ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

потерпілої - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001039, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.08.2023 року, за обвинуваченням,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Болград Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 10.11.2006 року Болградським районним судом Одеської області за ч.3 ст.187, ч.2 ст.289, ч.2 ст. 194, 15, ч.1 ст. 115, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією майна, звільнений 20.02.2012 року умовно-достроково;

- 06.05.2016 року Болградським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, звільнений 08.11.2018 року по відбуттю строку покарання;

- 13.12.2019 року Малиновським районним судом міста Одеси за ст. 395 КК України до 2 місяців арешту, звільнений 13.02.2020 року по відбуттю строку покарання;

- 26.07.2023 року Суворовським районним судом міста Одеси за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

встановив:

ОСОБА_6 завідомо знаючи, що Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_7 від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-XI введено воєнний стан на всій території України, який неодноразово продовжений та діє до наявного часу, в умовах воєнного стану вчинив крадіжку чужого майна за наступних обставин.

Так, 02.08.2023 близько 00:00 год. ОСОБА_8 перебуваючи на законних підставах за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 , де разом із останньою та її знайомою ОСОБА_9 вживав алкогольні напої, та будучи обізнаним про отриману потерпілою заробітну плату у розмірі 4000 грн., а також місце її зберігання, скориставшись тимчасовою відсутністю у житлі потерпілої та ОСОБА_9 , діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає із рюкзака ОСОБА_4 , скоїв крадіжку грошових коштів в сумі 4000,00 грн. і павербанку "Gelius Pro" вартістю 476,00 грн., після чого із місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 4476,00 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні інкримінованого злочину визнав повністю, та щиро розкаявся у його вчиненні, підтвердив обставини злочину, не піддавши сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження.

У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_4 , дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченого, а також документів та доказів, що стосуються речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_5 дав суду показання про те, що дійсно, знаючи про введення на території України воєнного стану, 02.08.2023 близько 00:00 год. перебуваючи за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 , де разом із останньою та її знайомою вживав алкогольні напої, із рюкзака ОСОБА_4 , викрав грошові кошти в сумі 4000,00 грн. і павербанк «Gelius Pro», вартість якого вірно вказана в обвинувальному акті. Після вчинення крадіжки він пішов додому, а гроші витратив на алкоголь та продукти харчування. Павербанк вилучили поліцейськи та повернули потерпілій,

Потерпіла ОСОБА_4 дала суду показання про те, що 01.08.2023 вона отримала заробітну плату, зустрілась з обвинуваченим і вони пішли до неї додому, сиділи випивали до ночі. Через деякий час вона відлучилась в туалет, а коли повернулась обвинуваченого не було та вона виявила, що він в неї викрав 4000 грн. та павербанк, який потім їй повернули працівники поліції.

Таким чином, допитавши обвинуваченого, потерпілу, суд вважає, що зібрані докази є належними, допустимими та достовірними, і є достатніми для постановлення обвинувального вироку.

Суд вважає доведеною винність ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, та кваліфікує його дії за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке у відповідності до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, мав до затримання постійні місце реєстрації та проживання, офіційно не працював, не одружений.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

До обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 суд відносить рецидив злочинів, оскільки з матеріалів справи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, маючи не зняті і не погашені, у встановленому законом порядку, судимості за вчинення умисних злочинів.

Разом з цим суд не визнає обставиною, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, що зазначена в обвинувальному акті, яка відповідно до п.4 ч.1 ст.91, ч.1 ст.92 КПК України підлягає доказуванню саме прокурором, оскільки доказів на підтвердження цієї обставини стороною обвинувачення не надано.

Таким чином, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини даного кримінального провадження, давши їм оцінку, беручи до уваги особу обвинуваченого, тяжкість скоєного ним злочину, керуючись вимогами кримінального закону та передбачених цим законом санкцій, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливо лише в умовах ізоляції від суспільства і у суду є підстави застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 покарання пов`язане з позбавленням волі.

До такого висновку суд приходить виходячи з того, що обвинувачений ОСОБА_5 , будучи засудженим 26.07.2023 року Суворовським районним судом м. Одеси за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, знову, в період призначеного судом іспитового строку, через короткий проміжок часу, вчинив умисний корисливий тяжкий злочин, що свідчить про його стійке небажання стати на шлях виправлення, відчуття безкарності за вчинене та схильність до вчинення злочинів. Тому, з урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно для його виправлення і припинення нових злочинів призначити покарання, пов`язане з позбавленням волі. Визначаючи строк такого виду покарання, суд враховує відсутність претензій будь-якого характеру з боку потерпілої сторони до обвинуваченого, яка також просила не позбавляти свободи обвинуваченого, тому призначає строк покарання винному ОСОБА_5 в межах мінімального, визначеногосанкцією частини статті, за якою він визнається винуватим. Остаточне покарання за цим вироком суд визначає у відповідності з вимогами ч.1 ст.71 КК України, за принципом часткового складання покарань, а саме: винному ОСОБА_5 , що не відбув повністю призначеного покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 26 липня 2023 року, з невідбутих ним п`яти років позбавлення волі, слід частково приєднати до покарання, призначеного за даним вироком, у виді одного місяця позбавлення волі.

В даному випадку, за переконанням суду, таке покарання та принцип його призначення повністю досягне мети його застосування та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки і не становитиме для нього особистого надмірного тягаря, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності призначати більш суворе покарання винному.

Відтак, за встановлених обставин, суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі, не вбачає підстав для застосування ст.75 КК України до обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки він довіри суду не виправдав та в період іспитового строку знов вчинив умисний корисливий злочин, що безумовно виключає застосування положень ст.75 КК України.

Судом також встановлено, що у даному кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_5 затриманий 14 серпня 2023 року та перебуває під вартою у зв`язку із застосуванням до нього ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2023 року запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тому в силу положень ч.5 ст.72 КК України в строк призначеного покарання за даним вироком обвинуваченому ОСОБА_5 слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, суд враховуючи ризики, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, що були підставою для застосування відносно ОСОБА_5 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не зменшилися та не перестали існувати, не вбачає підстав для зміни або скасування обраного відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до положень ст.100 КПК України, зокрема речові докази, визнані такими постановами старшого слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 від 04.08.2023 року: товарний чек від 11.10.2022 року, слід залишити в матеріалах кримінального провадження, до якого він долучений; павербанк «Gelius Pro», в корпусі чорного кольору, який переданий на відповідальне зберігання законному володільцю ОСОБА_4 , слід залишити у останньої.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 375 КПК, суд -

ухвалив:

ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

В силу ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_5 за даним вироком, приєднати частково 1 (один) місяць позбавлення волі з невідбутого ним покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 26.07.2023 року, та остаточно ОСОБА_5 до відбування призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 14 серпня 2023 року, зарахувавши в строк призначеного ОСОБА_5 покарання, строк його попереднього ув`язнення з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі, в період з 14 серпня 2023 року до дня набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний обвинуваченому ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили, залишити без змін.

Речові докази по справі:

- товарний чек від 11.10.2022 року, - залишити в матеріалах кримінального провадження, до якого він долучений;

- павербанк «Gelius Pro», в корпусі чорного кольору, який переданий на відповідальне зберігання законному володільцю ОСОБА_4 , - залишити у останньої.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надіслати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

26.09.2023

Єдиний унікальний номер справи: №522/16396/23

Номер провадження № 1-кп/522/2716/23

Головуючий суддя - ОСОБА_1