Справа № 570/2670/23
номер провадження 1-кп/570/284/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2023 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

особи, стосовно якої

подано клопотання ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000572 за клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Обарів Рівненського району Рівненської області, громадянки України, яка має початкову загальну освіту, є ученицею 7-В класу Рівненського ліцею «Колегіум», яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, на обліку в правоохоронних органах не перебувала,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 299 КК України,

в с т а н о в и в :

Малолітня ОСОБА_4 у жовтні 2022 року, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на жорстоке поводження з тваринами, нехтуючи існуючими правилами і нормами поведінки в суспільстві, відношенням до тварин, в порушення ч. 2 ст.22 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», яким передбачено, що при поводженні з тваринами не допускаються дії, що суперечать принципам захисту тварин від жорстокого поводження, попередньо підготувавши металеві ножиці та ніж, невстановленим способом призвела загибель кота, після чого із застосуванням жорстоких методів, за допомогою металевих ножиць та ножа розрізала тіло кота, та відрізала його вуха.

Таким чином, малолітня ОСОБА_4 вчинила суспільно- небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.299 КК України, а саме: жорстоке поводження з тваринами, що належать до хребетних, та призвело до загибелі тварини.

Допитана в судовому засіданні малолітня ОСОБА_4 свою вину у вчиненні суспільно-небезпечного діяння визнала повністю, у вчиненому щиро розкаялася, підтвердила обставини вчиненого нею суспільно- небезпечного діяння.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просила його задовольнити. Просить застосувати до малолітньої ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі під нагляд батькі .

Захисник просив задовольнити клопотання прокурора та застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру, оголосивши їй застереження та передавши її під нагляд батьків, про що не заперечували інші учасники процесу.

В судовому засідання законний представник малолітньої ОСОБА_4 пояснила суду, що батьки в подальшому контролюватимуть поведінку доньки, тому просить клопотання задовольнити та передати доньку під нагляд батькам.

Суд визнає, що малолітня особа, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння надала суду правдиві показання, у скоєному щиро розкаялася.

Суд, розглянувши клопотання, вислухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Приймаючи зазначене рішення суд виходить з наступного.

Згідно ч.2 ст. 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 КК України, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 105 КК України, суд може застосувати до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, примусовий захід виховного характеру у виді застереження та у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання.

Відповідно до положень ч.3 ст. 105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Оцінивши зібрані по справі та досліджені в ході судового слідства докази, суд приходить до переконання, що суспільно-небезпечне діяння мало місце, воно вчинене малолітньою ОСОБА_4 до досягнення нею 14-річного віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 299 КК України

Частиною 1 ст. 501 КПК України передбачено, що під час постановлення ухвали у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує чи мало місце суспільно небезпечне діяння; чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння, чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

За правилами ст.22 ч.2 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення кримінального правопорушення виповнилося шістнадцять років.

Згідно ст.498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність вчинила суспільно - небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" № 2 від 15.05.2006 р. звернуто увагу судів на те, що передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Питання про передачу неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують. Неприпустимо передавати неповнолітнього під нагляд батька чи матері, які позбавлені батьківських прав, а також батьків чи інших осіб, котрі через свою поведінку не здатні позитивно впливати на нього. Хоча в законі не передбачено обов`язкове отримання згоди батьків або осіб, які їх заміняють, на передачу їм неповнолітнього під нагляд, суд має отримати таку згоду. Строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Згідно з вимогами ст. 97 ч.2 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

При призначенні примусових заходів виховного характеру суд враховує обставини, суспільну небезпечність, наслідки діяння, дані про особу та сім`ю неповнолітнього, характеристику неповнолітнього, умови життя, виховання і поведінку, його ставлення до вчиненого і застосовує на підставі ст.ст. 97, 105КК України до малолітньої ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та передачі її під нагляд батьків.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 498, 500, 501 КПК України, статтями 97, 105 КК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру стосовно ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати доведеним, що ОСОБА_4 , будучи неповнолітньою особою, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.299 КК України.

Застосувати стосовно малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі під нагляд батьків ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яких зобов`язати посилити контроль, нагляд та виховний вплив над донькою і систематично контролювати поведінку останньої, строком на 1 (один) рік.

Роз`яснити малолітній ОСОБА_4 наслідки її дій, оголосити осуд за ці дії, попередити про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження нею протиправної поведінки за вчинення нового кримінального правопорушення.

Зняти арешт з майна, накладений ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 09 листопада 2022 року.

Речові докази по справі чотири оптичні диски із вмістом інформації за результатами проведення судово комп`ютерно-технічної експертизи та оптичний диск із вмістом інформації за результатами допиту малолітнього свідка залишити в матеріалах кримінального провадження, мобільний телефон «Samsung» марки «Galaxy A32 SM-A 325 F/DS», IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 , SN НОМЕР_3 , чорного кольору із накладеним силіконовим чохлом чорного кольору повернути неповнолітній ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1