Справа № 199/2571/19
ВИРОК

іменем України

22.05.2023 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

прокурор - ОСОБА_3

потерпілі - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачений - ОСОБА_6

захисник - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000169 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, з вищою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

відповідно до зміненого обвинувального акту у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 28 та ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 15 та ч. 3 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, яке суд вважає доведеним.

1.У невстановлені час та місці у ОСОБА_6 та ОСОБА_8 (засудженого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 02.05.2019 за вчинення злочинів, передбачених ч. З ст. 190, ч. З ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст.358 КК України), виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння правом на нерухоме майно у великих розмірах шляхом обману (шахрайство), з використанням завідомо підроблених документів, за попередньою змовою групою осіб. За попередньою домовленістю ОСОБА_8 повинен був надати свій паспорт та ідентифікаційний код для подальшої реєстрації на себе права власності на чуже майно, а ОСОБА_6 підшукати об`єкт посягання.

Реалізуючи спільний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи у невстановлені час та місці, ОСОБА_6 визначив об`єкт злочинного посягання, а саме квартиру АДРЕСА_3 , яка, відповідно до договору дарування від 15.09.1995, зареєстрованого в реєстрі за № 1-2456, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , належить ОСОБА_5 .

У невстановлені час та місці ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, передав ОСОБА_6 свій паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Синельниківським МВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області 23.03.2000 р. та ідентифікаційний код НОМЕР_2 .

Далі, діючи умисно, реалізуючи спільний корисливий злочинний умисел, направлений на заволодіння правом на чуже майно у великих розмірах, а саме кв. АДРЕСА_3 шляхом шахрайства, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 у невстановлені час та місці придбав (виготовив) свідоцтво про право власності № НОМЕР_12 від 23.06.1993 на кв. АДРЕСА_3 (на той час Дніпропетровську), видане Виконкомом міської ради народних депутатів м. Дніпропетровська, в якому містяться завідомо неправдиві відомості щодо права приватної, спільної (сумісної або часткової) власності ОСОБА_8 на зазначену квартиру.

У подальшому, на початку квітня 2017 року, більш точний час встановити не вдалося, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб та з метою доведення спільного злочинного умислу на заволодіння правом на чуже майно і отримання офіційних документів про реєстрацію права власності на кв. АДРЕСА_3 , вартість якої на час скоєння злочину складала 460000,00 грн, прибув до Софіївського відокремленого підрозділу комунального підприємства «Криничанське бюро технічної інвентаризації», розташованого за адресою: Дніпропетровська область, смт. Софіївка, вул. Карпенка, буд. 5, каб. 14, де надав державному реєстратору ОСОБА_10 заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, завідомо підроблене свідоцтво про право власності № НОМЕР_12 від 23.06.1993 на кв. АДРЕСА_3 , видане 23.06.1993 р. Виконкомом міської ради народних депутатів м. Дніпропетровська, в якому містились завідомо неправдиві відомості щодо права приватної, спільної (сумісної або часткової) власності ОСОБА_8 на зазначену квартиру, копію його паспорта та індивідуального податкового номера.

2.Приблизно о 13 год. 27 хв., 06.04.2017, державний реєстратор КП «Криничанське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_10 , будучи необізнаною про злочинні наміри ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на підставі завідомо підробленого свідоцтва № НОМЕР_12 від 23.06.1993, виданого Виконкомом міської ради народних депутатів м.Дніпропетровська, здійснила державну реєстрацію права власності за ОСОБА_8 на кв. АДРЕСА_3 , про що внесла відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно та надала витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 84593039.

У подальшому, 13.04.2017, більш точний час встановити не вдалося, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб, прибув до Софіївського відокремленого підрозділу комунального підприємства «Криничанське бюро технічної інвентаризації», розташованого за адресою: Дніпропетровська область, смт. Софіївка, вул. Карпенка, буд. 5, каб. 14, де від державного реєстратора КП «Криничанське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_10 отримав документи про реєстрацію права власності за ОСОБА_8 на кв. АДРЕСА_3 , вартість якої на час скоєння злочину складала 458500,00 грн, що у 573 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян. В подальшому ОСОБА_6 передав вказані документи ОСОБА_8 , який з цього моменту міг фактично розпоряджатися вказаною квартирою на свій розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_8 шляхом обману заволодів правом на нерухоме майно - кв. АДРЕСА_3 , вартість якої на момент вчинення кримінального правопорушення становила 458500,00 грн, що у 573 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, чим завдали збитків потерпілому ОСОБА_5 у великих розмірах.

3.Далі, діючи умисно, з метою реалізації раніше виниклого спільного злочинного умислу, з корисливих мотивів ОСОБА_6 та ОСОБА_8 01.02.2018 більш точний час встановити не вдалося, знаходячись у невстановленому слідством місці, залучили необізнаного про їхні наміри ОСОБА_11 , який, згідно зі спільним злочинним наміром ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , повинен був виконати роль покупця нерухомого майна у приватного нотаріуса при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу нерухомого майна з метою надання правочину законності та усунення перешкод для досягнення злочинної мети.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, 01.02.2018, більш точний час досудовим розслідуванням встановити не вдалося, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , діючи умисно, використовуючи необізнаного про їхні незаконні наміри ОСОБА_11 , згідно з раніше розробленим планом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, з метою надання правочину законності, а саме заволодіння правом на чуже майно - кв. АДРЕСА_3 шляхом обману, у великих розмірах, прибули до офісу приватного нотаріуса ОСОБА_12 , розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , де ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , використовуючи необізнаного про їхні наміри ОСОБА_11 , діючи умисно, з корисливих мотивів, достовірно знаючи, що ОСОБА_8 ніколи не був законним власником кв. АДРЕСА_3 , ніколи не отримував свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_12 від 23.06.1993, видане Виконкомом міської ради народних депутатів м.Дніпропетровська, на підставі якого між продавцем - власником квартири за підробленими документами ОСОБА_8 та покупцем ОСОБА_11 , який був впевненим у законності дій ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна, за номером 169 від 01.02.2018, який посвідченого в подальшому приватним нотаріусом ОСОБА_13 .

Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , достовірно знаючи про вдаваність договору купівлі-продажу нерухомого майна, маючи єдиний злочинний умисел на заволодіння правом на чуже майно, з метою надання правочинну законності за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, внесли недостовірні відомості до офіційного документа, який посвічується нотаріусом та надає права розпоряджатися майном, а саме до договору купівлі-продажу нерухомого майна, за номером 169 від 01.02.2018, який посвідченого в подальшому приватним нотаріусом ОСОБА_13 .

4.Далі ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, повторно, продовжуючи виконання свого злочинного умислу, підшукав покупця квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_4 , з яким домовився про продаж квартири та для досягнення мети злочину ОСОБА_6 залучив ОСОБА_11 , який будучи впевненим у законності дій, повинен був виконувати роль власника квартири відповідно до укладеного раніше договору купівлі-продажу нерухомого майна. Так, для реалізації злочинного умислу 21.06.2018, у денний час, ОСОБА_6 та ОСОБА_11 направились до приміщення приватного нотаріуса ОСОБА_12 , розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , де необізнаний про злочинні наміри ОСОБА_11 , який був впевненим у законності дій ОСОБА_6 , виконуючи роль продавця вищевказаного нерухомого майна між продавцем - власником квартири ОСОБА_11 та покупцем ОСОБА_4 , який був впевненим у законності дій ОСОБА_11 , укладено договір купівлі-продажу зареєстрований у реєстрі під № 1124 від 21.06.2018.

За договором купівлі-продажу ОСОБА_11 передав право власності на квартиру АДРЕСА_3 ОСОБА_4 , який в свою чергу передав грошові кошти ОСОБА_6 у розмірі 14800 доларів США, які на момент вчинення кримінального правопорушення складали 391843 гривень, що у 444 рази перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Внаслідок умисних дій ОСОБА_6 , що виразились у заволодінні грошовими коштами потерпілого ОСОБА_4 у сумі 391843 грн шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

5.Продовжуючи свою злочинну діяльність, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на придбання права на чуже майно шляхом обману (шахрайство), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах та підробленні іншого офіційного документа, який посвідчується приватним нотаріусом, і який надає права, з метою використання його іншою особою, вчинені за попередньою змовою групою осіб, для виконання зазначеного злочинного умислу ОСОБА_6 з корисливих мотивів, у листопаді 2018 року, більш точний час встановити не вдалося, знаходячись у невстановленому слідством місці, вступив у злочинну змову з ОСОБА_11 (засуджений Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 01.03.2019 за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 та ч. З ст. 190, ч. З ст. 358, ч. 2 ст. 28 та ч. 4 ст. 358 КК України), та запропонував незаконно придбати право на нерухоме майно квартири АДРЕСА_5 шляхом обману, на що останній надав свою згоду.

Далі ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_11 , з корисливих мотивів, з метою придбання права на нерухоме майно квартири АДРЕСА_5 , шляхом обману надав ОСОБА_11 договір дарування квартири від 15.06.2010, виконаний на бланку ВМР №726541, зареєстрований у реєстрі під №556 та нібито посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_14 , згідно з яким ОСОБА_15 подарував належну йому на праві власності (свідоцтво № НОМЕР_13 від 24.10.1994, видане Виробничим об`єднанням Південний машинобудівний завод) квартиру АДРЕСА_5 , ОСОБА_11 .

Також на виконання домовленості ОСОБА_11 , перебуваючи близько 12 год. 00 хв. 24.11.2018 в будівлі Лівобережного Центру надання адміністративних послуг, розташованого за адресою: м. Дніпро, пр. Слобожанський, З ІД, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою придбання права на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_5 шляхом обману, особисто поставив свій підпис та виконав напис « ОСОБА_11 » в графі «Обдарований» вказаного вище договору дарування, надавши йому статус офіційного документа.

Таким чином, ОСОБА_6 надав бланк, а ОСОБА_11 , перебуваючи близько 12 год. 00 хв. 24.11.2018 в будівлі Лівобережного Центру надання адміністративних послуг, розташованого за адресою: м. Дніпро, пр. Слобожанський, 31д, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою придбання права на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_5 шляхом обману, вніс відповідні відомості, чим підробив офіційний документ, який посвідчується приватним нотаріусом і який надає право на майно з метою його використання.

6.Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на заволодіння квартирою АДРЕСА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, перебуваючи близько 12 год. 10 хв. 24.11.2018 за адресою: АДРЕСА_6 , надали працівнику Лівобережного Центру надання адміністративних послуг раніше підроблений ними офіційний документ, який посвідчується приватним нотаріусом, і який надає право на майно, а саме договір дарування квартири АДРЕСА_5 від 15.06.201, виконано на бланку ВМР №726541, який є офіційним документом та раніше був підроблений ОСОБА_6 та ОСОБА_11 .

Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, перебуваючи близько 12 год. 10 хв. 24.11.2018 за адресою: м. Дніпро, пр. Слобожанський, 31д, використали завідомо підроблений ними документ, а саме договір дарування квартири АДРЕСА_5 від 15.06.2010, виконано на бланку ВМР №726541.

7.Також ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння правом на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_5 про, вартістю 485000,00 грн, яка належала на праві приватної власності ОСОБА_15 (свідоцтво НОМЕР_13 від 24.10.1994), 24.11.2018, близько 12 год. 10 хв., надали працівнику Лівобережного Центру надання адміністративних послуг договір дарування квартири АДРЕСА_5 квартири від 15.06.2010, виконано на бланку ВМР №726541, який надавав право на майно, а саме квартиру АДРЕСА_5 , який є офіційним документом та раніше був підроблений ОСОБА_6 та ОСОБА_11 .

Підроблений договір дарування квартири АДРЕСА_5 квартири від 15.06.2010, виконано на бланку ВМР №726541, в разі його реєстрації працівниками Лівобережного Центру надання адміністративних послуг посвідчив би право власності на кв. АДРЕСА_5 за ОСОБА_11 та надавав останньому можливість розпорядитися нерухомими майном квартирою АДРЕСА_5 на власний розсуд.

Далі ОСОБА_11 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, повторно, з корисливих мотивів, з метою доведення злочинного умислу, направленого на придбання права на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_5 шляхом обману до кінця, близько 09 год. 30 хв. 28.11.2018 звернувся до працівників Лівобережного Центру надання адміністративних послуг, розташованого за адресою:м.Дніпро, пр. Слобожанський, 31д, щодо отримання документів про реєстрацію права власності на своє ім`я, де був затриманий працівниками поліції, внаслідок чого не зміг довести свій злочинний умисел до кінця, з причин, які не залежали від його волі.

Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, повторно, з корисливих мотивів, з метою придбання права на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_5 вартість якої на момент вчинення кримінального правопорушення становить 485000,00 грн, що у 575 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та належить та праві приватної власності ОСОБА_15 , шляхом обману виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі.

Обвинувачений ОСОБА_6 винуватим себе не визнав, користуючись статтею 63 Конституції України відмовився давати показання суду.

В останньому слові ОСОБА_6 висловив, що про всі обставини подій, які зараз розглядаються, він дізнався лише під час судового розгляду, коли зрозумів, що його в цій ситуації просто використали. Він хотів лише допомогти людям.

На підставі ч. 1 ст. 337, п. 1,2,3,4 ч. 1 ст. 368 КПК України суд вважає, що мали місце діяння, у вчинені яких обвинувачуються ОСОБА_6 , ці діяння містить склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 28 та ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст.358, ч. 2 ст. 15 та ч. 3 ст. 190 КК України та ОСОБА_6 винен у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення в межах висунутого обвинувачення, що підтверджується доказами, отриманими під час кримінального провадження, долученими судом та дослідженими під час судового розгляду.

Потерпілий ОСОБА_16 суду заявив, що він обвинуваченого ОСОБА_6 , інших потерпілих, не знав, показання суду давати не буде, на питання відповідати не буде.

Потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що він став власником квартири по дарчій від матері, жив в тій квартирі, потім переїхав жити до жінки, зараз живе на Балашівському узвозу. Про те, що вказану квартиру продано в червні 2018 року, його повідомили правоохоронні органи, яким він передав оригінали документів на квартиру. В квартирі він був останнього разу десь з 3 роки тому. З своїм братом не дуже спілкувався, питань з приводу проживання в цій квартирі не підіймалися, ніяких дій відносно квартири не проводив, не продавав, не здавав в оренду. В 90-х роках мама йому подарувала квартиру. Він погодився, щоб в ній проживала племінниця, якій документів на квартиру не передавав, нічого не підписував, ключі також не давав. Його брат поставив двері, ключі від якої йому не надав. Він думав до останнього, що в квартирі проживає племінниця. Коли вона припинила там проживати йому не відомо.

Потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що він продав будинок матері та вирішив купити однокімнатну квартиру. У нотаріуса побачив ОСОБА_6 , який ходив з його дружиною та з`ясовував всі питання по квартирі. Він особисто дав ОСОБА_6 в руки 15000 тисяч доларів США за покупку квартири, після чого обвинуваченого більше не бачив. Він зв`язувався є ріелторами ОСОБА_17 та ОСОБА_18 по телефону, з яким зустрічався та які показали квартиру. З ріелторами домовлявся за вартість квартири - 15000 тис доларів та 1000 доларів США за роботу. Це було на АДРЕСА_7 в нотаріальній конторі. ОСОБА_11 був власником квартири, а ОСОБА_6 йому представився як брат власника квартири, і що він йому допомагав. Зазначає, що ОСОБА_11 мовчав, навпаки активну роль грав саме ОСОБА_6 , який особисто взяв у нього гроші за квартиру 15000 доларів США, відрахував якусь частину та віддав особисто в руки нотаріусу. ОСОБА_11 був біля ОСОБА_6 , вони разом перерахували гроші. Він забрав документи на квартиру, почав робити ремонт квартири. Потім йому сказали, що ця квартира під арештом, а власником є не ОСОБА_11 , а ОСОБА_5 . За цієї причини він одразу закінчив ремонт. Оголошення про продаж квартири знайшов на стовпі на пр. Воронцова, з телефоном ріелтора ОСОБА_17 . Це було в березні 2018 року. Його дружина займалась цим питанням. Вони зустрілись в продовж тижня. Квартира ця знаходиться по АДРЕСА_8 , була в поганому стані. Тривалий час там ніхто не проживав, був диван та сервант, більше нічого. Прийшли дивитись квартиру з ріелтором ОСОБА_17 , потім підійшов ріелтор ОСОБА_19 . До якої фірми вони відносяться йому не відомо, у них були ключі від квартири. Всі документи були вже у нотаріуса. Бачив ордер на квартиру. З власником вони не зустрічались, зустрілись вже у нотаріуса, про всі питання займались з ріелтором. Визвали до нотаріуса о 17-00 годині вечора, була домовленість, що послуги нотаріуса сплачує він. Була домовленість про 15000 тисяч доларів США. У нотаріуса вперше побачив ОСОБА_11 та ОСОБА_6 . Документи у нотаріуса були готові. Не підписали, тому що там були борги за комунальні послуги. Дружина з`ясувала, що там борги за комунальні послуги по терміналу, близько 5000 грн. Квартира йому сподобалась і ціна також. Він отримав документи на квартиру - про право власності, які оформив на себе, отримав ордер на себе, все переоформив на себе, все сплачував, був особистий рахунок.

Свідок ОСОБА_11 (визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 та ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28 та ч. 4 ст. 358 КК України, та засуджений вироком ОСОБА_20 районний суд міста Дніпропетровська від 01.03.2019 року) суду показав, що знайомий ОСОБА_21 запропонував йому заробити грошей та познайомив його з ОСОБА_22 . У 2018 році він спілкувався з ОСОБА_23 про заробіток, та вони домовились між собою, що він оформить на себе квартиру. Це запропонував ОСОБА_24 , який казав йому, що все буде нормально. ОСОБА_6 попросив переслати копію йому паспорту та ідентифікаційного коду (ІНН). Потім вони були у нотаріуса, а він ОСОБА_26 переслав на телефон по Вайберу фотодокументів, на номер телефону ОСОБА_27 - НОМЕР_5 . Квартира була на лівому березі міста неподалік від просп. Воронцова. Нотаріус ОСОБА_28 . Чому саме цей нотаріус, не знає. Він з ОСОБА_22 та ОСОБА_29 зустрівся біля Історичного музею, після чого пішли до нотаріуса разом. Там він надав свої документи особи, підписали документи та пішли. За це ОСОБА_24 дав йому 400 гривень. Далі з ОСОБА_22 спілкувались про іншу квартиру. ОСОБА_6 познайомив його з ріелторами. Він разом з ОСОБА_22 декілька раз їздив до агентства нерухомості, та до нотаріуса. Все йшло щось не так. Я нібито як власник квартири був присутнім при оформленням угоди на квартиру. Вони разом з ОСОБА_22 намагались 10 разів її продати. Крім того, він зустрічався з людьми, показував квартиру, ключі від якої були у ріелтора. Де вона взяла ключі не говорила. Всі документи на квартиру забрав ОСОБА_24 . Квартира була реалізована в літку у нотаріуса ОСОБА_30 , в присутності ріелтора, та ОСОБА_27 . Покупець квартири похилий. Все відбувалось у нотаріуса, до якої приїхали, але були проблеми з комунальними платіжками. Йому подзвонив ОСОБА_31 , вони поїхали до нотаріуса, там вже були покупці. Потім підписали документи, покупці передали гроші десь 15000 тисяч доларів. Покупці поклали гроші на стіл, а ОСОБА_24 їх перерахував, після чого дав гроші йому. Потім він віддав ці гроші ОСОБА_26 в автомобілі, а останній дав йому за цю угоду про продажу квартири 400 доларів. Документи були - це його паспорт та ІНН, документи на квартиру були у ОСОБА_27 . Вони платили комунальні заборгованості, ходили ріелтор та ОСОБА_24 . Суму заборгованості не пам`ятає, десь від 1000 гривень. Він притягнутий до кримінальної відповідальність за шахрайство у великих розмірах, до якого має відношення ОСОБА_24 , тобто «за квартири». Наразі засуджений Амур -Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська судом.

На уточнюючі питання свідок ОСОБА_11 показав, що ОСОБА_24 запропонував заробити гроші, яким саме чином не казав, говорив що все буде нормально, без «криміналу». За указівкою ОСОБА_27 він надавав свої документи для перевірки нотаріусом, був складений текст договору про купівлю-продаж квартири, яку оформили на нього. Він на це погодився так як йому повинні були гроші, чия ця квартира не цікавився. Також бачив як ОСОБА_33 підписував документи, нотаріус показав де поставити підпис, всі разом заходили. Від нотаріуса виходили з ОСОБА_22 . Особам похилого віку показував квартиру він та ріелтор. У квартирі були просто стіни, комод. Все відбувалось через ОСОБА_34 , у якого були всі документи, та які кожного разу він повертав обвинуваченому. Адреси квартир вже не пам`ятає. ОСОБА_6 казав йому де поставити підпис, казав що все нормально.

Він був заарештований у листопаді місяці. 28 числа приїхав до « ОСОБА_35 », що на проспекті Правда, забрати довідку про реєстрацію житла. Напередодні, у суботу о 12-00 годині дня, він з ОСОБА_22 зустрівся на «Підстанції», після чого вони поїхали на лівий берег у «Нашу Правду» до служби. Ця служба знаходиться на другому поверсі зліва, там ще є реєстрація транспорту. 24.11.2018 року о 12-30 години приїхав з ОСОБА_22 . Вони звернулись до жінки інспектора. Як звати не пам`ятає. Розмова була про реєстрацію власності на квартиру. Вони надавали «дарчу», тобто договір дарування, ще якісь довідки. Загалом з інспектором розмовляв ОСОБА_24 , вони писали якісь документи, пояснення. Він інспектору заповнював бланки, додав свої копію паспорту, ідентифікаційний номер, квитанцію про сплату послуг. Здійснював оплату ОСОБА_24 в цей же день, у відділенні Приват Банку. Оплата була за послуги реєстрації, суму не пам`ятає. Після подачі документів їм сказали коли приблизно під`їхати, ще інспектор сказав, що потрібна довідка з бюро технічної інвентаризації. Потім у вівторок він побачився з ОСОБА_22 , який йому передав документи, бо в останнього не виходило поїхати з ним. ОСОБА_6 передав йому папку з документами, яку він не відкривав. В папці були копії документів на квартиру на проспекті Кірова. Він особисто до цієї квартири відношення ніякого не мав. На ці дії та оформлення квартири він погодився з ОСОБА_22 , так як потрібні були гроші. Яку суму грошей йому пропонував ОСОБА_24 , він не пам`ятає. Але гроші повинен був отримати від ОСОБА_34 , який йому нічого не пояснив, тільки сказав поставити свою підпис під документами. Ті документи, які йому надав ОСОБА_31 були вилучені співробітниками поліції. Адреса квартири та кому належала квартира йому не відомо. В подальшому його притягнули до кримінальної відповідальності за шахрайство у великих розмірах. По тій його справі ОСОБА_24 вказаний як невстановлена особа. Зазначає, що в день оформлення документів ОСОБА_24 зателефонував йому, сказав, що разом поїхати не виходить. Вони зустрілись, після чого він поїхав самостійно. У інспектора бігло продивився документи які підписував. Було багато документів, суті їх не пам`ятає. Як заповнювати документи пояснював інспектор.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що йому відомо про факт використання його документів. Він познайомився з ОСОБА_22 у 2018 році на «мийці авто». Потім останній його попрохав щоб не платити податки дати йому, обвинуваченому, копії особистих документів. Він разом з ОСОБА_22 пішов до нотаріуса, де підписав документи. Документи ОСОБА_26 він дав на «мийці авто», - копію паспорту та ІНН. Обвинувачений сказав це щоб йому не платити податки, за це пообіцяв 2500 гривень, та за те, що він підпишіть документи. Це було на просп. Карла Маркса . Йому показали документи, показали де підписати. Щось було за купівлю-продаж квартири, продавав ОСОБА_37 . Той до нього не звертався, туди сам прийшов, гроші за продаж квартири він не отримував. У нотаріуса він був з оригіналами документів, що підписував не знає, дав ( ОСОБА_38 ) йому 500-600 гривень, далі зв`язків не було. Він був в правоохоронних органах з цього приводу, та в квітні засуджений Жовтневим районним судом за ці документи.

На уточнюючі питання свідок ОСОБА_8 показав, що він не читав що підписував. Йому поверхнево пояснили. Бачив, що він квартиру нібито продає, а ОСОБА_39 у нього купляє квартиру. ОСОБА_6 був присутній у нотаріуса жінки, даних її він не пам`ятає. Все відбувалось в продовж 30 хвилин, нотаріус у нього нічого не питав. Начебто були оригінали документів. На одному документі поставив декілька підписів. ОСОБА_38 попросив у нього документи. Обвинувачений казав що займається квартирами та не хоче платити податки, не казав йому що робитиме з документами. В нього тоді хворіла дружина, потрібні були гроші. ОСОБА_6 попросив поїхати до нотаріуса для оформлення купівлі-продажу квартири, та він ( ОСОБА_8 ) повинен був продавати квартиру ОСОБА_37 у нотаріуса на проспекті Карла Маркса. Він приїхав, потім приїхав ОСОБА_39 , який про щось спілкувався з ОСОБА_40 . Про що говорили йому не відомо, та він не бачив чи передавались гроші. Вони говорили за документи. Копію свідоцтва про право власності йому не давали, як взагалі нічого не давали. Де потрібно підписати йому вказував ОСОБА_38 .

Свідок ОСОБА_41 суду показала, що вона начальник відділу Департаменту адміністративних послуг, уповноважена видавати довідки про склад сім`ї, та підписала довідку про склад сім`ї. Особа, яка звертається, надає паспорт, це перевіряється. Відповідність поданих документів перевіряє виконавець, співробітники несуть за це відповідальність, вона автоматично підписує довідку. Довідка була видана на лівому березі, документи передаються на пр. Слобожанський в кабінет видачі довідок. Місце отримання обирає заявник. Можливо отримувати її повторно в ЦНАП, тільки особисто або уповноважена особа за довіреністю.

Свідок ОСОБА_42 суду показала, що потерпілий ОСОБА_4 є її чоловіком. Знає обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_5 у зв`язку з подіями, що відбулись між ними. Вона з чоловіком зірвала зі стовпа об`яву про продаж квартири, подзвонили ріелтору, ходили дивитися квартиру. Потім до неї та чоловіка підійшов чоловік, за якого казали що це юрист. Вона йому передала копії паспортів, ІНН, та їй сказали це для того, щоб не чекати. Потім вона с чоловіком прийшла до нотаріуса, де вирішила перевірити борги за комунальні послуги, та виявилося що вони є, не змогла розібратися з квитанціями. Потім ОСОБА_6 особисто запропонував перевірити з ним в банку борги по муніципальній картці. Він сказав, що зробить знижку на 200 доларів. Вона в нього питала з приводу іншого брата продавця квартири. ОСОБА_6 сказав, що нічого нема страшного, буде віддавати гроші. Коли вона с чоловіком прийшла до нотаріуса для оформлення, почала читати документи, але було дуже спекотне та не змогла прочитати. Вона запитала у нотаріуса чи все та перевірила, оскільки довіряла їй. Нотаріус сказала «так». Потім ОСОБА_6 встав і протягнув руку за грошима. Він не перевіряв долари, просто подивився і все. Потім він віддав долари нотаріусу та пішов. Далі за ним слідом вийшов ОСОБА_11 . Пройшло 4 місяці, в неї виявили особливо важке захворювання, а тоді слідчий повідомив, що нас обдурили з квартирою. В цій квартирі зараз жити не можливо, але кожного місяця вони платять за цю квартиру.

На уточнюючі питання свідок ОСОБА_42 показала, що вона разом з чоловіком об`яву знайшла на вул. Калинова десь 10 червня 2018 року.

В об`яві було написано: однокімнатна квартира, площа і 2 контактних номери телефонів. За 16500 доларів. Коли вони подзвонили - їм представились як ОСОБА_43 і ОСОБА_44 , який потім показував квартиру, відчиняли двері квартири. Квартира по АДРЕСА_9 . Юриста, який приходив, ім`я не знає. Нотаріус знаходиться на пр. Яворницького, прізвище не знає, ім`я не пам`ятає. Їм дали прочитати договір, та вона повинна була підписати як дружина. В договорі була вказана сума в гривнях, фактично вона з чоловіком віддали 16800 доларів. Віддали ОСОБА_6 , передав чоловік ОСОБА_4 , який став власником квартири. Продавав квартиру ОСОБА_11 . Дата договору 26 червня 2018 року. Квартиру оглядали три рази, вона була в жахливому стані, все розбите, 30-х років ремонт. До цього вона з чоловіком продали свій будинок в травні місяці. Оглядали квартиру в присутності ріелторів. З приводу юриста вона зрозуміла, що це шахрай, ріелтор ОСОБА_45 повідомила, що це був юрист ОСОБА_6 . Ріелтори повідомили її та чоловіка місце куди приїхати. ОСОБА_11 і ОСОБА_6 там вже стояли. Вона там вперше їх побачила. Ріелтор сказав, що ОСОБА_11 - це брат ОСОБА_6 . Як вона представила ОСОБА_6 не пам`ятає. Ріелтор ОСОБА_45 була постійно з ними при угоді. Адресу нотаріуса не пам`ятає. Послуги ріелтора сплачував ОСОБА_4 . Ріелтор сказала, що 1000 доларів для неї, послуги нотаріуса вони не оплачували. В нас відбувся договір купівлі-продажу. Квартира привернула увагу низькою ціною, та в них була така сума, більше не було.

Свідок ОСОБА_46 суду показала, що до них звертаються за довідкою про склад сім`ї, а вони перевіряють весь пакет документів. Піднімається картотека, перевіряється все та тільки тоді надається довідка. Працівнику, який приймає документи для видачі довідки, надаються завірені копії. Потім все порівнюється і тоді видається довідка. Треба, щоб був власник або інша особа за дорученням, чужий не може отримати довідку. Хто звертався за довідкою не пам`ятає але довідку надавала довідку вона, яку підписувала як виконавець,

Свідок ОСОБА_47 суду показав, що підприємство ТОВ БТІ Груп - для виготовлення технічної документації, для введення в експлуатацію майна, технічних паспортів. Були такі ситуації, не одноразово, його викликали на допит до СБУ та в інші установи. Встановлено, що ті паспорти виготовлялись не його підприємством

Свідок ОСОБА_48 суду показав, що він не знав потерпілих, обвинуваченого. Йому відомо, що квартира за адресою АДРЕСА_9 , квартири номер не пам`ятає, була в реєстрі за одними документами, а власник інший. Квартиру продано за тими даними, що містилися в реєстрі. До нього звернулася колега ОСОБА_49 , що є вільна квартира у продажу. Ключі з квартири не виносив, показував квартиру у присутності ОСОБА_50 та ОСОБА_51 , у якої були ключі від квартири. Під час оформлення продажу квартир, здійснення угоди купівлі-продажу, його не було, продавця квартири не пам`ятає, особисто з ним не знайомий. На той момент, коли стояло питання продажу квартири, він зробив з бази витяг власним електронним ключем. Перший раз побачив ОСОБА_6 під час судового засідання. На той момент коли показував квартиру, вона коштувала 16-17 тис. грн., так як була без ремонту, в поганому стані. Заборони щодо продажу квартири не було. Квартира знаходилася у рекламі продажу.

Свідок ОСОБА_52 суду показала, що вона особисто не знайома з учасниками процесу. В неї технічні обов`язки. ОСОБА_11 разом з ОСОБА_6 подавали їй документи. Прийшли на її чергування у суботу, та запитали за термінову реєстрацію квартири за адресою АДРЕСА_10 . Вона дала реквізити на оплату термінової реєстрації. ОСОБА_11 і ОСОБА_6 оплатили близько 3000 грн та повернулися, вона прийняла всі документи та надала заяву, з якій вони ознайомилися.

На уточнюючі питання свідок ОСОБА_52 показала, що звернувся ОСОБА_6 , який задавав питання. Вона надала йому реквізити на оплату. ОСОБА_11 підписував усі документи. ОСОБА_6 бачила один раз - в день подачі заяви, а ОСОБА_11 бачила, коли: подавали документи; коли він в понеділок приніс довідку БТІ: потім прийшов отримувати відповідь і його затримали на місці. Довідка БТІ була не схожою на інші. Довідка БТІ не є основною довідкою, реєстратори самі роблять запроси до БТІ. При першочерговому зверненні довідки не було надано, тому вона акцентувала увагу на її необхідність. Не пам`ятає на підставі якого документу подавалися документи на реєстрацію квартири, яку не провели. Документи вилучили слідчі. Процедура термінової і звичайної реєстрації строками відрізняється, тому вона попередила щодо довідки з БТІ, що з її відсутності може бути затримка з реєстрацією. ОСОБА_6 при прийомі її слухав, а ОСОБА_11 мовчки підписав, діалогу між ними не пам`ятає. Коли ОСОБА_11 , вона сиділа на прийомі, в реєстрі нерухомого майна був збій і правовий документ не загрузився. ОСОБА_11 очікував загрузку, прийшли слідчі і затримали його. Він прийшов в той день, тому що вона йому зателефонувала і сказала, що один паперовий документ не загрузився, тому він його доніс. Участь у впізнанні вона приймала по фото. Впізнала ОСОБА_6 , та точно не пам`ятає щодо впізнання ОСОБА_11 , якого описувала як темноволосого, середнього росту, але як тоді казала не пам`ятає. Чи показували їй окреме фото ОСОБА_6 вона не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_53 суду показала, що коли продавалась квартира на ОСОБА_54 , номер будинку та квартири не пам`ятає, все було добре. Власник квартири, якого вона не пам`ятає, подзвонив, квартиру вона як ріелтор продавала разом з колегою ОСОБА_18 . Працювала не офіційно. Продали ОСОБА_55 здається за 16-17 тис. грн. Вона не пам`ятає кому було передано гроші під час купівлі-продажу у нотаріуса. На досудовому розслідуванні її допитували, підтверджує всі слідчі дії та свої показання, тиску не здійснювалося. Вона знаходилася у цій квартирі багато разів показувала також багатьом з колегою ОСОБА_18 . Продавців не було. ОСОБА_6 не впізнає. Прізвище ОСОБА_11 здається їй знайоме. Реєстрацію проводив нотаріус на прізвище ОСОБА_30 або ОСОБА_56 . Вона була присутня у нотаріуса при укладені договору купівлі-продажу квартири разом з покупцем ОСОБА_57 , якій віддали ключі та продавцем.

Свідок ОСОБА_13 суду показала, що вона нотаріус, та не знає за яким кримінальним провадженням її викликали. Її не попередили за якою справою викликано та сказали, що викликано як фізичну особу. Підстав для дачі показів не має, заперечує щодо допиту. Відмовляється від дачі показів на підставі ст. 63 Конституції України, ст. 8 Закону України "Про нотаріат". Крім того, згідно ст. 65 КПК України нотаріус в якості свідка не може виступати, вона не отримували повістки. У неї ніяких стосунків з ОСОБА_6 не має. Він звертався по роботі. Потерпілі їй не відомі, але наче ОСОБА_4 їй знайомий. Вона не пам`ятає коли за даним кримінальним провадженням робила нотаріальну дію, що досліджується у судовому засідання. ОСОБА_11 не пам`ятає, особистих стосунків з обвинуваченим ОСОБА_6 не має. Не пам`ятає дій відносно квартири за адресою АДРЕСА_9 . Її офіс у 2018 році знаходився за адресою АДРЕСА_11 . Вона не пам`ятає щодо витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власностіта від кого отримала гроші.

Том № 1

Відповідно до постанови про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження від 26.02.2019 року, прокурор відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000092 від 31.01.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, постановив виділити з кримінального провадження № 0000092 від 31.01.2019, розпочатого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.190, ч.3 ст.358, ч.2 ст.28 ч.4 ст.358 КК України, в оригіналах:

-корінець квитанції оплати послуг АТ КБ «Приват банк» від 24.11.2018 - 1 арк.; чек №1136 Центру надання адміністративних послуг від 26.11.2018 - 1 арк.; лист - запит державного реєстратора ЦНАП ОСОБА_58 до департаменту адміністративних послуг ДМР від 26.11.2018 року - 1 арк.; договір дарування квартири АДРЕСА_5 , від 15.06.2010 року, бланк BMP №726541, посвідчений нотаріусом ОСОБА_14 - 1 арк.; картку прийому заяви №146726928 від 24.11.2018 - 1 арк.; заяву про державу реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.11.2018; вимогу щодо отримання Ф-1 ОСОБА_8 08.07.1973 - 1 арк.; Ф-1 ОСОБА_8 08.07.1973 - 1 арк.; клопотання ТДРД у нотаріуса ОСОБА_13 від 09.01.2019 - 9 арк.; протокол допиту свідка ОСОБА_4 від 12.01.2019 - 2 арк.; довідка №9749 про склад сім`ї у будинку - 1 арк.; протокол пред`явлення ОСОБА_4 особи для впізнання за фотознімком від 12.01.2019 - 1 арк.; протокол допиту свідка ОСОБА_59 від 13.12.2018 - 4 арк.; протокол пред`явлення ОСОБА_60 особи для впізнання за фотознімком від 10.01.2019 - 2 арк.; відповідь КП «ДМБТІ» ДОР від 11.01.2019 стосовно власника кв. АДРЕСА_3 - 1 арк.; протокол допиту потерпілого ОСОБА_5 від 12.01.2019 - 4 арк.; клопотання про арешт майна від 14.01.2019 - 2 арк.; клопотання про призначення судової оціночне - будівельної експертизи від 14.01.2019 - 2 арк.; клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи - 3 арк.; постанова про визнання речовим доказом кв. АДРЕСА_3 - 1 арк.; ухвала Індустріального районного суду м Дніпропетровська по справі №202/204/19 провадження №1-кс/202/443/2019 - 1 арк.; протокол ТДРД, у нотаріуса ОСОБА_61 від 22.01.2019 року, додаток та матеріали згідно опису по справі №202/204/19 провадження №1-кс/202/443/2019 - 48 арк.; ухвала Індустріального районного суду м Дніпропетровська по справі №202/204/19, провадження №1-кс/202/446/2019 - 1 арк.; протокол ТДРД, у нотаріуса ОСОБА_61 від 22.01.2019 року, додаток та матеріали згідно опису по справі №202/204/19, провадження №1-кс/202/446/2019 - 46 арк.; допит реєстратора ОСОБА_10 , клопотання адвоката ОСОБА_62 від 23.01.2019 з заявою про державну реєстрацію прав на майно від ОСОБА_8 - 10 арк.; характеризуючи матеріали на ОСОБА_6 - 5 арк.;

-в копіях: рапорт про виявлене кримінальне правопорушення від 26.11.2018 - 1 арк.; протокол огляду від 28.11.2018 року - 2 арк.; Картка прийому заяви №14676928 від 24.11.2018 - 1 арк.; технічний паспорт квартири АДРЕСА_10 - 3 арк.; рішення про зупинку розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №44235792 - 1 арк.; Пояснення ОСОБА_63 - 2 арк.; Протокол допиту свідка ОСОБА_63 від 28.11.2018 - 4 арк.; протокол пред`явлення ОСОБА_64 особи для впізнання за фотознімками від 28.11.2018 - 1 арк.; паспортні данні ОСОБА_11 - 1 арк.; пояснення ОСОБА_11 - 2 арк.; протокол пред`явлення ОСОБА_11 особи для впізнання за фотознімками від 28.11.2018 - 1 арк.; протокол огляду мобільного телефону ОСОБА_11 від 28.11.2018 - 1 арк.; розписка ОСОБА_11 від 28.11.2018 - 1 арк.; постанова про визнання речовими доказами від 28.11.2018 - 3 арк.; клопотання про арешт майна від 29.11.2018 року - 4 арк.; ухвала Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, справа №202/7560/18, провадження №1-кс/202/8838/2018 - 1 арк.; додатковий протокол допиту свідка ОСОБА_65 від 29.11.2018 - 2 арк.; протокол пред`явлення ОСОБА_64 особи для впізнання за фотознімками від 29.11.2018 - 1 арк.; запит в КП «ДМ БТІ» від 27.11.2018 - 1 арк.; відповідь КП «ДМ БТІ» від 27.11.2018 - 1 арк.; свідоцтво про право на спадщину за законом №3-6168 бланк АВІ №003048 посвідчений державним нотаріусом ОСОБА_66 - 1 арк.; свідоцтво про смерть ОСОБА_15 від 27.01.1999 року, бланк НОМЕР_6 - на 1 арк.; паспортні данні ОСОБА_16 - 2 арк.; заява ОСОБА_16 від 28.11.2018 - 1 арк.; протокол допиту ОСОБА_16 , - 2 арк.; свідоцтво про смерть ОСОБА_67 (брат) №570/Н від 11.10.2018-1 арк.; свідоцтво про право на спадщину за законом № 3-6168 від 17.12.1999 року, посвідчений державним нотаріусом ОСОБА_66 ; протокол огляду інформаційної довідки ввід 23.01.2019 - 1 арк; інформаційна довідка №153533938 - 7 арк.; клопотання ТДРД від 18.12.2018 до державного нотаріального архіву - 3 арк.; ухвала індустріального суду м. Дніпропетровська по справі №202/8198/18 провадження №1-кс/202/9847/2018 - 1 арк.; протокол ТДРД від 03.01.2019 в державному нотаріальному архіві, додаток - 4 арк.; клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи від 07.12.2018 - 2 арк.; ухвала Індустріального суду м. Дніпропетровська справа №202/7560/18 провадження №1кс/202/9298/2018 - 1 арк.; клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи від 07.12.2018 - 2 арк.; ухвала Індустріального суду м. Дніпропетровська справа №202/7560/18 провадження №1кс/202/9607/2018 - 1 арк; висновок експерта НДЕКЦ №3/1.1/4 від 04.01.2019 - 5 арк.; висновок експерта НДЕКЦ №3/1.1/4 від 04.01.2019 - 5 арк.; клопотання про призначення судової оціночне - будівельної експертизи від 19.12.2018-2 арк.; ухвала Індустріальній районного суду м.Дніпропетровська, справа №202/7560/18, провадження №1кс/202/9605/2018 - 1 арк.; Висновок експерта НДЕКЦ №17/10.10/3 від 15.01.2019 - 8 арк; Ухвала Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, справа № 202/7560/18, провадження №1кс/202/9299/2018 - 1 арк.; протокол ТДРД в АТ «Приват банк»; інформаційні носії інформації - 2 шт.; водійське посвідчення ОСОБА_6 - 1 арк.; паспорт свідка ОСОБА_68 - 2 арк.; протокол пред`явлення ОСОБА_69 особи для впізнання за фотознімками - 1 арк.; протокол допиту свідка ОСОБА_68 від 18.01.2019 року - 3 арк.; посвідчення водія ОСОБА_70 - 1 арк.; протокол допиту свідка ОСОБА_70 - 2 арк.; свідоцтво про смерть ОСОБА_71 - 1 арк.; паспортні відомості ОСОБА_72 - 1 арк.; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_8 - 3 арк.; протокол проведення слідчого експерименту з ОСОБА_8 - 4 арк.

З копії протоколу огляду від 28.11.2018 року вбачається, що предметом огляду є приміщення центру надання адміністративних послуг м.Дніпро «Лівобережний», що розташований на другому поверсі ТЦ «Наша Правда», за адресою: м.Дніпро пр.Слобожанський, 31Д.

Огляд розпочато з робочого місця №11, яке є робочим місцем ОСОБА_63 , яка працює в центрі надання адміністративних послуг на посаді адміністратора.

За столом №11 на момент проведення огляду (за столом клієнта) знаходиться ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який передав адміністратору ОСОБА_64 оригінал договору дарування квартири АДРЕСА_5 (нотаріальний бланк ВМР №726541) укладений між ОСОБА_15 - дарувальник та ОСОБА_11 .

Зі слів ОСОБА_63 , останній надав їй вищевказаний договір з метою проведення реєстраційних дій, а саме: проведення державної реєстрації права власності на вищевказаний об`єкт нерухомого майна.

Окрім вищевказаного договору дарування на столі № 11 було виявлено та вилучено: довідку з КП «ДМБТІ» вих. № 9237 від 14.07.20147 на ім`я ОСОБА_11 (оригінал); картка прийому заяви № 146726928 від 24.11.2018 з рукописними записами виконаними ОСОБА_11 (оригінал); заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень по квартирі АДРЕСА_5 (оригінал); квитанція про сплату державного мита№1423-5134-8223-1938 (оригінал); рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №44235792 (оригінал); запит державного реєстратора ОСОБА_73 №2.1-19/1637 від 26.11.2018 щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_5 в двох екземплярах (оригінал і копія);опис документів, що надало до ЦНАП ОСОБА_11 (оригінал); картка прийому заяви №146726928 (оригінал); чек електронної черги до ЦНАП №1136 за 26.11.2018; мобільний телефон «Хіаомі Мі 6», з карткою НОМЕР_7 , що належить ОСОБА_11 ; паспорт на ім`я ОСОБА_11 серія НОМЕР_8 (оригінал); картка фізичної особи-платника податків на ім`я ОСОБА_11 (оригінал).

З копії технічного паспорту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_12 , від 08.11.2018 року вбачається, що замовником його виготовлення є ОСОБА_11 .

Відповідно до договору дарування квартири ВМР № 726541, укладеного 15 червня 2018 року, між дарувальником, в особі ОСОБА_15 та обдарованого в особі ОСОБА_11 , вбачається, що дарувальник передає у власність обдарованого безоплатно квартиру АДРЕСА_5 , на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 14.03.1994 року виконкомом Дніпропетровської міської ради народних депутатів, згідно розпорядження виданого 14.03.199 року та зареєстрованого «Дніпропетровським бюро технічної інвентаризації» запис в реєстровій книзі за №74н-98, належить дарувальнику.

Відповідно до картки прийому заяви № 146726928 вбачається, що 24.11.2018 року ОСОБА_11 подана заява про державну реєстрацію права власності, яка отримана ОСОБА_74 адміністратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР.

Згідно до заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №77-121-04-2018 від 24 листопада 2018 року, заява подана ОСОБА_11 як суб`єктом права, на підставі виникнення приватного права власності на квартиру АДРЕСА_5 .

Відповідно до рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 44235792 від 26 листопада 2018 року, вбачається, що зупинено розгляд заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнятої 24.11.2018 14:31:14 за реєстраційним номером 31364059, яку подав ОСОБА_11 , для проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_5 , у зв`язку з подачею документів не в повному обсязі.

З копії протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, від 28 листопада 2018 року, проведеного у приміщені ЦНАП «Лівобережний» м. Дніпра, розташованого за адресою: м. Дніпро, просп. Слобожанський, 31-д, свідок ОСОБА_52 зазначила, що знаходячись на робочому місці за вищевказаною адресою, до неї звернулася особа, яка представилась ОСОБА_11 , для подачі документів для подальшої реєстрації нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_13 . На фото знімку №3, свідок ОСОБА_52 , за сукупністю ознак, а саме: слов`янська зовнішність, русе волосся, худорляве обличчя з легкою непоголістю, впізнала ОСОБА_11 , який приходив до її робочого місця, 24 листопада 2018 року та 28 листопада 2018 року, для подальшої реєстрації нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_13 .

З копії протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, від 28 листопада 2018 року, свідок ОСОБА_11 впізнав особу під фото № 2 - ОСОБА_6 , як такого, з яким познайомився у 2013 році та який у листопаді 2018 року передав йому оригінали документів для подальшої реєстрації права власності об`єкту нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_5 . Впізнав ОСОБА_6 за сукупністю ознак: смугле обличчя, волосся темного кольору, легка непоголість, слов`янська зовнішність.

Відповідно до протоколу огляду від 28.11.2018 року вбачається, що предметом огляду є мобільний телефон «Хіаомі Мі 6», ІМЕІ 1) НОМЕР_9 та 2) НОМЕР_10 , який знаходиться у робочому стані, в якому містять власноруч зроблені ОСОБА_11 фотографії його СМС переписки та переписки за допомогою програми «Viber» з громадянином ОСОБА_6 ( НОМЕР_5 ). На час візуального огляду вищевказаного мобільного телефону було виявлено інформацію, яка має значення для слідства, а саме: цифрові фотографії його СМС переписки та переписки за допомогою програми «Viber» з громадянином ОСОБА_6 , здійснено їх копіювання на диск, після чого вищевказаний мобільний телефон повернуто ОСОБА_11 .

Відповідно до копії постанови слідчого від 28 листопада 2018 року визнано речовими доказами по кримінальному провадженню №0001028 від 27.11.2018: оригінал договору дарування № 556 від 15.06.2010, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_14 від імені ОСОБА_15 на ім`я ОСОБА_11 квартири АДРЕСА_10 на 1 арк.; оригінал довідки з КП "ДМБТІ" ДОР вих. № 9237 від 14.07.2017 на ім`я ОСОБА_11 на 1 арк.; оригінал картки прийому заяви № 146726928 від 24.11.2018 з рукописними записами виконаними ОСОБА_11 на 1 арк.; оригінал заяви №31364059 від 24.11.2018 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень по квартирі АДРЕСА_5 на 1 арк.; оригінал квитанції код № 1423-5134-8223-1938 від 24.11.2018 про сплату державного мита на 1 арк.; оригінал рішення № 44235792 від 26.11.2018 про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на 1 арк.; оригінал та копія запиту вих. № 2.1-19/1637 від 26.11.2018 державного реєстратора ОСОБА_75 на КП "ДМБТІ" ДОР, щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_5 на 2 арк.; оригінал опису документів що надано до ЦНАП "Лівобережний" м. Дніпра від імені ОСОБА_11 на 1 арк.; оригінал картки прийому заяви № 146726928 на 1 арк.; оригінал чеку № 1136 від 26.11.2018, електронної черги до ЦНАП на 1 арк. які було вилучено 28.11.2018 у ході проведення огляду робочого місця № 11 адміністратора Центру надання адміністративних послуг "Лівобережний" м. Дніпра, ОСОБА_63 , що розташоване по пр. Слобожанський, 31-Д, 2-й поверх, м.Дніпро.

Згідно з копією ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 листопада 2018 року накладено арешт майн на: оригінал договору дарування №556 від 15.06.2010 посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_14 від імені ОСОБА_15 на ім`я ОСОБА_11 квартири АДРЕСА_5 на 1 арк.; оригінал довідки з КП "ДМБТ1" ДОР вих. № 9237 від 14.07.2017 на ім`я ОСОБА_11 1 арк.; оригінал картки прийому заяви № 146726928 від 24.11.2018 з рукописними записами виконаними ОСОБА_11 на 1 арк.; оригінал заяви № 31364059 від 24.1 1.2018 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень по квартирі АДРЕСА_5 на 1 арк.; оригінал квитанції код 1423-5134-8223-1938 від 24.11.2018 про сплату державного мита на 1 арк.; оригінал рішення № 44235792 від 26.11.2018 про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на 1 арк.; оригінал та копія запиту вих. № 2.1-19/1637 від 26.11.2018 державного реєстратора ОСОБА_75 на КП "ДМБТІ» ДОР,щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_5 на 2 арк.; опису документів що надано до ЦИАН "Лівобережний" м. Дніпра від імені ОСОБА_11 на 1 арк.; оригінал картки прийому заяви № 146726928 на 1 арк.; оригінал чеку № 1136 від 26.1 1.2018 електронної черги до ЦНАП на 1 арк. які було вилучено 28 листопада 2018 року в ході проведення огляду робочого місця № 11 адміністратора Центру надання адміністративних послуг "Лівобережний" м. Дніпра, ОСОБА_63 , що розташоване по АДРЕСА_14 .

З копії протоколу огляду від 23.01.2019 року вбачається, що предметом огляду є сформована та роздрукована заступником відділу СУ ГУНП майором поліції ОСОБА_76 інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, за № 153533938 від 23.01.2019 року - на 7 арк. Встановлено, що на другій сторінці витягу у розділі «Відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно», а саме на кв. АДРЕСА_15 , дата внесення запису 13.07.2010 року, міститься інформація, а саме - підстава виникнення права власності вищевказаної квартири за ОСОБА_77 , це договір купівлі-продажу, ВМР №726541 реєстр 882 від 15.10.2010 року посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_14 .

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_11 від 27.01.1999 року вбачається, громадянин ОСОБА_15 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що в книзі реєстрації актів про смерть 27.01.1999 року зроблено запис № 95.

Відповідно до копії висновку експерта № 3/1.1/4 від 04.01.2019 року вбачається, що підпис від імені ОСОБА_11 в графі «Підпис заявника» заяви про державну реєстрацію права та їх обтяжень № 31364059 від 24.11.2018 року - виконаний ОСОБА_11 (вартість експертизи 1287,00 грн. Дніпропетровський НДЕКЦ МВС України).

Згідно з висновком експерта № 3/1.1.2 від 03.01.2019 року вбачається, що підпис від імені ОСОБА_11 та рукописний запис « ОСОБА_11 » в графі «Обдаровуваний» договору дарування квартири ВМР № 726541 від 15.06.2010, зареєстрованого в реєстрі за №556 - виконані ОСОБА_11 (вартість експертизи 1573,00 грн. Дніпропетровський НДЕКЦ МВС України).

Відповідно до копії висновку експерта № 17/10.10/3 від 15.01.2019 року, ринкова вартість квартири АДРЕСА_5 , станом на 24.11.18 могла складати 485000,00 грн. (вартість експертизи 2288,00 грн. Дніпропетровський НДЕКЦ МВС України).

Відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 03.01.2019 року та опису до нього, старший слідчий ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області майор поліції ОСОБА_78 у період часу з 14-00 години по 14-30 години у приміщенні АТ КБ «Приватбанк» за адресою : м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_79 від 12.12.2018 року про тимчасовий доступ до речей і документів, а саме дозволу на проведення виїмки інформації з АТ КБ «Приватбанк» вилучила інформацію на СD-R диск вх. 458696-3Б на якому містяться матеріали фото та відеофіксації камер спостереження АТ КБ «Приват Банк», розташованого за адресою: м.Дніпро, пр.Слобожанський, 3.

Згідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.04.2017 (витяг сформував ОСОБА_10 ), власником квартири АДРЕСА_3 , значиться ОСОБА_8 .

Згідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.02.2018 (витяг сформував ОСОБА_13 ), власником квартири АДРЕСА_3 , значиться ОСОБА_11 .

Відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 22.01.2019 року та опису до нього, старший слідчий ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області майор поліції ОСОБА_78 у період часу з 10-40 години по 11-00 години у приміщенні приватного нотаріуса ОСОБА_13 , за адресою: АДРЕСА_4 , на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_80 від 17.01.2019 року про тимчасовий доступ до речей і документів, вилучив оригінали та копії документів які мають відношення до купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , де продавцем виступив ОСОБА_11 , а покупцем ОСОБА_4 .

Згідно з договором купівлі-продажу нерухомого майна №169 від 01.02.2018 року, продавець - « ОСОБА_8 » передає у власність покупця - « ОСОБА_11 » квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_8 .

Відповідно до заяви ОСОБА_11 від 21 червня 2018 року, він стверджує той факт, що відносно квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_8 , відсутні права користування малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, а також недієздатних чи обмежено дієздатних осіб, які б обмежували моє право на відчуження нерухомого майна, а також за адресою місцезнаходження нерухомого майна не проживають та не зареєстровані малолітні та/чи неповнолітні діти, а також будь-які інші особи, яких за законом повинен утримувати продавець.

Згідно з довідкою № 7102 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщені/будинку осіб, за адресою: АДРЕСА_8 , яка видана на підставі особистої заяви ОСОБА_11 , зареєстровано - 0 осіб.

Згідно з заявою ОСОБА_50 № 1123 від 21.06.2018 року, остання надає згоду своєму чоловіку - ОСОБА_4 на укладання договору купівлі-продажу та на придбання ним нерухомого майна, а саме квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_8 .

Відповідно до заяви ОСОБА_8 , він підтверджує, що в зареєстрованому шлюбі не перебуває, ні з ким із жінок однією сім`єю без реєстрації шлюбу не проживає та в будь-якому іншому шлюбі не перебуває та що нерухоме майно, а саме квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_8 є його особистою приватною власністю, як така, що набута ним в процесі приватизації.

Згідно з заявою ОСОБА_8 , він повідомляє, що здійснює продаж належного йому нерухомого майна, а саме квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_8 , перший раз за 2018 рік.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.01.2019 року, свідок ОСОБА_81 впізнала особу під фото № 2 - ОСОБА_6 , як особу яка назвалася братом ОСОБА_11 , який 21 червня 2018 року продав ОСОБА_4 квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_8 . Також особа під № 2 - ОСОБА_6 була присутня під час укладання правочину та отримала за продаж вказаної квартири грошові кошти у сумі 15800,00 доларів США. Впізнала ОСОБА_6 за сукупністю ознак: за віком, середньою статурою, темно-русим волоссям, пухлими губами, родинкою на щоці, неголеністю на обличчі.

У відповідності до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.01.2019 року, свідок ОСОБА_53 вказала на фотокартку під № 1- ОСОБА_6 , як на особу яка у 2018 році запропонувала надати послуги з продажу квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_8 , назвалася братом ОСОБА_11 , також особа під № ОСОБА_6 була присутня під час угоди купівлі-продажу вказаної квартири. Впізнала ОСОБА_6 за сукупністю ознак: за віком, слов`янською зовнішністю, темним волоссям, зростом, середньою статурою.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.02.2019 року, свідок ОСОБА_8 вказав на фотокартку під № 4 - ОСОБА_6 , як на особу яка назвалась ОСОБА_25 , який у лютому 2018 року запропонував ОСОБА_8 за грошову винагороду зареєструвати на його ім`я та в подальшому виступити продавцем квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_8 . Впізнав ОСОБА_6 за сукупністю ознак: за зростом, віком, темним волоссям, легкою неголеністю, темним обличчям.

Том № 2

Згідно листа Дніпровської міської ради №7/11-219 від 24.01.2019 року, секретар Дніпровської міської ради ОСОБА_82 у відповідь на лист заступника начальника - начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_83 від 10.01.2019 №2/323, повідомляє, що за архівними даними приватизаційних справ департаменту житлового господарства Дніпропетровської міської ради, розпорядженням органу приватизації від 30.07.1993 НОМЕР_12 квартиру АДРЕСА_3 , передано у власність ОСОБА_84 .

За інформацією департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості щодо реєстрації права власності від 06.04.2017 на квартиру за вищезазначеною адресою за гр. ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23.06.1993 № НОМЕР_12 , виданого виконкомом міської ради народних депутатів. На цей час вищевказана квартира (адреса АДРЕСА_8 ) зареєстрована на праві приватної власності за іншою особою на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Відповідно до копії листа директора департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 75-31 від 18 січня 2019 року, вбачається, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості щодо реєстрації права власності 06.04.2017 року на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_8 за гр. ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.06.1993 року, виданого Виконкомом міської ради народних депутатів. На теперішній час вищевказана квартира зареєстрована на праві приватної власності за іншою особою на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Згідно з копією свідоцтва про право власності на житло від 23 червня 1993 року НОМЕР_12, вбачається, що квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_8 , належить ОСОБА_8 .

Відповідно до копії ухвали Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2019 року, слідчий суддя ОСОБА_80 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_85 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про арешт майна в кримінальному провадженні № 0001028 від 27.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 та ч. 3 ст. 190 КК України, постановила клопотання слідчого задовольнити частково та накласти арешт на квартиру АДРЕСА_3 шляхом заборони будь-яким особам розпоряджатися даною квартирою.

Згідно з висновком судової оціночно-будівельної експерти №17/10.10/10 від 18.02.2019 року, вбачається що ринкова вартість квартири АДРЕСА_3 , станом на 01.02.2018 могла складати 460000, 00 грн (вартість експертизи 2288,00 грн. Дніпропетровський НДЕКЦ МВС України).

Відповідно висновку судової почеркознавчої експертизи №3/1.1/83 від 19.02.2019 року вбачається, що підписи та рукописні записи від імені ОСОБА_11 в графі „Покупець" в двох примірниках договорі купівлі-продажу № 169 від 01.02.2018 року - виконані ОСОБА_11 ; підпис та рукописні записи від імені ОСОБА_8 в графі „Продавець" в двох примірниках договору купівлі-продажу № 169 від 01.02.2018 року - виконані ОСОБА_8 ; підписи та рукописні записи від імені ОСОБА_11 в графі „Продавець" в договорі купівлі-продажу № 1124 від 21.06.2018 року - виконані ОСОБА_11 ; підпис та рукописні записи від імені ОСОБА_4 в графі "Покупець" в договорі купівлі-продажу № 1124 від 21.06.2018 року - виконаний ОСОБА_4 ; вирішити питання: „Чи виконано підпис від імені ОСОБА_8 у Заяві про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_3 ), в графі "Підпис заявника" саме ОСОБА_8 , або іншою особою?" - не надалося можливим (вартість експертизи 2288,00 грн. Дніпропетровський НДЕКЦ МВС України).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.01.2019 року, проведеного за участі свідка ОСОБА_4 , який вказав на фотокартку під №4- ОСОБА_6 як на особу, яка була присутня при угоді купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 та отримувала грошові кошти у сумі 15800 доларів США, по вказаній угоді. Впізнав ОСОБА_6 за сукупністю ознак: середньою статурою, слов`янською зовнішністю, овальним обличчям, русим волоссям, легкою неголеністю, та віком 25-30 років.

З копії технічного паспорту від 04.04.2017 року на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_8 вбачається, що замовником його виготовлення є ОСОБА_8 .

Відповідно до копії договору дарування від 15 вересня 1995 року №1-2456, що ОСОБА_5 передав у дар ОСОБА_86 квартиру АДРЕСА_3 .

Відповідно до копії протоколу проведення слідчого експерименту від 26.02.2019 року, проведеного за участю ОСОБА_8 встановлено, що останній, знаходячись за адресою: АДРЕСА_4 поряд з приміщенням приватного нотаріуса ДМНО Дніпропетровської області ОСОБА_13 пояснив, що 01.02.2018 року перебуваючи за вищевказаною адресою до нього підійшов його знайомий ОСОБА_25 , також до них підійшов молодий чоловік, після чого ОСОБА_25 розпочав свій інструктаж, під час якого повідомив ОСОБА_8 , що він повинен виступити у якості власника квартири, якої саме ОСОБА_8 не пам`ятає, та підписати з його знайомим договір купівлі-продажу зазначеної квартири. Молодій особі, який був його знайомим, ОСОБА_25 роз`яснив, що він виступає у ролі покупця і повинен підписати договір купівлі-продажу вказаної квартири. Після чого, ОСОБА_8 , ОСОБА_25 та його знайомий увійшли до приміщення нотаріуса. У приміщенні нотаріуса їх очікував нотаріус - жінка, приблизно 40-45 років, де на столі у неї були підготовлені пакети документів які мають відношення до купівлі-продажу квартири. Через деякий час, нотаріус покликала ОСОБА_8 підписати сам договір купівлі-продажу квартири, під час підписання ОСОБА_25 власноруч вказував ОСОБА_8 де йому необхідно залишати свій підпис. Після того, як ОСОБА_8 власноруч підписав пакет документів купівлі-продажу нерухомого майна, нотаріус покликала для підписання документів знайомого ОСОБА_25 , а ОСОБА_8 вийшов з її кабінету, що відбувалось у подальшому в кабінеті нотаріуса останньому не відомо.

Висновком судової оціночно-будівельної експерти №17/10.10/25 від 14.03.2019 року вбачається, що ринкова вартість квартири АДРЕСА_3 , станом на 06.04.2017 (тобто на час скоєння злочину) могла складати 458500, 00 грн (вартість експертизи 2288,00 грн. Дніпропетровський НДЕКЦ МВС України).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 21.06.2018 власником квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_8 на підставі договору купівлі-продажу №1125 від 21.06.2018 є ОСОБА_4 .

Відповідно до копії технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_3 від 04 квітня 2017 року, інвентаризаційна справа №0324 випливає, що замовниками технічної інвентаризації були ОСОБА_8 та ОСОБА_4 .

У відповідності до протоколу демонстрації відеозапису свідку ОСОБА_11 , відеозапису від 24.11.2018 року, який проводився камерами відео спостереження в приміщені КБ «Приватбанк», розташованого за адресою:м. Дніпропетровськ, пр. Слобожанський, 11, останній зазначив, що на 14:13 годині та хвилині впізнає свого знайомого ОСОБА_6 , який йому запропонував вчинити кримінальне правопорушення.

Том № 3

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 21 березня 2019 року, в період часу з 11-00 до 11-10 год., слідчим СУ ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_87 , встановлено, що свідок ОСОБА_88 відтворила події які сталися 21.06.2018 за адресою: АДРЕСА_4 , у приміщенні приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_13 при купівлі-продажу нерухомого майна. Так, вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4 , знайшовши об`яву на стенді у місті Дніпро, зателефонувала особі, яка була вказана в об`яві, щодо купівлі-продажу квартири. Особа представилася ОСОБА_18 , та вказав що він являється ріелтором, може запропонувати варіант для купівлі квартири у м. Дніпро за 16 тис. доларів США. У подальшому, ОСОБА_88 зустрілися із компаньйоном ОСОБА_18 , а саме ОСОБА_89 . Остання запропонувала зустрітися біля будинку по АДРЕСА_9 , у якому буде у подальшому надана для огляду квартира. Люба у подальшому надала для огляду вказане нерухоме майно, при цьому квартира знаходилась у дуже поганому стані, без ремонту.

21.06.2018 ОСОБА_88 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4 зустрілися у нотаріуса ОСОБА_13 по пр. Д. Яворницького м. Дніпро. У нотаріуса були присутні ОСОБА_90 , а також чоловік, який представився братом останнього на ім`я ОСОБА_25 , та ріелтор ОСОБА_91 .

У подальшому ОСОБА_92 обговорювала із особою на ім`я ОСОБА_25 наявні заборгованості по комунальним платежам квартири, а також у подальшому їй надано ріелтором ОСОБА_89 чеки за оплату по комунальним платежам, однак їх була велика кількість і їй ОСОБА_25 запропонував піти до банкомату та перевірити по муніципальній карті заборгованості за квартиру. ОСОБА_92 погодилась та сумісно із останнім пішли у відділення Приватбанку, яке знаходилося через дорогу від приміщення нотаріуса, де чоловік на ім`я ОСОБА_25 через термінал показав заборгованості по квартирі. У зв`язку із тим, що була деяка заборгованість, то ОСОБА_25 запропонував ОСОБА_60 знизити ціну по купівлі квартири ще на 200 доларів США. Після того, як нотаріус ОСОБА_13 здійснила усі нотаріальні дії по купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 від імені ОСОБА_11 на ОСОБА_4 , останній передав грошові кошти у сумі 15 тис. 800 доларів США чоловіку який представився братом ОСОБА_11 , з яких 1000 доларів США передали за послуги ріелтору. У подальшому вони забрали документи, та поїхали.

Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи №3/1.1/207 від 28.03.2019, вбачається, що рукописний текст «Отримано в повному обсязі документи 13.04.2017р.» в заяві про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_3 ) виконаний не ОСОБА_8 , а іншою особою (вартість експертизи 2145,00 грн. Дніпропетровський НДЕКЦ МВС України).

Мотиви суду

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

У силу ст. 337 КПК України, cудовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначене свідчить, що законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення обумовлені, зокрема, дотриманням порядку оцінки доказів і визначенням їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів повинна бути оцінена судом з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ст.94 КПК України).

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі скорочено Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі скорочено ЄСПЛ) суди застосовують Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

ЄСПЛ у справі «Перес проти Франції» (рішення від 12.02.2004) вказав, що дія статті 6 Конвенції (право на справедливий суд) полягає і в тому, щоб серед іншого зобов`язати суд провести належне дослідження зауважень, доводів і доказів, представлених сторонами по справі, неупереджено вирішуючи питання про їх належність до справи.

Суд вважає необхідним докладніше зазначити про наявні у кримінальному процесі стандарти доказування.

Стандарт "переваги доказів" вважається дотриманим, якщо певне твердження є більш ймовірне ніж протилежне. Зазначений стандарт широко застосовується у ХХІ столітті (наприклад, саме за ним відбувається кримінальна процедура у Сполучених Штатах Америки), однак у вітчизняному кримінальному процесі він не застосовується. Найсуворішим стандартом, застосовуваним у кримінальних справах, є правило "поза розумним сумнівом", яке вимагає від обвинувачення довести, що єдине логічне пояснення, яке може бути одержане з доведених у суді фактів, є те, що обвинувачений вчинив інкриміноване діяння і ніяке інше логічне пояснення не може бути виведено з доказів. Саме такий стандарт прописаний як в Основному законі держави, так і в спеціалізованому нормативно-правовому акті (КПК України) і саме він застосовується у вітчизняному кримінальному процесі.

Саме законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення обумовлені, зокрема, дотриманням порядку оцінки доказів і визначенням їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів повинна бути оцінена судом з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ст. 94 КПК України).

ЄСПЛ у справі «Жогло проти України» (п. 38, рішення від 24.04.2008 року) зазначив, що усі докази зазвичай мають бути представлені у відкритому слуханні справи в присутності обвинуваченого для забезпечення можливості надати аргументи іншій стороні. Існують винятки з цього правила, але вони не повинні порушувати права захисту.

Як загальне правило, пункти 1 та 3 статті 6 вимагають надання підсудному відповідної та належної можливості заперечити, а також ставити запитання свідкові обвинувачення, - або під час давання показань, або на пізнішому етапі (рішення від 15.06.1992 року у справі «Люді проти Швейцарії»).

Обвинувачення не повинно ґрунтуватись виключно чи вирішальною мірою на тих показаннях, які сторона захисту не могла оскаржити (рішення від 26.03.1996 року у справі «Дурсон проти Нідерландів»).

ЄСПЛ наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення від 10.07.2001 року у справі «Авшар проти Туреччини» п.282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

За правилами статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Докази повинні бути належними та допустимими в розумінні ст.ст. 85-86 КПК України.

За правилами ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд, дослідивши наявні докази, вважає, що всі докази у кримінальному провадженні у відношенні ОСОБА_6 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Недопустимих доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини або доказів та відомостей, які стосуються особи обвинуваченого не має.

ЄСПЛ зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання.

Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу обвинуваченого, що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у скоєних кримінальних правопорушеннях поза всяким розумним сумнівом доведена і підтверджується обсягом досліджених судом в судовому засіданні доказів в їх сукупності та взаємозв`язкута не викликають у суду сумнівів.

Під час вирішення питання про допустимість доказів важливе значення має істотність порушення прав і свобод людини, а тому не усі порушення, допущені сторонами при збиранні доказів, є підставою для визнання доказів недопустимими, а відтак і вирішення питання про порушення права на справедливий суд. З огляду на зазначене суд приходить до висновку про відсутність процесуальних порушень з боку сторони обвинувачення, що могли вплинули на об`єктивність та повноту обставин, що підлягають доказуванню відповідно до вимог ст. 91 КПК України.

Усі вищевказані докази, покладені в основу обвинувального вироку, суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки відповідають вимогам КПК України, отримані у передбаченому КПК України порядку, безпосередньо порушень вимог законодавства судом не встановлено та сторонами не доведено, тобто останні прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, як-то час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів.

Судом не встановлено допущення істотних порушень: прав та свобод обвинуваченого ОСОБА_6 , інших осіб під час досудового розслідування; в ході збирання і фіксування доказів по даному кримінальному провадженню, а інформація, яка в них міститься, не дає суду правових підстав, щоб сумніватися у їх допустимості та достатності.

Крім того, суд враховує, що зі змісту п.78 рішення ЄСПЛ від 16.02.2017 у справі «Артур Пархоменко проти України» вбачається, що при розгляді справи в цілому з метою оцінки впливу процесуальних недоліків на досудовому етапі на загальну справедливість кримінального провадження, за необхідності слід враховувати такий невичерпний перелік факторів, який випливає з практики Суду: (a) Чи був заявник особливо вразливим, наприклад, через вік чи розумову здатність. (b) Правові рамки, що регулюють досудове провадження, та прийнятність доказів під час судового розгляду, а також чи була вона виконана; коли застосовується правило виключення, особливо малоймовірно, що провадження в цілому буде вважатися несправедливим. (c) Чи мав заявник можливість оскаржити автентичність доказів і виступати проти його використання. (d) Якість доказів чи обставини, за яких вони були отримані, ставлять під сумнів їх надійність та точність, беручи до уваги ступінь і характер будь-якого примусу. (e) Якщо докази були отримані незаконно, незаконність, про яку йдеться, і, якщо вона випливає з порушення іншої статті Конвенції, характер виявленого порушення. (f) У випадку заяви, характер заяви та чи він був негайно відкликаний або змінений. (g) Використання доказів, зокрема, чи складали вони невід`ємну або значну частину доказів, на яких ґрунтувалася засудження, а також силу інших доказів у справі. (h) Чи оцінювання вини було здійснене професійними суддями або присяжними, а у випадку останнього - змістом будь-яких наказів присяжних. (i) Вагомість суспільних інтересів у розслідуванні та покаранні за конкретне порушення. (j) інші відповідні процесуальні гарантії, передбачені національним законодавством та практикою.

Зокрема, з урахуванням вищезазначеного правового висновку ЄСПЛ, у цьому судовому провадженні суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник мали можливість оскаржити автентичність доказів, отриманих стороною обвинувачення, але не зробили цього і не подавали клопотань або своїх доводів щодо визнання доказів отриманих під час досудового розслідування недопустимими, що в подальшому стало б предметом судового розгляду.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (п.150 остаточного рішення від 21 липня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як ті, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і ті, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність, спрямованість та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення повинен пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер або спрямованість умислу.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, необґрунтоване рішення суду є порушенням гарантій, втілених у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Хоча суд не мусить надавати відповідь на кожен довід, проте з рішення має бути чітко зрозуміло, що головні проблеми, порушені у цій справі, були розглянуті і що конкретні та ясні відповіді були надані на аргументи, які є вирішальними для результату розгляду справи. Суд має переконатися, що мотиви рішення, наведені національними судами, не були автоматичними або стереотипними.

Оцінюючи надані та досліджені судом докази у кримінальному провадженні, оцінюючі їх реальний зміст, суд виходить саме з практики ЄСПЛ, яка орієнтує, що під час розгляду кримінального провадження суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії справи, а не тільки її зовнішню сторону (рішення від 27.02.1980 року у справі «Девеер проти Бельгії»).

Відповідно до положень ст. 190 КК обман при шахрайстві - це неправдиве утвердження винною особою про такі факти, які завідомо не відповідають дійсності, або умисне замовчування таких фактів, подій тощо, повідомлення яких було обов`язкове з метою викривлення дійсних інтересів потерпілого. Шахрайство вважається закінченим з моменту переходу чужого майна у володіння винного або з моменту отримання ним права розпоряджатися таким майном.

Об`єктивна сторона шахрайства полягає у заволодінні майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. В результаті шахрайських дій потерпілий - власник, володілець, особа, у віддані або під охороною якої знаходиться майно, добровільно передає майно або право на майно винній особі. Безпосередня участь потерпілого у передачі майнових благ і добровільність його дій є обов`язковими ознаками шахрайства, які відрізняють його від викрадення майна та інших злочинів проти власності.

Суб`єктивна сторона шахрайства характеризується прямим умислом і корисливим мотивом.

Складовою підстави кримінальної відповідальності за шахрайство є усвідомлення суб`єктом злочину того факту, що предмет злочину є для нього чужим, що він заволодіває чужим майном за відсутності будь-якого дійсного чи уявного права на нього. Кримінальна відповідальність за шахрайство пов`язана зі встановленням усвідомлення винним факту заволодіння чужим майном з метою його безоплатного, безповоротного обернення на свою користь (чи третіх осіб) за відсутності законних підстав, збільшення внаслідок цього власних або третьої особи майнових фондів.

Змістом обману як способу шахрайства можуть бути різноманітні обставини, стосовно яких шахрай вводить в оману потерпілого. Зокрема, це може стосуватися характеристики певних предметів, зокрема їх кількості, тотожності, дійсності (обман у предметі), особистості винного або інших осіб (обман у особі), певних подій, юридичних фактів, дій окремих осіб тощо. За своєю формою обман може бути усним, письмовим, виражатися у певних діях.

Обман чи зловживання довірою при шахрайстві застосовуються винним з метою викликати у потерпілого впевненість про вигідність або обов`язковість передачі йому майна чи права на нього. Отже, обов`язковою умовою визнання обману чи зловживання довірою ознакою об`єктивної сторони шахрайства є використання його для заволодіння майном чи придбання права на майно.

Тобто, обман як спосіб шахрайського заволодіння чужим майном чи придбання права на таке майно полягає у повідомленні потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних відомостей, повідомлення яких мало б суттєве значення для поведінки потерпілого, з метою введення в оману потерпілого. Таким чином, обман може мати як активний (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей про певні факти, обставини, події), так і пасивний (умисне замовчування юридичне значимої інформації) характер.

Кваліфікуючи дії ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень, зокрема за ст. 190 КК України як шахрайство, за попередньою змовою групою осіб, суд враховує наступне.

Так, співучастю у злочині є умисна спільна участь декількох суб`єктів злочину у вчиненні умисного злочину. Злочин визнається вчиненим групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), При цьому під час вчинення злочину кожен зі співучасників може вчиняти різні дії, які спрямовані на досягнення єдиної мети.

Домовленістю групи осіб про спільне вчинення злочину є узгодження об`єкту злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій, яке може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір.

Вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб означає спільне вчинення цього кримінального правопорушення декількома (двома і більше) суб`єктами злочину, які заздалегідь домовились про спільне його вчинення. Домовленість досягається діями, словами, жестами, умовними знаками, а іноді поглядами як за тривалий час до початку вчинення кримінального правопорушення, так і за кілька годин, хвилин чи секунд. Початком вчинення кримінального правопорушення вважається початок виконання об`єктивної сторони. Усі погодження до початку замаху є попередніми. При цьому під час вчинення кримінального правопорушення кожен зі співучасників може вчиняти різні дії, які спрямовані на досягнення єдиної мети.

За даним кримінальним провадженням суд дійшов висновку, що діям обвинуваченого ОСОБА_6 та іншим згаданим в обвинувальному акті особам, притаманні ознаки скоєння злочинів за попередньою змовою групою осіб, його дії були наполегливі, послідовні, охоплювалися єдиним умислом, що підтверджується показаннями потерпілих, свідків, дослідженими під час судового розгляду письмовими доказами.

Також, суд вважає, що ОСОБА_6 скористався розповсюдженою практикою та формою участі у кримінальному правопорушенні так званого пасивного не посвідченого спостерігача, коли він «нібито знаходився поруч» але не мав ні якого відношення до кримінальних правопорушень, які були скоєні ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , виставляючи себе невинуватою особою.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_6 не скоєно кримінального правопорушення, судом відхиляються, оскільки вони зводяться до особистого тлумачення норм матеріального та процесуального закону і хибній оцінці одиничних доказів. Стороною захисту не наведені конкретні обґрунтовані та вагомі обставини, підстави, передбачені кримінально-процесуальним законом, які б вказували на необ`єктивність, протиріччя показів потерпілих та свідків, письмових документів, не надано суду жодних належних та допустимих доказів з цього приводу або інших доводів обвинувачення. При цьому, сторона захисту оцінює і тлумачать такі докази на свій лад, вибірково, спотворюючи їх зміст та відособлено від інших доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність, тому суд не погоджується з доводами сторони захисту та відхиляє їх.

Будь-яких інших доказів сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, протягом судового розгляду, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження, створив їм всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Під час судового розгляду захисником заявлено про наявність підстав щодо «визнання всіх доказів недопустимими та закриття провадження», оскільки, відповідно до ст. 290 КПК України, постанова про визначення групи прокурорів від 26.02.2019 року у кримінальному провадженні №0000169, яка долучена судом, стороні захисту не відкривалась.

Суд відхиляє вказану заяву захисника з огляду на наступне.

Згадана постанова в розумінні ч. 1 ст. 84 КПК України доказом в кримінальному провадженні не являється.

Зміст постанови про визначення групи прокурорів від 26.02.2019 року у кримінальному провадженні № 0000169, щодо прізвища, ім`я та по батькові, посади прокурорів, повністю співпадає з змістом аналогічних постанов, постановлених у іншій час, та з інформацією о прокурорах, вказаною у обвинувальному акті.

Тому, не ознайомлення захисника у цьому випадку з постановою від 26.02.2019 року, відповідно до ст. 290 КПК України, не може позначитися на змісті цієї інформації у постанові про визначення групи прокурорів від 26.02.2019 року або вплинути на такий зміст яким не будь чином.

Розглянувши кримінальне провадження, оцінивши кожний досліджений та перевірений у судовому засіданні доказ за своїм внутрішнім переконанням із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, зваживши всі основні доводи сторін, суд уважає доведеною поза розумним сумнівом вину ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень в межах обвинувачення, яке було підтримане прокурором, і суд, оцінюючи докази, вважає, що дії ОСОБА_6 повинно кваліфікувати за:

-ч. 2 ст. 28 та ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа, вчиненого за попередньою змовою групою осіб;

-ч. 3 ст. 190 КК України, як заволодіння правом на чуже майно шляхом обману (шахрайство), повторно, за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах;

-ч. 3 ст. 358 КК України, як підроблення іншого офіційного документа, який посвідчується приватним нотаріусом, і який надає права, з метою використання його підроблювачем, іншою особою, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

-ч. 2 ст. 15 та ч. 3 ст. 190 КК України, як закінчений замах на придбання права на майно шляхом обману (шахрайство), повторно, за попередньою змовою групою осіб, повторно, у великих розмірах, оскільки ОСОБА_6 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Призначення покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена у справі «Езе і Коннорс проти Сполученого Королівства», рішення від 9 жовтня 2003 року, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету - покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Визначені у статті 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа "Довженко проти України") зазначає лише про необхідність оцінювання представниками судових органів визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням рішення в процесуальному документі суду.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання для досягнення його цілей, визначених у статті 50 КК.

Правова позиція щодо дотримання справедливості висловлена в рішенні Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.

Загальні засади призначення покарання спрямовані на забезпечення принципів законності, обґрунтованості, індивідуалізації, гуманності і справедливості, співмірності покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання суд враховує, що за даним кримінальним провадженням відсутні обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 .

Суд вважає, що обставиною, яка пом`якшує покарання, можливо визнати, що обвинувачений в минулому не притягався до кримінальної відповідальності, що кореспондується з приписом ч. 2 ст. 66 КК України.

ОСОБА_6 має постійне місце проживання, фактично має сім`ю, офіційно не працевлаштований, характеризується задовільно, на обліку лікаря нарколога, психіатра не перебуває.

Призначаючи покарання, суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

ОСОБА_6 скоїв низку умисних злочинів, один з яких з корисливого мотиву - умисний тяжкий злочин проти власності, який має підвищену суспільну небезпеку, із застосуванням шахрайських злочинних дій

Встановлені судом фактичні обставини вчинення обвинуваченим злочинів, дають підстави для висновку про антисоціальну спрямованість особи обвинуваченого та усталеність його протиправної поведінки, а також про те, що він зневажливо ставився до суспільства та встановлених у ньому правил, і є особою зухвалою та схильниою до вирішення своїх життєвих проблем, в тому числі матеріального характеру, шляхом вчинення умисних корисливих злочинів проти власності.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки підстави для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачено законом, не встановлені, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції останньої від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Із цих же підстав суд не вбачає за можливе застосувати звільнити обвинуваченого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням.

При цьому, суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім того, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 основного покарання у виді обмеження волі у межах строку, визначеного санкцією ч. 2 ст. 28 та ч. 4 ст. 358 КК України на 2 роки.

Разом з цим, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 підлягає звільненню від покарання, призначеного за ч. 2 ст. 28 та ч. 4 ст. 358 КК України з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (у редакції, яка діє станом на час ухвалення вироку): «Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 2) три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 КК України: «Особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу».

Зі змісту наведених норм матеріального права видно, що:

- вимогами п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (у редакції, яка діє станом на теперішній час), встановлений термін для звільнення особи від кримінальної відповідальності у разі вчинення останньою кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, який становить три роки з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили;

- особа може бути звільнена від покарання за вироком суду за наявності підстав, передбачених ст. 49 КК України.

Судом встановлено, що визначений вимогами п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (у редакції, яка діє станом на теперішній час) трьохрічний строк, який є підставою для звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, а також і для звільнення останнього від покарання, сплив у 2021 році.

Судом не встановлено обставин, які передбачені ч. 2 і 3 ст. 49 КК України у якості підстав зупинення та/або переривання строку звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності обвинуваченого ОСОБА_6 .

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність звільнення від покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , призначеного останньому за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 та ч. 4 ст. 358 КК України.

Вирішення цивільного позову.

В межах кримінального провадження №0000169 пред`явлені цивільні позови:

- про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 25% від оціночної вартості квартири, тобто у розмірі 114625,00 (сто чотирнадцять тисяч шістсот двадцять п`ять) гривень (вартість якої відповідно обвинувального акту на момент вчинення кримінального правопорушення становила 458500,00 грн.);

- про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 391843,00 гривні та немайнову (моральну шкоду) - у розмірі 100000,00 гривень, всього 491843,00 гривні.

Обвинувачений ОСОБА_6 цивільні позови не визнав.

Суд, вислухавши думки учасників судового розгляду, вважає, що є наявність правових підстав для задоволення зазначених цивільних позовів у повному обсязі, що кореспондується з правовим висновком Касаційного кримінального суду Верховний Суд, який висловлено в постанові від 26 травня 2020 року, справа № 398/4782/18, провадження № 51-6372км19.

Вирішуючи заявлені цивільні позови та розмір вимог щодо відшкодування шкоди, суд враховує наступне.

Сутність інституту цивільного позову у кримінальному провадженні закладена в положенні ч. 5 ст. 128 КПК України.

Зміст даної норми закону зводиться до того, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими Кримінальним процесуальним кодексом України, а в тих відносинах, що не регулюються даним кодексом, застосовується положення Цивільного процесуального кодексу України.

Втім, застосування цивільного процесуального законодавства можливе за умов, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Законодавець вимагає дотримуватись певного процесуального балансу між кримінальним та цивільним процесуальним законодавством.

У відповідності з п.2 ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

Згідно ч.1 ст.23 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

Згідно ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахування інших обставин, які мають істотне значення, також при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд погоджується зі слушністю доводів цивільного позивача відносно стягнення з цивільного відповідача - обвинуваченого ОСОБА_6 моральної шкоди, завданої в результаті вчинення останнім протиправних дій, а також наявністю передбачених законом підстав для її відшкодування, які передбачені ст.ст.11,16, п.1 ч.2 ст.23 ЦК України.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд керується принципами виваженості та розумності, при цьому суд враховує фактичні обставини, при яких цивільним позивачам було завдано фізичні та моральні страждання, перенесені ними внаслідок вчиненого відносно них кримінального правопорушення - спричинення їм емоційних та душевних стражданнях, хвилюваннях, які вони зазнали, виходячи з чого суд вважає суму у розмірі 114 625,00 (сто чотирнадцять тисяч шістсот двадцять п`ять) гривень та 100 000,00 (сто тисяч) гривень, достатньою для компенсації моральної шкоди, завданої ОСОБА_6 в результаті вчинення ним кримінального правопорушення, відповідно, потерпілому ОСОБА_5 та потерпілому ОСОБА_4 , що узгоджується із роз`ясненнями, викладеними у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4.

Крім цього, згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У судовому засіданні встановлено, що в результаті протиправних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_4 спричинено матеріальну шкоду у розмірі 391843,00 гривень, що підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами.

У відповідності до ч.1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

За таких обставин потерпілий ОСОБА_4 на підставі вимог ч.1 ст.1166, ч.2 ст.1187, ч.1 ст.1195 ЦК України має право на відшкодування понесених ним витрат в результаті вчинення відносно нього кримінального правопорушення в сумі 391843,00 гривень, а тому цивільний позов в цій частині підлягає задоволенню у повному обсязі, та стягненню вказаної суми з ОСОБА_6 .

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Запобіжний захід для ОСОБА_6 на теперішній час відсутній.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта з боку Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України у загальній сумі 14157 грн (висновки експерта №№: 3/1.1/4 від 04.01.2019 року; 3/1.1.2 від 03.01.2019 року; 17/10.10/3 від 15.01.2019 року; 17/10.10/10 від 18.02.2019 року; 3/1.1/83 від 19.02.2019 року; 17/10.10/25 від 14.03.2019 року; 3/1.1/207 від 28.03.2019 року).

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Також, підлягає скасуванню арешт майна: визнаного речовими доказами, який було накладено на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 листопада 2018 року; на квартиру АДРЕСА_3 , який було накладено на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2019 року,

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку, суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому за ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 15 та ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України обвинуваченні, та призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 358 КК України, - 3 (три) роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 15 та ч. 3 ст. 190 КК України, - 4 (чотири) роки позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 190 КК України, - 5 (п`ять) років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупності злочинів, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Початок строку відбування покарання призначеного ОСОБА_6 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання та затримання засудженого поліцією.

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому за ч. 2 ст. 28 та ч. 4 ст. 358 КК України обвинуваченні та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності, звільнити ОСОБА_6 від покарання, призначеного за ч. 2 ст. 28 та ч. 4 ст. 358 КК України.

Цивільні позови задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь:

- ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 114625,00 (сто чотирнадцять тисяч шістсот двадцять п`ять) гривень;

- ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 391843,00 гривні та немайнову (моральну шкоду) - у розмірі 100000,00 гривень, всього 491843,00 гривні.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта з боку Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України у загальній сумі 14157 грн. (висновки експерта №№: 3/1.1/4 від 04.01.2019 року; 3/1.1.2 від 03.01.2019 року; 17/10.10/3 від 15.01.2019 року; 17/10.10/10 від 18.02.2019 року; 3/1.1/83 від 19.02.2019 року; 17/10.10/25 від 14.03.2019 року; 3/1.1/207 від 28.03.2019 року).

Скасувати арешт майна: визнаного речовими доказами, який було накладено на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 листопада 2018 року; на квартиру АДРЕСА_3 , який було накладено на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2019 року.

На підставі ст. 100 КПК України: оригінал договору дарування № 556 від 15.06.2010, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_14 від імені ОСОБА_15 на ім`я ОСОБА_11 , квартири АДРЕСА_5 на 1 арк.; оригінал довідки з КП "ДМБТІ" ДОР вих. № 9237 від 14.07.2017 на ім`я ОСОБА_11 на 1 арк.; оригінал картки прийому заяви № 146726928 від 24.11.2018 з рукописними записами виконаними ОСОБА_11 на 1 арк.; оригінал заяви №31364059 від 24.11.2018 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень по квартирі АДРЕСА_5 на 1 арк.; оригінал квитанції код № 1423-5134-8223-1938 від 24.11.2018 про сплату державного мита на 1 арк.; оригінал рішення № 44235792 від 26.11.2018 про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на 1 арк.; оригінал та копія запиту вих. № 2.1-19/1637 від 26.11.2018 державного реєстратора ОСОБА_75 на КП "ДМБТІ" ДОР, щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_5 на 2 арк.; оригінал опису документів що надано до ЦНАП "Лівобережний" м. Дніпра від імені ОСОБА_11 на 1 арк.; оригінал картки прийому заяви № 146726928 на 1 арк.; оригінал чеку № 1136 від 26.11.2018, електронної черги до ЦНАП на 1 арк. які було вилучено 28.11.2018 під час проведення огляду робочого місця №11 адміністратора Центру надання адміністративних послуг "Лівобережний" м. Дніпра, ОСОБА_63 , що розташоване по пр. Слобожанський, 31-Д, 2-й поверх, м.Дніпро; СD-R диск вх. 458696-3Б на якому містяться матеріали фото та відео фіксації камер спостереження АТ КБ «Приват Банк», розташованого за адресою: м.Дніпро, пр.Слобожанський, 3; документи на квартиру АДРЕСА_3 , - зберігати у матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон «Хіаомі Мі 6», ІМЕІ 1) НОМЕР_9 та 2) НОМЕР_10 , - повернути власнику ОСОБА_11 .

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1