Справа № 299/6096/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.08.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/210/23 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21.02.2023.
Цим вироком:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , з повною середньою освітою, непрацюючий, одружений, раніше судимий, засуджений:
- за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавленні волі на строк 05 (п`ять) років;
- за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавленні волі на строк 05 (п`ять) років;
- за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавленні волі на строк 05 (п`ять) років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 10.01.2022 у виді 01 (одного) місяця позбавлення волі та ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років 01 (один) місяць.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 застосовано у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, взявши його під варту в залі суду.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту проголошення вироку.
Речові докази: велосипед марки «Aist», бордового кольору, який переданий на зберігання ОСОБА_9 передано ОСОБА_9 , як законному власнику; велосипед марки «Fort», сірого кольору, який переданий на зберігання ОСОБА_10 передано ОСОБА_10 , як законному власнику; оптичний диск формату «DVD-R», розміром 4,7 GB, який зберігається в матеріалах кримінальної справи залишено при матеріалах кримінального провадження; велосипед марки «Салют», сірого кольору, який переданий на зберігання ОСОБА_11 передано ОСОБА_11 , як законному власнику; оптичний диск формату «DVD-R», який зберігається в матеріалах кримінальної справи залишено при матеріалах кримінального провадження.
Відповідно до вироку, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , будучи раніше засудженим 10.01.2022 вироком Виноградівського районного суду за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 2 роки, на шлях виправлення не став, не вчинив для себе належних висновків, а натомість вчинив нові корисливі злочини за наступних обставин.
В період дії правового режиму воєнного стану введеного у дію Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 під № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14.03.2022 за № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 за № 2119-ІХ, та від 18.04.2022 під № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 за № 2212-ІХ), та продовженого на підставі Указу Президента України від 12.08.2022 № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год 30 хв 23.08.2022 строком на 90 діб до 21.11.2022, ОСОБА_6 19.10.2022 близько 14 год 50 хв, перебуваючи біля магазину «Меркурій», що по вул. Перемоги, б/н в м. Виноградів Закарпатської області, в умовах воєнного стану, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел спрямований на крадіжку чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та суспільну небезпечність, з метою збагачення за рахунок крадіжки чужого майна, впевнившись у відсутності осіб, які б могли викрити його протиправні дії, шляхом вільного доступу, таємно викрав велосипед марки «Aist», бордового кольору, який був припаркований в металевій конструкції біля вказаного магазину «Меркурій», вартістю 1600 (одна тисяча шістсот) грн, що підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи від 24.10.2022 та належать на праві приватної власності потерпілій ОСОБА_9 , після чого зник у невідомому напрямку.
Своїми протиправними умисними діями ОСОБА_6 завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди, на загальну суму 1600 (одна тисяча шістсот) грн.
Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.
Він же, 20.10.2022 близько 16 год 30 хв, в умовах воєнного стану, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел, спрямований на крадіжку чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та суспільну небезпечність, з метою збагачення за рахунок крадіжки чужого майна, впевнившись у відсутності осіб, які б могли викрити його протиправні дії, через незачинені двері металевої огорожі зайшов на огороджене подвір`я будинку АДРЕСА_2 , де шляхом вільного доступу, таємно викрав велосипед марки «Fort», сірого кольору, який знаходився на подвір`ї даного домогосподарства під навісом, вартістю 2700 (дві тисячі сімсот) грн, що підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи від 24.10.2022 та належать на праві приватної власності потерпілій ОСОБА_10 , після чого зник у невідомому напрямку. Своїми протиправними умисними діями ОСОБА_6 завдав потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди, на загальну суму 2700 (дві тисячі сімсот) грн.
Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.
Окрім того, 30.10.2022 ОСОБА_6 близько 16 год 20 хв, перебуваючи біля кафе-магазину «Привокзальне», що по вул. Головна, 116 в с. Фанчиково, Берегівського району, в умовах воєнного стану, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел, спрямований на крадіжку чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер
своїх дій, їх караність та суспільну небезпечність, з метою збагачення за рахунок крадіжки чужого майна, впевнившись у відсутності осіб, які б могли викрити його протиправні дії, шляхом вільного доступу, таємно викрав велосипед марки «Салют», сірого кольору, який був припаркований в металевій конструкції біля вказаного кафе-магазину «Привокзальне», вартістю 700 (сімсот) грн, що підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи від 31.10.2022 та належать на праві приватної власності потерпілому ОСОБА_11 , після чого зник у невідомому напрямку. Своїми протиправними умисними діями ОСОБА_6 завдав потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди, на загальну суму 700 (сімсот) грн.
Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.
За сукупністю, ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.
Прокурор в апеляційній скарзі, вказуючи на незаконність вироку у зв`язку з недотриманням судом першої інстанції вимог ст. 374 КПК України щодо обов`язку суду сформулювати обвинувачення, визнане судом доведеним, просить скасувати вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21.02.2023, а матеріали кримінального провадження направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Окрім того, прокурор зазначає про те, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, помилково кваліфікувавши дії обвинуваченого за кожним епізодом злочинної діяльності, які підлягають кваліфікації за ст. 4 ст. 185 КК України та, як наслідок, безпідставно застосував положення ст. 70 КК України.
Судове провадження розглядається за відсутності потерпілих, неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на вирок суду, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення апеляційного розгляду на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.
Заслухавши доповідь судді про зміст вироку, промову прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого, який не заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
За результатами апеляційного перегляду вироку суду першої інстанції, апеляційним судом встановлені істотні порушення вимог КПК України, які відповідно до положень ст. 412 КПК України тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції з огляду на таке.
Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до вимог ст. 374 КПК України у мотивувальній частині обвинувального вироку, у разі визнання особи винуватою зокрема, має бути чітко сформульовано обвинувачення, яке визнається судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення кримінального правопорушення та його наслідків, форми вини і мотивів кримінального правопорушення тощо, а також докази, якими суд обґрунтовує свої висновки, обставин, що визначають ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, пом`якшують або обтяжують покарання.
Зазначених вимог кримінального процесуального закону під час судового розгляду і постановленні вироку щодо ОСОБА_6 суд першої інстанції не дотримався, що відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, тягне за собою скасування вироку.
Апеляційний суд вважає слушними доводи прокурора в частині істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, які полягають у тому, що суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку не сформулював обвинувачення визнане судом доведеним.
Положеннями ч. 1 ст. 91 КК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Серед іншого у кримінальному провадженні підлягають доказуванню винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист. Адже фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого кримінального правопорушення, а юридичне формулювання це правова модель кримінального правопорушення, вказівка на кримінально-правову норму, порушення якої інкриміновано обвинуваченому. Тому наведені у вироку фактичні дані у своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.
Як свідчить зміст оскаржуваного вироку, за результатами судового розгляду обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність в його діях інкримінованих кримінальних правопорушень та визнав його винним за вказаними нормами кримінального закону.
Разом з тим, всупереч вимогам п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, в мотивувальній частині вироку, суд не сформулював обвинувачення, яке було визнано судом доведеним за результатами судового розгляду, оскільки суд не виклав формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, а лише зазначив, що згідно обвинувального акту досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, що фактично унеможливлює розуміння того, які обставини були встановлені саме судом за результатами розгляду кримінального провадження.
З огляду на вищезазначене, чіткість та конкретність викладення у вироку фактичних обставин вчинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, зокрема у зв`язку з відсутністю чіткого формулювання обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК України, яке визнано судом доведеним, викликає обґрунтовані сумніви щодо правильності висновків суду щодо наявності в діях обвинуваченого конкретного кримінального правопорушення, а тому вирок суду першої інстанції не може вважатися таким, що відповідає вимогам процесуального закону.
Таким чином, допущені судом першої інстанції порушення вимог ст. 374 КПК України не можуть бути усунені шляхом зміни вироку або шляхом ухвалення нового вироку апеляційним судом, оскільки відповідно до вироку суду, зокрема його мотивувальної частини, не вбачається, які обставини, який обсяг обвинувачення було встановлено та доведено судом першої інстанції за результатами судового розгляду.
Колегія суддів уважає, що відсутність формулювання обвинувачення, яке визнано судом доведеним за результатами судового розгляду в оскаржуваному вироку, є порушенням прав обвинуваченого, які регламентовані ст. 42 КПК України, що в силу положень ст. 412 цього Кодексу також визнається апеляційним судом істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
За таких обставин, вирок суду за змістом та формою не відповідає вимогам ст. 370, 374 КПК України та загальним засадам кримінального провадження, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, відповідно до приписів ст. 409, 412 КПК України, а тому з урахування усіх порушень, встановлених під час апеляційного розгляду кримінального провадження, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню.
Разом з тим, як вбачається з вироку, судом першої інстанції при кваліфікації діянь та призначенні покарання ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, зазначено про додаткову кваліфікацію його повторних епізодів крадіжок чужого майна, вчинених в умовах воєнного стані, за ч. 4 ст. 185 КК України, як окремих кримінальних правопорушень.
Згідно до ст. 33 КК України сукупністю злочинів визнається вчинення особою двох або більше злочинів, передбачених різними статями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жоден з яких її не засуджено. Передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів (ст. 70 КК) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За цими ж правилами призначається покарання і в разі вчинення особою діянь, частина яких кваліфікується як закінчений злочин, а решта - як готування до злочину чи замах на нього.
За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.
Якщо ж злочини, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу злочину їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК України. У таких випадках повторність злочинів повинна зазначатись в процесуальних документах, які стосуються обвинувачення особи, як кваліфікуюча ознака відповідних кримінальних правопорушень.
Таким чином, апеляційний суд констатує, що встановлені порушення, які були допущені судом першої інстанції при ухвалені вироку, з урахуванням положень ст. 2, 7, 9, 409, 412, 415 КПК України, є істотними та такими, що тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
При цьому, апеляційний суд враховує положення ч. 1 ст. 412 КПК України, відповідно до яких істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Водночас згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України суд апеляційною інстанції скасовує вирок і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другою статті 412 цього Кодексу.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосовувати загальні засади кримінального провадження, а саме верховенство права.
Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
При цьому апеляційний суд також виходить з положень ч. 1 ст. 9 КПК України, з яких вбачається, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності.
В той же час, відповідно до положень ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Тобто, значення загальних засад кримінального провадження, як норм вищого ступеня нормативності, є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.
Таким чином, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи були порушені загальні засади кримінального провадження, а саме законність, то вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Інші доводи сторін, зокрема, прокурора, які стосуються застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, мають бути враховані судом під час нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки апеляційний суд не має права вирішувати наперед ці питання, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції.
При новому судовому розгляді суду першої інстанції необхідно усунути зазначені порушення закону, ретельно дослідити обставини, зазначені в цій ухвалі, дати належну оцінку доказам з урахуванням позиції сторін обвинувачення та захисту з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, із зазначенням мотивів, з яких суд приймає до уваги одні докази та відкидає інші, і в залежності від установлених обставин, ухвалити законне, обґрунтоване та належним чином вмотивоване рішення.
З урахуванням наведеного, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21.02.2023 - скасуванню, а матеріали кримінального провадження - направленню до суду першої інстанції на новий розгляд.
Враховуючи те, що вирок суду скасовуються з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, а суд до набрання вироком законної сили обрав ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, враховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини щодо неприпустимості тримання особи під вартою без судового рішення та у контексті даного кримінального провадження, колегія суддів вважає за необхідне залишити обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою на строк, мінімально необхідний для вирішення вказаного питання судом першої інстанції, який у будь-якому разі не може перевищувати 60 днів.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури задовольнити.
Вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21.02.2023 щодо ОСОБА_12 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Обвинуваченому ОСОБА_13 встановити строк тримання під вартою до 30.09.2023 включно.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді