Донецькій області для виконання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1