Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1867/23
Провадження №: 1-кп/332/221/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2023 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 від 06.01.2023, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

встановив:

У провадженні Заводського районного суду м. Запоріжжя на розгляді перебуває кримінальне провадження № 0000018 від 06.01.2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 289 КК України.

Ухвалою суду від 20.04.2023 задоволено клопотання прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 відповідно до вимог ч.1 ст.616 КПК України, для проходження військової служби за призовом під час мобілізації у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 скасовано. ОСОБА_5 звільнено з-під варти.

Ухвалою суду від 20.04.2023 судове провадження з розгляду кримінального провадження № 0000018 від 06.01.2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 289 КК України зупинено до звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 з військової служби.

28.08.2023 від прокурора ОСОБА_3 на адресу суду надійшло клопотання про надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_5 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання обґрунтовано тим, що 20.04.2023 за клопотанням прокурора, відповідно до ст.616 КПК України, ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_5 звільнено з - під варти для проходження військової служби.

Однак, згідно з інформацією з додатками від 14.08.2023, яка надійшла з військової частини № НОМЕР_1 НГУ, ОСОБА_5 , який зарахований солдатом в списки особового складу військової частини НОМЕР_1 , здійснив самовільне залишення військової частини згідно з документами датованими 28.06.2023, та на даний час його місцезнаходження невідоме. ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за яке Кримінальним кодексом України передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої. Тим самим, останній допустив порушення обов`язків і як військовослужбовця, і як особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину. На даний час мають місце ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, ОСОБА_5 може: переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

У зв`язку із тим, що обвинувачений ОСОБА_5 здійснив самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 , не виконав покладені на нього обов`язки судом, та переховується від суду є достатні підстави для затримання останнього з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання прокурора, зазначив, що клопотання прокурора про надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_5 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою подано не уповноваженою особою, оскільки ОСОБА_5 є військовослужбовцем, а тому у даному випадку процесуальне керівництво повинно здійснюватися військовою прокуратурою.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши наявні у розпорядженні матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 318 КПК України, судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Згідно з ст.188 КПК України прокурор має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Це клопотання може бути подане: 1) одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою; 2) після подання клопотання про застосування запобіжного заходу і до прибуття обвинуваченого до суду на підставі судового виклику; 3) після неприбуття, обвинуваченого за судовим викликом для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відсутності у слідчого, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю.

Згідно з ч.4 ст.189 КПК України суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що обвинувачений переховується від суду, або одержавши відомості про звернення прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

На підставі ст.190 КПК України ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу повинна містити, крім іншого, посилання на обставини, які дають підстави для: обґрунтованої підозри про вчинення особою кримінального правопорушення; для висновку про існування ризику, зазначеного у клопотанні про застосування запобіжного заходу; для висновку щодо існування обставин, зазначених у пунктах 1 або 2 частини 4 статті 189 цього Кодексу, для прийняття рішення про надання дозволу на затримання.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів та за яке Кримінальним кодексом України передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до інформації, наданої військовою частиною № НОМЕР_1 НГУ (з додатками) від 14.08.2023, ОСОБА_5 , який зарахований солдатом в списки особового складу військової частини НОМЕР_1 , 28.06.2023 здійснив самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 та на даний час його місцезнаходження невідоме.

Прокурором зазначені ризики, передбачені п.п. 1 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, ОСОБА_5 може: переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом з цим клопотанням до суду надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 .

Участь обвинуваченого в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обов`язковою.

Щодо посилань сторони захисту на те, що оскільки ОСОБА_5 на даний час є військовослужбовцем, тому процесуальне керівництво відповідно у даному кримінальному провадженні повинно здійснюватися прокурором військової прокуратури, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 3 КПК прокурором є особа, яка обіймає посаду, передбачену ст. 15 Закону України «Про прокуратуру» та діє у межах своїх повноважень.

Законом України «Про прокуратуру» визначено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави (ст. 1); єдність системи прокуратури України забезпечується: єдиними засадами організації та діяльності прокуратури, єдиним статусом прокурорів, єдиним порядком організаційного забезпечення діяльності прокурорів та ін. (ч. 5 ст. 7); прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає у прокуратурі (ч. 2 ст. 15).

Виходячи з системного аналізу зазначених вище норм, поняття «прокурор», яке вживається у КПК, розглядається як посадова особа, яка займає відповідну посаду в органах прокуратури, які складають єдину систему, здійснює повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні та визначена у порядку ст. 37 КПК, а також прокурори вищого рівня, визначених у ч. 4 ст. 36 КПК (Генеральний прокурор України, його перший заступник та заступники, керівники регіональної прокуратури, його перший заступник та заступники).

Положення КПК, на відміну від підслідності, визначеної у ст.216 цього Кодексу, не закріплюють окремих правил щодо визначення прокурора у кримінальному провадженні, зокрема за суб`єктом вчинення злочину.

З огляду на викладене здійснення процесуального керівництва у цьому кримінальному провадженні, яке стосується загального кримінального злочину і не пов`язаного з проходженням служби, за принципами територіальності прокурором Вознесенівської окружної прокуратурі міста Запоріжжя, а не прокурором військової прокуратури, не є порушенням вимог кримінального процесуального закону і не тягне за собою визнання процесуальних дій під незаконними.

До того ж захисник не навів жодного обґрунтування того, як здійснення процесуального керівництва у цьому кримінальному провадженні прокурором Вознесенівської окружної прокуратурі міста Запоріжжя, замість прокурора військової прокуратури, порушило фундаментальні права і свободи особи, гарантовані у документах, що згадані у ст. 87 КПК, або іншим чином позначилось на реалізації стороною захисту своїх прав, визначених КПК.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про надання дозволу на затримання з метою приводу обвинуваченого для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 184, 187-191, 336, 372 КПК України,

постановив:

Клопотання прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання з метою приводу обвинуваченого для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України - задовольнити.

Надати дозвіл на затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Копію ухвали для виконання направити до відділення поліції №1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області.

Відповідно до ст.191 КПК України затримана на підставі ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше 36 (тридцяти шести) годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до слідчого судді, суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу. Службова особа, яка на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання затримала особу, зобов`язана негайно вручити їй копію зазначеної ухвали. Уповноважена службова особа (особа, якій законом надане право здійснювати затримання), яка затримала особу на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання або у якої під вартою тримається особа, щодо якої діє ухвала про дозвіл на затримання, негайно повідомляє про це слідчого, прокурора, зазначеного в ухвалі.

Строк дії ухвали до 23 лютого 2024 року включно.

Ухвала втрачає законну силу з моменту приводу обвинуваченого ОСОБА_5 , до Заводського районного суду м. Запоріжжя, або після закінчення строку дії ухвали, - 23 лютого 2024 року, або в разі відкликання ухвали прокурором.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1