ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2023 Володимир-Волинський міський суд Волинської області під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Володимирі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000125 від 19.02.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Володимир-Волинський, Волинської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого пакувальником ТОВ «Текофут», раніше судимого 30.12.2014 року Володимир-Волинським міським судом Волинської області за ч.3 ст.185, 75,76,104 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.296 КК України, -

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Володимир-Волинському Волинської області, українця, громадянина України, не судимого, з професійно-технічною освітою, не працюючого, інваліда з дитинства, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає в АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.122 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 18.02.2023, близько 23-07 год, діючи в групі осіб з ОСОБА_6 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, в під`їзді № 1 будинку АДРЕСА_4 , керуючись хуліганськими мотивами, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось очевидним ігноруванням елементарних правил і норм поведінки, добропорядності, нормального спілкування, тривалий час кричав та голосно нецензурно висловлювався, чим порушував спокій мешканців будинку в нічний час.

При цьому, ОСОБА_7 , неправильно відреагувавши на зауваження ОСОБА_8 про необхідність припинення порушення громадського спокою, використовуючи нікчемний надуманий привід, показуючи свою п`яну хвацькість та діючи з особливою зухвалістю, в групі осіб з ОСОБА_6 застосовуючи предмети, заздалегідь заготовлені для нанесення тілесних ушкоджень, а саме кухонні ножі, з метою залякування демонстрували їх ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , який намагався припинити вказані хуліганські дії, після чого ОСОБА_7 вчинив активний опір останньому, а саме наніс один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_8 , внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі: на спинці носа та на нижній повіці правого ока, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_6 ,18.02.2023 року, близько 23-07 год, в групі з ОСОБА_7 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в під`їзді № 1 будинку АДРЕСА_4 керуючись хуліганськими мотивами, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної не поваги до суспільства, що супроводжувалось очевидним ігноруванням елементарних правил і норм поведінки, добропорядності, нормального спілкування людей неправильно відреагувавши на зауваження ОСОБА_8 про порушення громадського спокою, використовуючи нікчемний надуманий привід, показуючи свою п`яну хвацькість та діючи з особливою зухвалістю застосовуючи предмет, спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, а саме кухонний ніж наставив на ОСОБА_8 , після чого в ході шарпанини вказаний ніж випав з рук ОСОБА_6 , та вказаний конфлікт припинився.

В подальшому, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 , продовжуючи підніматися по сходах зазначеного під`їзду та виражаючись нецензурною лайкою в сторону ОСОБА_8 , чим вкотре порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, знаходячись на площадці між 5-м та 6-м поверхами наніс один удар ногою в по правій кисті руки та тулубі справа ОСОБА_8 , спричинив тілесне ушкодження у вигляді відкритого переломо вивиху основної фаланги 2-го пальця правої кисті з локалізацією рани по долонній поверхні пальця, котрі відносяться до категорії середньої ступені тяжкості по признаку тривалості розладу здоров`я і ці тілесні ушкодження не були небезпечними для життя в момент заподіяння та садна в ділянці проекції крила клубової кістки справа, котрі відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім цього, ОСОБА_6 , 18.02.2023, близько 23-07 год, будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на площадці між 5-м та 6-м поверхами в під`їзді № 1 будинку АДРЕСА_4 , в ході конфлікту з ОСОБА_8 , що виник з приводу зауваження потерпілого про порушення громадського спокою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, діючи умисно, шляхом нанесення одного удару ногою по правій кисті руки та тулубі справа ОСОБА_8 спричинив тілесне ушкодження у вигляді відкритого перелому вивиху основної фаланги 2-го пальця правої кисті з локалізацією рани по долонній поверхні пальця, котрі відносяться до категорії середньої ступені тяжкості по признаку тривалості розладу здоров`я і ці тілесні ушкодження не були небезпечними для життя в момент заподіяння.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою провину у вчинені кримінального правопорушення визнав повністю, фактичні обставини справи і зібрані по ній докази не заперечив, пояснив, що в той вечір, з 18 на 19 лютого 2023 був разом з ОСОБА_6 , розпивали спиртне. Знаходячись у під`їзді будинку, де на той час проживав ОСОБА_6 , поводили себе неадекватно, голосно висловлювались нецензурною лайкою, внаслідок чого стався словесний конфлікт з потерпілими та його жінкою, в ході якого він наніс удар кулаком в обличчя потерпілого та разом з ОСОБА_6 стали демонструвати ножі, які були в них при собі. Дані дії потерпілий сприйняв як загрозу для свого життя. Зазначив, що шкодує про вчинене, має бажання вибачитись перед потерпілим, однак перебуваючи під вартою позбавлений такої можливості. Щиро кається у скоєному, зробив для себе відповідні висновки, просить обрати покарання не пов`язане з позбавленням волі, оскільки призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 також провину свою за пред`явленим обвинуваченням визнав у повному обсязі, підтвердив обставини надані обвинуваченим ОСОБА_7 та викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що розпивали спиртне, мали намір продовжити та зустрітись зі знайомим, у під`їзді будинку за місцем його проживання зустріли потерпілого з жінкою, який зробив їм зауваження, їх з ОСОБА_7 це обурило, почався конфлікт, в ході якого він демонстрував перед потерпілим ніж, ніяких погроз при цьому не висловлював. Враховуючи свій стан здоров`я та багату кількість випитого спиртного, підтверджує, що міг нанести потерпілому удари від яких у останнього з`явились тілесні ушкодження зазначені в обвинувальному акті. Також вказав, що хотів вибачитись перед потерпілим, але той уникає зустрічей. Зазначив, що в ході досудового слідства сприяв розкриттю злочину, надавав правдиві пояснення, щиро кається у скоєному, повністю усвідомив скоєне ним, просить суворо не карати. Проживає з матір`ю, недавно поховали батька, що негативно вплинуло на його емоційний стан, також є інвалідом з дитинства, маж третю групу, при цьому неофіційно працює слюсарем у ПП ОСОБА_10 . Просив суворо не карати, дати шанс на виправлення та обрати покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Потерпілий у кримінальному провадженні ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності. Зазначив, що будь-яких матеріальних претензій до обвинувачених не має.

Суд у порядку ст. 325 КПК України вирішив провести судовий розгляд у відсутності потерпілої.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин кримінального провадження, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються та вважає можливим обмежити обсяг дослідження доказів допитом обвинувачених та дослідженням матеріалів, що характеризують їх особи.

При цьому суд з`ясував правильність розуміння обвинуваченими змісту цих обставин, з`ясував, чи не має сумнівів в добровільності їх позиції, а також роз`яснив обвинуваченим, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи та кваліфікацію інкримінованих правопорушень в апеляційному порядку.

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність вини при встановлених судом фактичних обставинах, поза розумним сумнівом, а їх дії правильно кваліфіковані, обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.4 ст.296 КК України як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, поєднане з опором особі, яка припиняла хуліганські дії, із застосуванням предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, а обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.4 ст.296 КК України як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, поєднане з опором особі, яка припиняла хуліганські дії, із застосуванням предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, а також за ч.1 ст.122 КК України як умисне спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченим суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, його поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Отже, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення, перевиховання та попередження вчиненню нових злочинів.

У статті 65 КК України визначено загальні засади призначення покарання, які наділяють суд правом вибору між однією із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, кожна з яких є законною. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. За змістом ст. 75 КК рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

При призначенні ОСОБА_7 та ОСОБА_6 покарання суд враховує характер і ступень суспільної небезпечності вчинених злочинів, які відповідно до ст.12 КК України рахуються нетяжким та тяжким, конкретні обставини справи, особу винних.

Так, ОСОБА_7 скоїв тяжкий злочин, раніше судимий, офіційно працевлаштований пакувальником ТОВ «Текофут», отже є постійний дохід, на обліку в диспансерах та спеціальних установах не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації, за яким проживає разом з батьками і братом, що свідчить про міцні соціальні зв`язки, характеризується посередньо, неодноразово надходили звернення щодо його протиправної поведінки, внаслідок чого притягався до адміністративної відповідальності. Разом з тим, активно сприяв встановленню всіх обставин скоєного ним злочинного діяння, протягом всього розгляду справи до скоєного злочину ставився із жалінням, засуджує себе за вчинене, щиро кається у скоєному, має намір принести свої вибачення потерпілому. В судовому засіданні мав належну процесуальну поведінку, визнавав вину повністю, не намагався уникнути кримінальної відповідальності, що свідчить про його намагання виправити ситуацію, що склалась та пом`якшити покарання.

ОСОБА_6 скоїв злочини один з яких є тяжким, вперше притягається до кримінальної відповідальності, є інвалідом з дитинства, третя група, зі слів працює приватним чином слюсарем ПП ОСОБА_10 , таким чином має постійний заробіток, на обліку в диспансерах та спеціальних установах не перебуває, проте звертався за допомогою до лікаря-психіатра 01.09.2021 внаслідок смерті батька, проживає разом з матір`ю за постійним місцем реєстрації, де характеризується посередньо, неодноразово надходили звернення щодо його протиправної поведінки, внаслідок чого притягався до адміністративної відповідальності. Разом з тим, співпрацював з досудовим слідством, активно сприяв встановленню всіх обставин скоєних ним злочинних діянь, повністю усвідомив скоєне ним, щиро кається, має намір вибачитись перед потерпілим. В судовому засіданні також мав належну процесуальну поведінку, у повній мірі визнав свою провину, не намагався уникнути кримінальної відповідальності, що свідчить про його намагання виправити ситуацію що склалась та пом`якшити покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачених, суд визнає беззаперечне визнання ними своєї вини, щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст.67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Суд, призначаючи обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 покарання враховує вимоги ч.2 ст.61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Суд вважає за необхідне враховувати практику Європейського суду з прав людини, а саме у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи».

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_5 в ході судового слідства заявили про те, що в зв`язку з введенням в Україні воєнного стану та здійсненням заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України ОСОБА_7 має проходити військову службу за призовом під час мобілізації, про що надалі відповідні документи призовника.

Тому слід врахувати, що Статтею 17 Конституції України визнано захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року (зі змінами, внесеними згідно з Указами Президента № 133/2022 від 14 березня 2022 року, № 259/2022 від 18 квітня 2022 року та № 341/2022 від 17 травня 2022 року), затвердженим Законом України № 2102-IX від 24 лютого 2022 року, в зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено та діє воєнний стан.

У зв`язку з цим, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, Указом Президента України №69/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом України від 3 березня 2022 року N 2105-IX оголошено загальну мобілізацію.

Беручи до уваги дані про особи винних, з урахуванням ролі кожного з обвинувачених і ступеня тяжкості вчинених злочинів, думки сторони публічного обвинувачення, позицію потерпілого, який претензій матеріального та морального характеру до обвинувачених не має, та не наполягав на суворій мірі покарання, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинувачених, а саме те, що останні визнали свою вину беззаперечно, бажають стати на шлях виправлення, щиро розкаялися, усвідомили протизаконність своїх дій, активно сприяли розкриттю злочину, та обтяжуючу обставину, а саме вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, суд, повною мірою врахувавши вказані обставини, а також зваживши на другорядну роль кари як мети покарання, приходить до висновку про те, що виправлення обвинувачених є можливим без відбування покарання у виді позбавлення волі з встановленням іспитового строку, який буде достатнім для того, щоб засуджені в умовах здійснення контролю за їх поведінкою довели своє виправлення, що на думку суду відповідає меті покарання, є справедливим і достатнім для досягнення, передбачених ч.2 ст.50 КК України меті покарання та відповідатиме принципу верховенства права, закріпленого ст.8 КПК України, принципу необхідності і достатності для їх виправлення, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, якою визначено, що «..кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом який… встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.».

Крім того, суд приймає рішення, що і виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 є можливим без відбування покарання у виді позбавлення волі з встановленням іспитового строку також виходячи з того, що на даний час в Україні введено та діє воєнний стан і, відповідно до ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави та справою всього Українського народу, а засуджений ОСОБА_7 повідомив про намір проходження військової служби під час мобілізації, на особливий період з метою подолання військової агресії російської федерації на території України.

Таким чином, вирішення судом питання про призначення обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 покарання ґрунтується на наведених вище вимогах.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.ст.96-1, 100 КПК України.

Арешт, накладений на підставі ухвал судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 21.02.2023 слід скасувати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 377, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід застосований відносно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу, змінити на особисте зобов`язання.

На підставі ст.194 ч.5 КПК України покласти на ОСОБА_7 обов`язок прибувати до суду за кожною вимогою.

Звільнити ОСОБА_7 з- під варти негайно в залі суду.

Зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання період перебування під вартою з 19.02.2023 по 29.05.2023.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.122 КК України КК України та призначити йому покарання:

-за ч.4 ст.296 КК України у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі;

-за ч.1 ст.122 КК України у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання ОСОБА_6 у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання, якщо він протягом 2 (двох) років 6 (шести) місяців не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід застосований відносно ОСОБА_6 у виді цілодобового домашнього арешту, до вступу вироку в законну силу, змінити на особисте зобов`язання.

На підставі ст.194 ч.5 КПК України покласти на ОСОБА_6 обов`язок прибувати до суду за кожною вимогою.

Зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання період перебування під вартою з 19.02.2023 по 21.02.2023.

Арешт, накладений на підставі ухвал судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 21.02.2023 скасувати.

Речові докази:

- два кухонних ножа із дерев`яними рукоятками: один з котрих без будь яких маркувальних надписів, другий із маркувальним надписом «King Cary Kitchen Knife», які передані на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів Володимирського РВП знищити.

На вирок суду може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя : ОСОБА_11