Провадження №1-кс/522/4553/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2023 м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , розглянувши заяву судді ОСОБА_2 про самовідвід, -

УСТАНОВИВ:

В провадження судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000045 від 08.07.2020 за обвинуваченням ОСОБА_3 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Під час ознайомлення із заявою про самовідвід встановлено, що 11 липня 2023 року обвинувачена ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою, в якій висловила недовіру головуючому судді та просила про відвід судді ОСОБА_2 від розгляду справи відносно ОСОБА_3 , зазначивши, що в неї виникли сумніви в неупередженості та об`єктивності головуючого судді при розгляді справи. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17.07.2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 було відмовлено.

Зі змісту заяви ОСОБА_3 встановлено, що побоювання обвинуваченої у недостатній неупередженості та об`єктивності зводяться до її незгоди з процесуальними рішеннями, прийнятими головуючим суддею, а також невірним, за її переконанням, послідовністю і порядком вчиненням процесуальних дій головуючим суддею під час здійснення судового провадження.

Доводи, що викладені у заяві ОСОБА_3 не є підставою для відводу судді. Сумніви заявниці щодо неупередженого розгляду справи відносно неї та сумніви щодо прийняття за результатом розгляду справи обґрунтованого, вмотивованого та законного рішення, мають суб`єктивний, а не об`єктивний характер.

Дослідивши надані матеріали приходжу до висновку, що заява про самовідвід судді підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 75 КПК України визначено перелік обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні

Так, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2)якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3)якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права. Це положення узгоджується із статтею 9 Конституції України, що встановлює примат (пріоритет) міжнародного права в Україні.

Згідно практики ЄСПЛ усі сумніви в рамках кримінального процесу, в тому числі й щодо неупередженості суддів, мають трактуватися на користь обвинуваченого, зазначена правова позиція викладена в рішенні «Ревтюк проти Росії» (скарга №31796/10).

У рішенні «Skrlj v. Croatia» Євросуд нагадав, що будь-який служитель Феміди, щодо якого є підстави сумніватися в неупередженості, повинен усунутися від розгляду справи.

Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен усунутися від розгляду справи.

Згідно із рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.10.2010, для забезпечення існування неупередженості суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини необхідно виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо безсторонності суду.

Існування неупередженості повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку самого судді, що означає необхідність встановити, чи мав останній у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував слідчий суддя достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його неупередженості, відповідно до практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Згідно до ч.1 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Положенням ст.126 Конституції України, роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними в п.11 Постанови «Про незалежність судової влади» №8 від 13.06.2007 року, ст.15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є обов`язком судді.

Заяву про відвід необхідно задовольнити з метою запобігання виникнення сумнівів у неупередженості судді та, як наслідок, прийняття законного, обґрунтованого та об`єктивного рішення у кримінальному провадженні.

Вирішальним при визнанні судді безстороннім є те, чи можуть бути об`єктивно виправдані побоювання учасників справи щодо заангажованості певного судді.

Для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи.

Не зважаючи на те, що поведінка судді не викликає об`єктивних побоювань щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача, однак може бути пов`язана з питанням особистих переконань.

При цьому суд вважає, що у разі не задоволення заявленого самовідводу та розгляду суддею по суті незалежно від прийнятого рішення учасники кримінального провадження, або інші сторонні спостерігачі, можуть стверджувати, що таке рішення судді, є наслідком його упередженості.

З заяви вбачається, що у обвинуваченої ОСОБА_3 є сумніви щодо об`єктивного відправлення правосуддя у вказаній справі суддею ОСОБА_2 , а тому суд, враховуючи, що «інститут відводу» покликаний ліквідувати найменший сумнів у відправленні суддею правосуддя, навіть якщо сумніви є безпідставними, оскільки тут є головним «публічний інтерес», з метою уникнення будь-яких сумнівів у об`єктивності судді у стороннього спостерігача, суд приходить до висновку, що заява судді ОСОБА_2 про самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 75, 80, 81, 82 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву судді ОСОБА_2 про самовідвід у справі у кримінальному провадженні №0000045 від 08.07.2020 за обвинуваченням ОСОБА_3 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України задовольнити, справу передати на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 КПК України.

Суддя ОСОБА_4