Справа № 354/1166/21
Провадження № 11-кп/4808/343/23
Категорія ч.1 ст.286 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_11 на ухвалу Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 10 травня 2023 року щодо ОСОБА_8 за ч.1 ст.286 КК України, якою звільнено обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 10 травня 2023 року клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 задоволено.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000199 від 22 грудня 2020 року, відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, закрито та звільнено обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілими.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави 1 256, 08 грн. за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/109-21/223-ІТ від 29.01.2021; 1 099, 07 грн. за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/109-21/222-ІТ від 29.01.2021; 2 512, 16 грн. за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/109-21/221-ІТ від 19.03.2021.

Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_12 до ОСОБА_8 про відшкодування шкоди судом залишено без розгляду.

Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Ван Клік» судом задоволено.

Постановлено стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Ван Клік» на користь ОСОБА_12 страхове відшкодування за шкоду заподіяну здоров`ю потерпілої в розмірі 30 441 (тридцять тисяч чотириста сорок одну) гривню 66 копійок; на користь ОСОБА_13 страхове відшкодування за шкоду заподіяну здоров`ю потерпілої в розмірі 14 310 (чотирнадцять тисяч триста десять) гривень 41 копійку; на користь ОСОБА_14 страхове відшкодування за шкоду заподіяну здоров`ю потерпілого в розмірі 6 597 (шість тисяч п`ятсот дев`яносто сім) гривень 27 копійок.

Також постановлено стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Ван Клік» на користь ОСОБА_14 страхове відшкодування за майнову шкоду, завдану пошкодженням транспортного засобу марки Рено, д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, в розмірі 43 227 (сорок три тисячі двісті двадцять сім) гривень 93 копійки.

Позовні вимоги цивільного позивача ОСОБА_14 до ОСОБА_8 про відшкодування шкоди залишено судом без розгляду.

Вирішено питання про речові докази.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням суду в частині вирішення цивільного позову, прокурор подав на нього апеляційну скаргу, оскільки вважає, що місцевим судом порушено норми процесуального права. Вказує, що судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що висновок суду про відшкодування завданої шкоди потерпілим не ґрунтується на матеріалах провадження, оскільки шкода потерпілим не відшкодована у зв`язку з чим суд задовольнив цивільні позови потерпілих. Вважає, що суд не мав підстав для звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілим.

Наголошує, що за змістом ст.129 КПК України суд наділений правом вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні лише при ухваленні вироку або постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру. Вказує на те, що у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст..46 КПК України та закриття кримінального провадження цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті.

За таких обставин, оскаржувана ухвала щодо ОСОБА_8 за ч.1 ст.286 КК України підлягає скасуванню з підстав істотного порушення кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст ухвали суду і доводи апеляційної скарги, пояснення прокурора, яка просила задовольнити скаргу, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , представника потерпілого ОСОБА_10 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, оскільки вважали рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвалу суду необхідно скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Так, відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.46 КК України, якої передбачені правові умови для вирішення питання щодо звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, встановлено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Право на примирення є особистим правом потерпілого, яке не може бути делеговане іншій особі та яке нерозривно пов`язано з нею, та є похідним від інших прав людини. Під час примирення лише сам потерпілий може виражати свою волю, а не інші особи, які є його представниками або правонаступниками.

Звільняючи особу від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, ураховуючи вираження волі потерпілим щодо прощення винного, відбувається своєрідне повернення потерпілого у попередній стан, який існував до вчинення відносно нього кримінального правопорушення.

Зокрема, ст.46 КК України передбачено такі обов`язкові умови (передумови) та підстави звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим:1) умова вчинення особою вперше злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості, крім корупційних злочинів; 2) підстава примирення винного з потерпілим та відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

При цьому, заподіяна кримінальним правопорушенням шкода у розумінні ст.46 КК України має бути такою, що за своїм характером піддається відшкодуванню (усуненню).

Саме відшкодування потерпілому заподіяної шкоди або збитків, які були заподіяні внаслідок вчинення правопорушення обумовлюють відсутність у суда відповідного права на розгляд відповідних цивільних позовів.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні встановлений ст.129КПК України,в якій передбачено,що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру,суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. У разів становлення відсутності події кримінального правопорушення суд відмовляє в позові. У разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.

Крім того, згідно із п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року "Про практику застосування судами законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна" у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається.

Таким чином, виходячи з даних норм законодавства та роз`яснень Пленуму ВСУ, цивільний позов суд розглядає (вирішує) лише у випадках, передбачених ч.1 ст.129 КПК України, тобто ухвалюючи обвинувальний вирок, або ж постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, а у разі закриття кримінального провадження з передбачених законом підстав, зокрема на підставі ст.46 КК України, - цивільний позов не вирішується, а залишається без розгляду.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпіла ОСОБА_13 в межах цього кримінального провадження заявила цивільний позов до ПРАТ «СК «ВАН-КЛІК» про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 14 310 грн. 41 коп., яка понесена у зв`язку із лікуванням через дорожньо-транспортну пригоду, що відбулася за участю забезпеченого транспортного засобу BMW 520І, номерний знак НОМЕР_2 . На підтвердження вказаної суми долучила до матеріалів справи фіскальні чеки про купівлю ліків (т.1, а.с. 99-100).

Потерпіла ОСОБА_12 та цивільний позивач ОСОБА_14 також заявили цивільні позови про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, які пов`язані із відшкодуванням шкоди , яку було заподіяно саме внаслідок вчиненого правопорушення.

Так, у позові потерпіла ОСОБА_12 просить стягнути з ПРАТ «СК «ВАН-КЛІК» на її користь страхове відшкодування за шкоду заподіяну її здоров`ю внаслідок даної ДТП в розмірі 30 441 грн. 66 коп. У вказану суму включено витрати на стаціонарне лікування у сумі 2666 грн. 56 коп., витрати на діагностику комп`ютерної томографії у сумі 1900 грн., витрати на купівлю ліків на суму 19 424 грн. 50 коп., шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності як потерпілої у розмірі 5000 грн. та моральну шкоду у розмірі 5% від страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, що становить 1449 грн. 60 коп.

Зазначені вимоги підтверджені, долученими до позовної заяви медичними документами, довідками, фіскальними чеками та відповідними розрахунками (т.1, а.с. 118-135).

У кінцевих позовних вимогах, викладених у заяві про зменшення розміру позовних вимог від 26.01.2023 (т.2, а.с. 67-68), цивільний позивач ОСОБА_14 просить стягнути з ПРАТ «СК «ВАН-КЛІК» на його користь страхове відшкодування за майнову шкоду, завдану пошкодженням транспортного засобу марки Рено, д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок ДТП в розмірі 43 227 грн, 93 коп. та страхове відшкодування за шкоду, заподіяну його здоров`ю в розмірі 6 597 грн. 27 коп.

У судове засідання суду першої інстанції представник цивільного відповідача ПРАТ «СК «ВАН-КЛІК» не з`являвся. Однак, у письмових запереченнях на цивільні позови ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , поданих заздалегідь, ПАТ «Страхова компанія «Ван Клік» визнало позовні вимоги ОСОБА_12 в частині страхового відшкодування за шкоду заподіяну здоров`ю потерпілої в розмірі 30 441 грн. 66 коп. та позовні вимоги ОСОБА_14 в частині страхового відшкодування за шкоду заподіяну здоров`ю потерпілого в розмірі 6 597 грн. 27 коп. та страхового відшкодування за майнову шкоду, завдану пошкодженням транспортного засобу марки Рено, д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, в розмірі 43 227 грн. 93 коп. (т.2, а.с. 16-19).

Зі змісту матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції, з огляду на наявність письмової позиції цивільного відповідача, керуючись ч.2 ст.326 КПК України, прийшов до висновку про можливість розгляду цивільних позовів у відсутності представника цивільного відповідача.

Суд вважав, що в частині відшкодування матеріальної шкоди позовні вимоги потерпілих, пред`явлені до ПАТ «Страхова компанія «Ван Клік», які визнані останнім, підлягають задоволенню, оскільки доведені належним чином.

Разом з тим, судом також зазначено, що в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_12 та цивільний позивач ОСОБА_14 повідомили, що обвинувачений відшкодував їм моральну шкоду та витрати на правову допомогу, а тому останні не мали моральних претензій до обвинуваченого, а мають тільки матеріальні вимоги, які пред`явлені до цивільного відповідача ПРАТ «СК «ВАН-КЛІК», у зв`язку з чим подали до суду заяви про залишення їхніх позовних вимог, пред`явлених до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди без розгляду (т.2, а.с. 225, 226, 227), Суд вважав за необхідне позовні вимоги останніх до ОСОБА_15 про відшкодування моральної шкоди залишити без розгляду.

Таким чином, вищевказані висновки суду першої інстанції стосовно того, що обвинуваченим ОСОБА_8 повністю відшкодовано шкоди, яку було заподіяно вчиненим правопорушенням носять суперечливий характер.

Колегія суддів також вважає, що суд першої інстанції, закриваючи кримінальне провадження, не звернув увагу на вимоги чинного законодавства, відповідні роз`яснення Пленуму ВСУ, та прийняв рішення в задоволенні цивільних позовів, тобто фактично вирішив їх, і про це вказав у мотивувальній та резолютивній частинах свого рішення.

Так, у разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.

Наведене обґрунтовано випливає з положень ч. 1 ст. 129 КПК, згідно з якими вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Колегія суддів вважає, що вищевказані порушення носять принциповий характер, оскільки не відповідають усталеній судовій практиці та порушують принцип правової визначеності, який є складовою верховенства права.

Вищенаведене порушення, відповідно до ст.412 КПК України є істотним, оскільки перешкодило суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, що є безумовною підставою для скасування судового рішення.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції необхідно ретельно з`ясувати фактичні обставини щодо відшкодування шкоди, яку було заподіяно потерпілим внаслідок вчиненого правопорушення, встановити наявність правових підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку із з примиренням обвинуваченого з потерпілим та ухвалити законне і справедливе судове рішення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 418, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_11 задовольнити.

Ухвалу Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 10 травня 2023 року щодо ОСОБА_8 за ч.1 ст.286 КК України скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження в Яремчанському міському суді Івано-Франківської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5