Житомирський апеляційний суд
Справа №296/7051/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

представника володільця майна -адвоката: ОСОБА_6

прокурора: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 27 липня 2023 року, якою задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000286 за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.2 ст. 317 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вказаною ухвалою слідчого судді накладено арешт на майно вилучене 22.07.2023 в ході проведення обшуку в будинку, господарських та допоміжних приміщеннях за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 11 зіп-пакетів з нашаруванням речовини білого кольору; змиви з 11 зіп-пакетів з нашаруванням речовини білого кольору; зіп-пакет з нашаруванням битої речовини; 10 зіп-пакетів із нашаруванням та залишками речовини білого кольору: фрагмент скла із нашаруванням речовини білого кольору; грамові ваги; фрагмент пластикової деталі із нашаруванням речовини білого кольору; 13 пакувань із зіп-пакетами різних розмірів; 54 000(п`ятдесят чотири тисячі) грн., 1255 (одна тисяча двісті п`ятдесят п`ять) доларів США. 200 (двісті) Євро. зіп-пакет із нашаруванням речовини білого кольору; мобільний телефон «TECNO-» ІМЕІ1; НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 із сім-картами №№ НОМЕР_3 . НОМЕР_4 . мобільний телефон «Ulefone» ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 із сім-картами №№ НОМЕР_7 , НОМЕР_8 ; мисливська рушниця № НОМЕР_9 . два побої до неї; картонна папка, заповнена сипучою речовиною чорного кольору; металева банка з сипучою речовиною чорного кольору.

Слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання, оскільки вищевказані речі та предмети є речовими доказами у кримінальному провадженні і могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, які можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні та з метою збереження речових доказів, позбавивши його власників, офіційних володільців, третіх осіб, можливості відчуження, розпоряджання, використання.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить поновити строки на оскарження ухвали, скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на майно, а саме, грошові кошти та мобільні телефони громадянина ОСОБА_8 та постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання про накладення арешту на зазначене майно.

Вказує, що слідчим суддею судовий розгляд клопотання проведено без виклику в судове засідання власника майна ОСОБА_8 та представника.

Вважає ухвалу необґрунтованою та невмотивованою, постановленою з грубим порушенням норм кримінального-процесуального законодавства України.

Зазначає, що клопотання про арешт майна громадянина ОСОБА_8 , на підставі якого ухвалено оскаржуване судове рішення у даній справі внесено до суду неповноважною особою - слідчим, а не прокурором, що вимагає процесуальне законодавство. Зазначає, що вилучені у ОСОБА_8 грошові кошти мобільні телефони не являються речовими доказами у кримінальному провадженні оскільки не були знаряддям чи предметом жодного кримінального правопорушення, не зберегли на собі жодних слідів кримінального правопорушення та не містять інших відомостей, що встановлюються в ході проведення досудового розслідування, а являються особистим коштами ОСОБА_8 , які отримані ним від ведення законної діяльності по ремонту транспортних засобів та були ним зібрані для повернення ОСОБА_9 боргу. На даний час, у зв`язку з вилученням вказаних грошових коштів ОСОБА_8 не може вчасно виконати своє зобов`язання перед ОСОБА_9 , що призведе до звернення останньою в суд, щодо стягнення з нього вказаних коштів. Крім того, ОСОБА_8 не є підозрюваним чи цивільним відповідачем. Вважає, що слідчий суддя не зазначив жодних обґрунтованих мотивів чи підстав для задоволення клопотання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника володільця майна, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, під арештом майна розуміється тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до змісту ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, у провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000286 від 25.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 317 КК України.

З витягу ЄРДР вбачається, що під час проведення досудового розслідування додатково встановлено, що група осіб, діючи за попередньою змовою здійснює незаконне придбання, зберігання та перевезення психотропних речовин, або їх аналогів на території Житомирської області з метою їх збуту.

На підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира №296/6140/23 від 28.06.2023,22.07.2023 проведено обшук в будинку, господарських та допоміжних приміщеннях за адресою: АДРЕСА_1 у ході якого виявлено та вилучено вищезазначені предмети та речі.

23.07.2023 року постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 зазначені предмети, речі, грошові кошти визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000286.

За таких обставин, коли розслідуються виготовлення та збут наркотичних засобів та психотропних речовин, а при проведенні обшуку були виявлені речі (значна кількість зіп пакетів з різними порошкоподібними речовинами, ваги, грошові кошти) на час постановлення ухвали були достатні підстави вважати, що арештоване майно може доказом у кримінальному провадженні, а тому колегія суддів повністю погоджується з висновками слідчого судді щодо необхідності на час звернення слідчого з відповідним клопотанням в прийнятті рішення про накладення арешту на майно, оскільки лише такий захід забезпечення кримінального провадження міг забезпечити належне збереження майна, яке є речовим доказом.

Посилання апелянта на те, що слідчий суддя розглянув клопотання слідчого без виклику осіб на правильність висновків суду не впливають, представник володільця майна адвокат ОСОБА_6 приймав участь в засіданні суду апеляційної інстанції, надавав пояснення з приводу заявленого слідчим клопотання, зазначивши доводи на його спростування, а тому права володільця майна було поновлено. Крім того, як вбачається з матеріалів справи суд намагався повідомити володільця майна про судовий розгляд, про що свідчить телефонограма, яка міститься в матеріалах справи, однак з абонентом був відсутній зв`язок, а розгляд клопотання про арешт повинен бути здійснений слідчим суддею не пізніше двох днів з моменту надходження клопотання.

Твердження апелянта, що вказані мобільні телефони та сім - картки не являються речовими доказами, а грошові кошти є особистими коштами ОСОБА_8 , які він взяв у борг, вилучені незаконно, а тому вони не підлягають арешту, апеляційний суд визнає безпідставним, оскільки у випадку, передбаченому ч.3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, що має місце у даному випадку.

Всі наведені апелянтом апеляційні доводи не спростовують вказаного висновку слідчого судді на цій стадії досудового розслідування. Вказані обставини та доводи представника володільця майна адвоката ОСОБА_6 про те, що вилучені грошові кошти, долари США та Євро належать ОСОБА_8 не можуть бути перевірені апеляційним судом, оскільки не були предметом перевірки слідчим суддею, такі дані йому не надавалися, не вказував про це і ОСОБА_8 при проведенні у нього обшуку і вилучення цього майна, відповідно до протоколу обшуку від 22.07.2023 р., зауважень він не мав.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слід зауважити, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовували таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження. Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження, заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Доводи апелянта, що клопотання про арешт майна громадянина ОСОБА_8 внесено до суду саме слідчим, а не прокурором є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах Закону.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, клопотання про арешт майна подане слідчим Атаманчуком, яке погоджено з прокурором у кримінальному провадженні заступником начальника відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_11 ( а.п.1-2).

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою та підстав для її скасування та відмови у задоволенні клопотання слідчого не вбачає, що не позбавляє сторону захисту ініціювати перед слідчим суддею питання про скасування арешту, якщо після прийняття рішення про арешт змінилися чи відпали підстави з яких було застосовано зазначений захід забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника володільця майна - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 27 липня 2023 року, якою задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000286 за ознаками злочинів передбачених ч. 2 ст. 307, ч.2 ст.317 КК України - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: