ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/463/23 Справа № 731/590/19 Категорія: : ч. 1 ст. 115 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретаріОСОБА_5

прокурораОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси, кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 31.05.2023 року, якою в задоволенні клопотань обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, домашній арешт, відмовлено та Клопотання прокурора Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, задоволено та подовжено, обвинуваченому ОСОБА_8 , строк тримання під вартою, на 60 діб, по 29.07.2023 року включно, -

в с т а н о в и л а :

В провадженні Городищенського районного суду Черкаської області на розгляді перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000417 відомості 04 вересня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, п.1 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 296. п.13 ч.2 ст. 115. ч.2 ст. 15 , п. 13 ч.2 ст. 115 КК України.

15.05.2023 року від прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_6 надійшло клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 на 60 днів, який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.296, п,13 ч.2 ст.115, ч,2 ст.15, п. 13 ч.2 ст.115 КК України, у зв`язку з тим, що строк дії ухвали Городищенського районного суду Черкаської області від 04.04.2023, закінчується - до 03.06.2023, та продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання особи під вартою та через те. що судовий розгляд кримінального провадження об`єктивно не може бути завершено до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Раніше заявлені ризики під час обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею Новозаводського районного суду м. Чернігова ОСОБА_8 не зменшились, а саме продовжують існувати реальні ризики передбачені ст. 177 КПК України того, що ОСОБА_8 перебуваючи на волі може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Посилання на ризики, передбачені ст. 177 КПК України, раніше заявлені під час обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею Новозаводського районного суду м. Чернігова не зменшилися, а саме продовжують існувати. Щодо клопотання сторони захиснику, про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, заперечує, вважає його не обгрунтованим, таким що не підлягає до задоволення.

Захисник, який діє в інтересах ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 подав до суду 31.05.2023 року клопотання і з додатками про зміну запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на час, визначений судом, за місцем постійного проживання ОСОБА_8 яке указане в обвинувальному акті та документах, що надані стороною захисту, або за місцем проживання його матері ОСОБА_9 - АДРЕСА_1 . Вважав, що на даний час існують підстави для зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 ,, застосованого відносно нього у вигляді триманні під вартою на домашній арешт.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 31.05.2023 року, клопотання прокурора задоволено, та продовжено щодо обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 29.07.2023 року включно.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить:

1. Ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 31.05.2023 року - скасувати.

2. Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та задовольнити клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу в іншому складі суду.

Вважає, що вищевказана ухвала суду є незаконною, необгрунтованою і такою, що підлягає скасуванню.

Наголошує, що прокурор для розгляду клопотання жодного об`єктивного доказу до суду не надав, а тому обгрунтованість висунутої підозри як підстави для продовження запобіжного заходу у судовому засіданні не була доведена.

В апеляційній скарзі захисник, посилаючись на норми кримінального процесуального закону та практику Європейського суду з прав людини, вважає, що Бусел надмірно довго та не виправдано утримується під вартою. Крім того, сторона захисту ставить під сумнів твердження прокурора про існування ризиків, що визначені в клопотанні, адже вони йдуть в розріз з практикою Європейського суду з прав людини.

У зв`язку із минуванням значного часу з дня затримання обвинуваченого, ризики, що могли б існувати у кримінальному провадженні явно втратили свою значимість, тому вважає можливим змінити стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід на домашній арешт.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає до часткового задоволення., а апеляційна скарга захисника до задоволення виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також вищевказаною статтею передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вбачається з ч.3 ст. 407 КПК України, постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому главою 18 розділу II цього Кодексу, тобто, питання щодо продовження запобіжного заходу мають вирішуватися у порядку, передбаченому ст. 199 КПК України.

Частина 2 статті 422-1КПК України визначає, що апеляційний суд здійснює перевірку обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до ч. 2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Колегією суддів встановлено, що в провадженні Городищенського районного суду Черкаської області на розгляді перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000417 відомості 04 вересня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.115, п.11 ч.2 ст. 115, ч.1 ст.296, п.13 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15 , п.13 ч.2 ст.115 КК України.

В судовому засіданні суду першої інстанції 31.05.2023 року прокурор ОСОБА_6 підтримав подане клопотання про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

При прийняті рішення про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував наявність ризиків, які на його переконання на даний час не зменшились та не змінилися. Так місцевим судом зазначено про те, що враховуючи тяжкість інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, останній, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні. Крім того, у кримінальному провадженні не здійснено підготовче судове засідання, з об`єктивних на те причин, в тому числі встановлення місця перебування потерпілих з метою повідомлення їх про дату судового засідання, не допитані свідки, ознайомлення сторони захисту з матеріалами кримінального провадження, які складають більше десяти томів, не досліджені всі письмові докази, а тому підготовче судове засідання відкладено на 28 червня 2023 року.

Колегія суддів ставить під сумнів твердження прокурора про існування ризиків, оскільки нових аргументів щодо застосування заходів забезпечення кримінального провадження прокурором не надано, а дане клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 за змістом, у частині обгрунтування підстав для його задоволення, є ідентичним попереднім клопотанням про продовження строку тримання під вартою.

У своєму рішенні ЄСПЛ у справі "Авраімов проти України" від 25 березня 2021 року констатував порушення п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де зазначив, що існування обґрунтованої підозри, що ув`язнений вчинив злочин, є умовою sine qua non для законності тривалого тримання його чи її під вартою. Але коли національні судові органи вперше "негайно" після затримання розглядають питання про необхідність застосування до затриманого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, цієї підозри вже буде недостатньо, й органи державної влади повинні також навести інші відповідні та достатні підстави для обґрунтування тримання під вартою. Цими іншими підставами можуть бути ризик переховування, ризик чинення тиску на свідків або фальсифікації доказів, ризик змови, ризик повторного вчинення злочину або спричинення порушення громадського порядку та пов`язана з цим необхідність захисту затриманого. Ці ризики мають бути належним чином обґрунтовані, і міркування органів державної влади з цих питань не можуть бути абстрактними, загальними або стереотипними (п.57). Обрання судом заявнику запобіжного заходу у виді тримання під вартою, незважаючи на встановлення недоведеності слідчим того, що інші запобіжні заходи були б неналежними, свідчить, що вирішальним для суду стало посилання органу державної влади на положення про неможливість застосування інших запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, який суд повторив (п.66). Зазначенй підхід застосовується ЄСПЛ, у тому числі, й при вирішенні питання щодо законності продовження строку тримання під вартою.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що з плином часу для тривалого тримання особи під вартою потрібне додаткове обґрунтування, даний висновок міститься у рішенні ЄСПЛ по справі "Осипенко проти України", №. 4634/04, §§ 77 і 79, 9 листопада 2010 року), вказано, що з плином часу для тривалого тримання заявника під вартою потрібне додаткове обґрунтування, але суди не надали жодних додаткових аргументів. Крім того, на жодному з етапів національні суди не розглянули будь-які інші превентивні заходи в якості альтернативи тримання під вартою. Викладені міркування є достатніми для того, щоб Суд прийшов до висновку, що мало місце порушення параграфу 3 статті 5 Конвенції».

Крім того, прокурором на час розгляду клопотання не зазначено будь-яких мотивів неможливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, а також не доведено, що існують обставини, зазначені в п.1 ч.3 ст. 199 КПК України, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 та відсутні перешкоди для зміни йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, який буде достатнім для запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Разом з тим, на думку колегії суддів Бусел надмірно довго та не виправдано утримується під вартою, що суперечить принципам судочинства, установленим практикою ЄСПЛ.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_10 затриманий 05.09.2019 і до теперішнього часу майже 4 роки утримується під вартою.

08.04.2022 ухвалою Городищенського районного суду м.Черкаси матеріали даного кримінального провадження прийнято до розгляду.

Станом на розгляд апеляційних скарг, тобто 22 червня 2023 року ще не було проведено підготовче судове засідання, тобто більше року лише розглядалися клопотання про продовження троку тримання під вартою.

Таким чином ОСОБА_10 утримується під вартою більше 3 років 9 місяців, тоді як предметом судових засідань з квітня 2022 року є лише розгляд клопотань про продовження строків тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював серйозні недоліки правоохоронної та судової системи України, вказуючи на порушення ст. 6 Конвенції у частині права на розумну тривалість кримінального провадження. Зокрема, у справі «Павлюлінець проти України» ЄСПЛ зазначає, що на державу покладено обов`язок організувати судову систему таким чином, щоб суди могли діяти відповідно до Конвенції, в тому числі забезпечувати вимогу «розумного строку». Згідно з принципами ЄСПЛ, точкою відліку при визначенні тривалості кримінального провадження є день, коли особі офіційно повідомлено про обвинувачення (справа «Антоненков та інші проти України»). ЄСПЛ трактує «обвинувачення» як «офіційне повідомлення, надане особі уповноваженими представниками влади, про наявність припущення про те, що особа вчинила злочин». Початком кримінального провадження може вважатися або день взяття під варту; або день початку досудового слідства; або день, коли особі повідомили про обвинувачення (справа «Меріт проти України»).

Згідно з українським законодавством, притягнення до кримінальної відповідальності починається з моменту повідомлення особі про підозру. Згідно з позицією ЄСПЛ, період, що береться до уваги при аналізі розумності строків, охоплює все кримінальне провадження (включно з апеляційними процесами). ЄСПЛ визначає розумність строку з огляду на такі критерії: складність справи, поведінка заявника і органів влади, важливість предмету спору для заявника (справи «Меріт проти України», «Вітрук проти України», «Вергельський проти України», «Іванов проти України», «Сілін проти України», «Беньямінсон проти України», «Павлюлінець проти України», «Тодоров проти України», «Юртаєв проти України».

Відповідно до рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції» національні судові органи повинні насамперед стежити за тим, щоб у кожному конкретному випадку термін попереднього ув`язнення обвинуваченого не перевищував розумних меж.

Ч.1 ст. 181 КПК України передбачає можливість застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, який полягає в забороні обвинуваченому залишати житло у певний період доби.

Крім того, згідно ч.5 ст. 194 КПК України суд при застосуванні запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зобов`язує обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Колегія суддів вважає, що при застосуванні до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за викликом прокурора, суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками по справі; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в Україну - можливо запобігти ризикам, на які посилається місцевий суд в оскаржуваній ухвалі.

Також колегія суддів враховує, що обвинувачений ОСОБА_11 раніше не судимий, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, одружений та має сталі соціальні зв`язки.

За таких обставин слід виходити з того, що з урахуванням тривалого часу перебування обвинуваченого під вартою 3 роки 9 місяців, а також тривалого терміну перебування кримінального провадження на розгляді в суді першої інстанції, не провівши при цьому до цих пір підготовче судове засідання, колегія суддів вважає, що ступінь ризиків, вказаних судом, зменшилась, що є підставою для розгляду питання про застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали місцевого суду та ухвалити нову ухвалу, якою клопотання прокурора задовольнити частково, обравши стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту на певний період доби, строком на два місяці.

Враховуючи указане вище та керуючись ст. ст.177, 178, 181, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 31.05.2023 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 - скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою клопотання прокурора задовольнити частково.

Обрати стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту на певний період доби, строком на два місяці, тобто до 22 серпня 2023 року включно, заборонивши йому залишати місце проживання: АДРЕСА_1 з 20.00 години до 07.00 наступної доби.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме прибувати за викликом прокурора, суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками по справі; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в Україну.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 - звільнити з-під варти негайно в залі суду за умови відсутності інших судових рішень, які дають підстави для його тримання під вартою.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді