ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1835/23 Справа № 193/1006/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року м.Кривий Ріг

07.06.2023р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області в режимі відеоконференції з ДУ «Софіївська ВК № 45» Дніпропетровської області апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 01.03.2023р., якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання в ДУ Софіївська ВК № 45 Дніпропетровської області, про умовно-дострокове звільнення

за участю засудженого

(в режимі ВКЗ з ДУ « Софіївська ВК № 45») ОСОБА_6

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 01.03.2023р. відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення.

Ухвалу суду першої інстанції оскаржено засудженим в апеляційному порядку, який в апеляційній скарзі та додатках до неї:

- вважає, що оскаржувана ухвалу суду упереджена та необґрунтована, оскільки ним відбута певна частина строку покарання, він приймав активну участь по благоустрою колонії, з адміністрацією та іншими засудженими не конфліктує, дотримується режиму утримання, має заохочення, характеризується задовільно проте суд відмовив у задоволення клопотання посилаючись на його попередні судимості;

- зазначає, що заявлений цивільний позов частково виплачує, наведені в ухвалі суду позитивні прояви, які необхідні для засудженого у нього наявні, що підтверджується матеріалами особистої справи, та вважає, що його виправлення відбулося;

- прохає оскаржувану ухвалу скасувати, та задовольнити клопотання засудженого про умовно дострокове звільнення.

Про дату, час та місце судового розгляду прокурор повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, клопотання про відкладення судового розгляду не надіслав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи засудженого, який підтримав доводи поданої апеляційної скарги, прохав її задовольнити, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що після дослідження відомостей про особу засудженого та умови відбутого ним покарання суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_6 , не став на шлях виправлення і не заслуговує умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі на невідбутий термін, як особа, яка сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення.

Свої висновки суд першої інстанції обґрунтував тим, що місцях позбавлення волі перебуває з 14.08.2019р. Під час утримання в установі виконання покарань м.Дніпро (№4), допускав порушення вимог режиму утримання в місцях попереднього ув`язнення, за що на нього було накладене стягнення правами начальника установи, заохочень не мав. З 09.07.2020року міру кримінального покарання відбуває в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№45)». За час відбування покарання характеризується позитивно, має три заохочення та одне стягнення. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні стосунки з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. У стосунках з персоналом установи виконання покарань завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин. Спальне місце та при ліжкову тумбочку завжди утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Працездатний, залучений до роботи в господарчій обслузі без оплати праці. При виконані дорученої роботи дбайливо ставиться до майна і предметів, якими користується, здійснює за ними не належний догляд, використовує тільки за призначенням. Роботи із самообслуговування та благоустрою установи виконує, але під наглядом співробітників адміністрації. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Заходи виховного характеру відвідує регулярно, приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», виявляє соціально-корисну активність. Підтримує соціально-корисні зв`язки з громадською дружиною здійсненням телефонних дзвінків та побачень, отримує від неї посилки, передачі, цінує цей зв`язок. Бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально - корисну активність в організації їх роботи. Входить до складу ради колективу засуджених. Засуджений під час відбування покарання не перебуває на профілактичному обліку. Вину в скоєному злочині визнає. За рішенням суду має позов 1256,08 грн.

Суд апеляційної інстанції дослідивши підстави, на які послався суд першої інстанції при відмові у задоволенні клопотання засудженого про умовно дострокове звільнення, погоджується з ними за таких підстав.

Відповідно до вимог діючого КК України передбачена можливість окремій категорії засуджених повністю або частково звільнитися від подальшого відбування покарання після відбуття ними частини строку покарання.

Згідно ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Частини 2 та 3 ст. 81 КК України, передбачають дві основні підстави, при наявності яких у засудженого виникає право на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Перша підстава - це фактичне відбуття засудженим певної частини строку покарання. Частиною 3 ст. 81 КК України передбачено співвідношення частини покарання, яку потрібно відбути засудженому до тяжкості злочину, який він вчинив.

Друга підстава визначена ч. 2 ст. 81 КК України відповідно до якої умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, судом апеляційної інстанції, досліджуючи відомості про особу засудженого встановлено, що обвинувачений є особою, яка була шість раз засуджена, та з відомостей, які містять матеріали справи вбачається наступне:

1. Вироком від 14.03.2006р. засудженого визнано винуватим за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 296, ч. 3 ст. 296. 70 КК України та засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

2. Вироком Баглійского районного суду м. Дніпродзержинська Днепропетровскої області від 25.04.2012р., засудженого визнано винуватим за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, та на підставі ч. 1 ст.70, ст.71 КК України та засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на сім років позбавлення волі.

Із відомостей про призначене покарання за вказаним вище вироком вбачається, що нові злочини засуджений вчинив після умовно-дострокового звільнення.

3. Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08.06.2017р. засудженого визнано винуватим за ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки. Тобто правопорушення за вказаним вироком засуджений вчинив через нетривалий час після звільнення з місць позбавлення волі.

4. Вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.03.2018р. засудженого визнано винуватим за ч. 2 ст. 186. ст. 395, ч. 1, 4 ст. 70 КК України та засудженого до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років. Остаточне покарання визначено за сукупністю злочинів.

5. Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17.02.2020р. засудженого визнано винуватим за ч. 2 ст. 186 КК України та засудженого до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки три місяці. Тобто правопорушення за вказаним вироком засуджений вчинив через нетривалий час після звільнення з місць позбавлення волі.

6. Вироком Заводського районного суду м. Камьянське Дніпропетровської області від 16.06.2020р. засудженого визнано винуватим за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки чотири місяці. Остаточне покарання визначено за сукупністю злочинів.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що за відомостями у наведених вище вироках, засуджений після засудження до покарання у виді

позбавлення волі та звільнення з місць позбавлення волі вчиняє нове кримінальне, при цьому вчиняє новий злочин одразу ж, або під час досудового розслідування, та у такому випадку хоча засуджений і відбув належні 2/3 строку покарання, умовно дострокове звільнення у даному випадку буде суперечити завданням ст.ст. 50, 65 КК України.

Крім того, суд апеляційної інстанції досліджуючи відомості про особу засудженого встановив, що засуджений за час відбування покарання має п`ять заохочень, та має одне стягнення, які погашене.

(а.с. 12-16)

Відповідно до вимог ч.2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Тобто, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Враховуючи наведене, слід зазначити, що під «сумлінною поведінкою» слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку; додержання дисципліни; виконання вказівок і розпоряджень адміністрації пенітенціарної установи; наявність заохочень та відсутності стягнень; участь у самодіяльних організаціях засуджених; товариському ставленні до інших засуджених.

Крім того, сумлінна поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, застосованих у порядку, визначеному законодавством, а і те, що він подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

Під «сумлінним ставленням до праці» слід розуміти добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на особу трудових обов`язків; працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів тощо.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого під час відбування ним покарання. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню його до умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання або, принаймні, за значний період цього терміну.

Таким чином суд апеляційної інстанції після аналізу поведінки засудженого та сукупності фактичних обставин відбування ним покарання не встановив, що засуджений має стабільну та постійну позитивну поведінку, у зв`язку з чим погоджується із висновками суду першої інстанції, що процес виправлення засудженого не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання. Зокрема засуджений у місцях позбавлення волі перебуває з 14.08.2019р., проте заохочення став отримувати, тобто виявляти сумлінність у поведінці, з квітня 2021р.

Враховуючи викладене вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання у виді позбавлення волі, оскільки сукупність усіх чинників, які досліджені, як судом першої інстанції, так і судом апеляційної, при розгляді даного питання, не відповідають принципам законності.

Таким чином доводи апеляційної скарги засудженого, що оскаржувана ухвала є упередженою та необ`єктивною, оскільки ним відбута певна частина строку покарання, він приймав активну участь по благоустрою колонії, з адміністрацією та іншими засудженими не конфліктує, дотримується режиму утримання, має заохочення, характеризується задовільно проте суд відмовив у задоволення клопотання посилаючись на його попередні судимості, є такими, що не підлягають задоволенню.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено, рішення суду є законним, обґрунтованим та справедливим.

З огляду на викладене вище, та керуючись ст.ст. 81, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 01.03.2023р., якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення - залишити без задоволення.

Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 01.03.2023р., якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді