Справа № 548/1342/23
Провадження №1-кс/548/289/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.06.2023 року м. Хорол

Слідчий суддя Хорольського районого суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хорол скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Сектору Поліцейської діяльності №1 (смт. Оржиця) відділення поліції № 2 (м. Хорол) Лубенського району в Полтавській області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернулася до суду зі скаргою на на бездіяльність уповноважених осіб Сектору Поліцейської діяльності №1 (смт. Оржиця) відділення поліції № 2 (м. Хорол) Лубенського району в Полтавській області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, мотивуючи її тим, що 29.05.2023р. до СПД №1 ВП №2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, заявником була подана заява про вчинення відносно неї кримінального правопорушення. Заява була зареєстрована відділенням поліції про що уповноваженою особою було поставлено відповідний штемпель.

Заявою від 29.05.2023р. заявник повідомляла про те, що повернувшись на початку лютого 2023 року в Україну з-за кордону до свого будинку розташованого за адресою АДРЕСА_1 , заявник виявила, що частина належного їй майна зникла, а саме: одяг, техніка, інвентар та документи.

В цій же заяві заявник зазначила, що за поясненнями її сина, ОСОБА_5 який проживав у вказаному будинку після її виїзду за кордон, таким інструментом, як Болгарка марки «Bosch» модель «GWS 17-125 CIE Hrofessional»; Перфоратор побутовий, марки (бренд) «Compass» модель « Z1C-26KL» з режимом роботи (свердління, свердління з ударом, довбання); Болгарка марки «Star Pro» модель «SAG 1170» розпорядився він, а саме надав у користування іншим особам .

Проте інше майно викрав громадянин ОСОБА_6 , який наприкінці 2022 року попросився на тимчасове проживання до будинку заявник, у зв`язку з відсутністю засобів до існування та відключення його помешкання від комунікацій.

ОСОБА_6 викрав з будинку заявник належні речі, а саме:

- Жіночу довгу сукню чорного кольору з попередньою смужкою з сріблястими паєтками 52 розміру, виробник «Massimo Dutti». Придбана мною у 2019р, вартістю 150 амереканських доларів (в еквіваленті на гривну становить 6000.00 грн);

- Жіночу сукню зеленого кольору з орієнтальною вишивкою бісером і блискітками 52 розміру, виробник «Вева». Придбана в 2018році за 80 американських доларів (в еквіваленті на гривну становить3200.00 грн);

- Жіночу шубу чорного кольору з натурального хутра (фарбований кролик під «шин шилу») з каптуром 50 розміру. Придбана у 2005 році, вартість 500 американських доларів ( в еквіваленті на кривню становить 20 000.00 гривень);

- електричний подовжувач 30 метровий, ізоляція блакитного кольору. Приблизна вартість 600.00 грн. (шістсот гривень);

- Рулетку будівельну, вимірювальну, магнитну фиксатор+тормоз 10 м x 25, стрічка (вимірювальний трос) металева. Приблизна вартість 600.00 грн. (шістсот гривень);

- лопати садові штикові металеві з дерев`яними держаками в кількості 3 штуки. Приблизна Вартість за одну штуку 450.00 грн. На загальну суму 1350.00 (одна тисячі триста п`ятдесят) гривень;

- лопати садові совкові металеві з дерев`яними держаками в кількості 2 штуки. Приблизною вартістю за одну штуку 550.00 грн. На загальну суму 1350.00 (одна тисячп триста п`ятдесят) гривень;

- граблі садові металеві з дерев`яним держаком в кількості 1 штука. Приблизна вартість 340.00 (триста сорок) гривень;

- граблі садові пластмасові з дерев`яним держаком в кількості 1 штука. Приблизна Вартість 250.00 (двісті п`ятдесят) гривень;

- сокира металева (тип, легка універсальна) з дерев`яною ручкою. Приблизна Вартість 320.00 (триста двадцять) гривень;

- Сокиру металева (тип, теслярська) з дерев`яною ручкою. Приблизна вартість 300.00 (триста) гривень;

- Металеві молотки з дерев`яними держаками в кількості 2 штук. Приблизна вартість 180.00 (сто вісімдесят) гривень;

- Посуд столовий білого кольору (тарілки десертні, супові) в кількості десяти штук. Приблизна вартість 500.00 (п`ятсот ) грн..;

- Правовстановлюючі документи (оригінали на житловий будинок (Довідка Лубенського МБТІ та витяг з реєстру нерухомого майна видані на ім`я ОСОБА_7 як власниці житлового будинку розташованого за адресою АДРЕСА_1 )

- Експлуатаційні документи на побутову техніку та будівельний інвентар (технічні паспорти та розрахункові документи);

Крім того, у заяві було зазначено про те, що ОСОБА_6 викрав:

Цемент кількістю 10 мішків, вартістю 160.00 грн за 1 мішок, на загальну суму 1600.00 грн (одна тисяча шістсот );

Держаки кількістю 3 штуки, вартістю 35.00 грн за 1 штуку, на загальну суму 105.00 грн (сто п`ять );

Газовий пальник (горелка) кількістю 1 штука вартістю 170.00 грн (сто сімдесят);

Електроди для зварювання кількістю 2 упаковки, вартістю 140.00 грн за 1 упаковку, на загальну суму 280.00 грн. (двісті вісімдесят );

Гранітний відсів кількістю 2 тони, вартістю 750.00 грн за 1 тону. Загальною вартістю 1500.00 (одна тисяча п`ятсот) гривень;

Пісок будівельний кількістю 1,5 тон, вартістю 500.00 грн. за 1 тону.

Загальною вартістю 1000.00 (одна тисяча) гривень;

У заяві про вчинення кримінального правопорушення заявник зазначила про те, що такі діяння ОСОБА_6 мають склад злочину, за який відповідно до ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України передбачена кримінальна відповідальність.

Враховуючи наведене заявник прохала, провести відповідні дії щодо встановлення вказаного факту .

Заявник вказала, що подана заява містила достатні відомості про кримінальне правопорушення, в якій вона вказала усі його елементи, а саме: об`єкт злочину, об`єктивну сторону злочину, суб`єкт і суб`єктивну сторону злочину (їх сукупність називають об`єктивними та суб`єктивними ознаками складу).

Такі дані згідно закону вважаються такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Як зазначено вище, подана заява про вчинення кримінального правопорушення була прийнята СПД №1 ВП №2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, проте листом від 06.06.2023 за № 709 /115/114/03-2023 заявник повідомлено, що за фактом викрадення особистих речей з домогосподарства за адресою АДРЕСА_1 були внесені відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_5 , тому її заява приєднана до матеріалів кримінального провадження № 0000169 від 25.05.2023

Проте у своїй заяві заявник вказала, що саме вона являєтся власницею житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 та з її будинку було викрадене ОСОБА_6 також інше належне їй майно, окрім того про яке заявив ОСОБА_5 .

Заявник вважає бездіяльність слідчого органу СПД №1 ВП №2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, неправомірною.

В судове засідання особа, яка подала скаргу адвокат ОСОБА_3 не з`явилася, прохала розглядати скаргу без їх участі, та слідчим суддею визнано можливим розглядати скаргу у відсутності заявника, враховуючи строки розгляду даної категорії скарг та термін перебування скарги на розгляді в суді.

Представник ВП № 2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області в судове засідання, не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, та судом визнано можливим розглядати справу у його відсутності у відповідності до вимог п.п.2, 3 ст. 306 КПК України.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, 29.05.2023р. до СПД №1 ВП №2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, заявником була подана заява про вчинення відносно неї кримінального правопорушення. Заява була зареєстрована відділенням поліції про що уповноваженою особою було поставлено відповідний штемпель.

Однак, станом на день розгляду скарги відомості про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені та досудове слідство не розпочато.

Відповідно до ст. 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Генеральною прокуратурою України за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду. У разі виявлення ознак кримінального правопорушення на морському чи річковому судні, що перебуває за межами України, досудове розслідування розпочинається негайно; відомості про нього вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань при першій можливості.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР є предметом оскарження в порядку ст. 303 КПК України, полягає у невнесенні вказаними особами відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 год. після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Кримінальний Кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням (частина 1 статті 1 КК). Для здійснення цього завдання Кримінальний Кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили (частина 2 статті 1 КК). Кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення (частина 1 статті 11 КК).

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК).

Стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання вказаних завдань і покликана, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності.

Відповідно до узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» необхідність існування судового порядку оскарження аналізованого виду бездіяльності ґрунтується на закріпленні у ст.214 КПК України обов`язку слідчого, прокурора невідкладно, але непізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Таким чином, на відміну від процесуального порядку реагування на заяви та повідомлення про злочин, який було встановлено в КПК 1960 року, згаданий обов`язок слідчого або прокурора не вимагає оцінки цими суб`єктами такої заяви (повідомлення) на предмет її обгрунтованості для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене підтверджується імперативними положеннями ч. 4 ст.214КПК України, згідно з якою відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій визначених КПК України, то навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу злочину, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР подальшим закриттям кримінального провадження відповідно до ст.284КПК України.

Отже, чинний КПК України не передбачає здійснення оцінки саме обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а передбачає лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

Закріплена чинним КПК процедура внесення відомостей про злочин до ЄРДР та початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки), виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви, яка повинна мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Так, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, серед іншого, вносяться відомості про: (1) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; (2) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (пункти 4, 5 частини 5 статті 214 КПК).

Таким чином, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо).

Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України).

Рішенню Конституційного Суду України у від 17.06.2020, згідно пункту 5 мотивувальної частини якого зазначено, що "встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту".

Як зазначено в листі від 06.06.2023 за підписом слідчого СВ лйтенанта поліції ОСОБА_8 , заява ОСОБА_4 розглянута та приєднана до кримінального провадження № 0000169 від 25.05.2023. Проте, хто розглянув та на підставі чого прийняв рішення про приєнання цієї заяви до вказаного кримінального провадження, у вказаному листі не зазначено. Крім того, у листі не вказано, що заява ОСОБА_4 у вказаному провадженні набула якогось процессуального статусу, зокрема визнана як доказ.

Разом з тим, слід наголосити, що Об`єднання і виділення матеріалів досудового розслідування передбачено статтею 217 КПК України. Такі дії слідчі органи мають право вчиняти виключно після внесення відомостей про вчинення злочину до ЄРДР.

З огляду на вказані обставини та вимоги законодавства, повідомляючи про злочин у своїй заяві я вказала відомі мені обставини об`єктивної сторони такого правопорушення. Відтак, відомості викладені мною у заяві повинні були негайно, але не пізніше 24 год. після подання заяви вноситись до ЄРДР.

Тобто, враховуючи вищевказані обставини та імперативність норми 214 КПК України слідчий орган зобов`язаний був негайно, але не пізніше 24 год. після подання мною заяви, вности відомості про вчинення злочину до ЄРДР.

Відповідно до висновку, що міститься в п.1.1 Узагальнення ВССУ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 року, з метою належного дотримання процесуальних вимог щодо розгляду скарг на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, слідчим суддям необхідно зважати на те, що такі вимоги не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а передбачають лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 Кримінального процесуального кодексу України закріплено можливість оскарження до слідчого судді на стадії досудового провадження бездіяльності органів слідства, яка полягає. зокрема:

- у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення;

При цьому ч. 1 ст. 304 КПКУкраїни закріплено, що вказана скарга на бездіяльність може бути подана «протягом 10-ти днів з моменту вчинення бездіяльності».

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України, у разі пропущення вказаного строку скарга на бездіяльність підлягає поверненню.

Так, враховуючи практику ЄСПЛ, при визначенні строків оскарження бездіяльності слідчого, суди проводять аналогію з тлумаченням «бездіяльності» у Кримінальному кодексі України та із застосуванням строків давності для притягнення до відповідальності за її вчинення.

Зокрема, у ст. 11 КК України міститься посилання на «бездіяльність» як на форму вчинення злочину, яке в науково-практичних коментарях до КК України тлумачиться так:

- «Бездіяльність є пасивною поведінкою, в якій так само виражена зовні воля особи та яка спрямована на спричинення негативних наслідків; крім того, обов`язковою ознакою бездіяльності є наявність спеціального обов`язку і реальної можливості запобігти відповідним наслідкам»; - «Бездіяльність - це пасивна форма поведінки особи, що полягає у не вчиненні нею конкретної дії (дій), яку вона повинна була і могла вчинити в конкретних умовах» .

Таке тлумачення бездіяльності міститься і в Постанові Верховного Суду України від 24.11.2015 р., де суд зазначив, що «бездіяльність - це тривала пасивна поведінка суб`єкта, що виражається у формі не вчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити».

Таким чином, «бездіяльність» має невизначено тривалий характер, тобто вона може здійснюватися як завгодно довго з моменту не вчинення певної дії, обов`язок зі вчинення якої був у суб`єкта. Відповідно, злочини, які вчиняються у формі бездіяльності, є триваючими злочинами.

При цьому до злочинної бездіяльності, за яку передбачена відповідальність відповідно до КК України, застосовуються строки давності, визначені ст. 49 КК України як до триваючих злочинів, які починають відраховуватися з часу припинення бездіяльності, за волею або всупереч волі винного (добровільне виконання обов`язку, виконання обов`язку під загрозою покарання).

Вказаний підхід до обчислення строків давності зазначено в Ухвалі від 14.12.2010 р. і Верховного Суду України та у Листі від 01.02.2014 р. «Аналіз судової практики застосування норм закону про звільнення від кримінальної відповідальності (покарання) у зв`язку із закінченням строків давності» .

Такий же підхід зазначено ВССУ в Ухвалі від 12.04.2011 р. у справі №5- 4322км11, в Ухвалі від 19.11.2015 р. у справі №5-2453км15, в яких суд зазначив: «Давність притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення триваючого або продовжуваного злочину починає обчислюватися тільки після того, як вони були закінчені, припинені або перервані».

Тобто щодо початку обчислення строків давності для притягнення до відповідальності за триваючий злочин, в тому числі вчинений у формі бездіяльності, суди займають однакову позицію про те, що вказані строки повинні починати обчислюватися з дати його припинення.

При цьому в Науково-практичному коментарі до ст. 49 КК України зазначено: «Якщо визнати початковим моментом перебігу строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за триваючий злочин час вчинення первісної дії чи бездіяльності, яка вже утворює закінчений склад злочину, то реалізація такого підходу здатна потягти за собою фактичну безкарність злочинних посягань, які можуть тривати роками».

Бездіяльність має триваючий характер, тому у зв`язку з цим право на оскарження бездіяльності повинно зберігатися протягом усього періоду не вчинення дії чи не прийняття рішення. Доки триває бездіяльність, доти й особа, яка вважає, що її права порушено, повинна мати можливість оскаржити таку бездіяльність в судовому порядку.

Таким чином, 10-денний строк, встановлений ч. 1 ст. 304 КПК України, не може застосовуватися до відрахування строків оскарження бездіяльності.

Підтвердженням висловленої позиції є положення ч. 2 ст. 305 КПК України, яке передбачає, що «слідчий чи прокурор можуть самостійно ... припинити... бездіяльність, яка оскаржується, що тягне за собою закриття провадження за скаргою». Іншими словами, прокурор та слідчий мають можливість самостійно припинити бездіяльність, яка оскаржується, фактично у будь- який час. Отже, припинення бездіяльності є підставою для закриття провадження слідчим суддею. З системного тлумачення випливає, що після припинення бездіяльності її не можна оскаржити в судовому порядку, оскільки порушення прав особи фактом бездіяльності припинено (водночас особа може звернутися до суду з вимогою відшкодувати шкоду, завдану незаконною бездіяльністю в порядку, передбаченому ст. 130 КПК України).

Відповідно для захисту суспільства від злочинних посягань та уникнення безкарності злочинів (протиправних діянь), які можуть тривати роками, строки давності для притягнення до відповідальності за такі злочини відраховують від дня їх закінчення (припинення бездіяльності/дії).

Вказана бездіяльність слідчого органу також є порушенням приписів закону (як КПК України, так і ст. 19 Конституції України).

Причиною неправильного тлумачення деякими судами «бездіяльності», є нечіткість юридичної техніки, оскільки саме формулювання «момент вчинення бездіяльності» у ч. 1 ст. 304 КПК України не відповідає законам логіки. Бездіяльність не може характеризуватися поняттям «момент вчинення», оскільки це явище, яке триває протягом певного проміжку часу.

Якщо припустити, що законотворець дійсно мав на увазі, що строки на оскарження відраховуються з першого дня бездіяльності, то вказана обставина взагалі порушує право на доступ до правосуддя.

З приводу цього Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту. Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Європейський суд з прав людини, у своїй практиці вже розглядав питання правомірності встановлення строків оскарження та їх пропуску. Зокрема, у справі «Мушта проти України» від 18.11.2010 р. ЄСПЛ звернув увагу на загальні орієнтири правомірності встановлення строку звернення до суду: «37. Суд нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть звужувати реалізацію цього правау такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету. Має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями».

Іншими словами, обмеження можливості звернення до суду строками в цілому є прийнятним, втім лише за умови пропорційності обмеження (щоб сама суть права не була порушена таким обмеженням) та наявності легітимної мети встановлення строку.

У справі «Мельник проти України» від 28.03.2006 р. ЄСПЛ зазначає, що норми, які регламентують строки звернення до суду, повинні відповідати принципу юридичної визначеності. Цей принцип обумовлює необхідність перевірки судами доцільності формулювання процесуальних вимог щодо строку звернення до суду: «23. Правіша регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби. Суд підкреслює, що оскільки питання стосується принципу юридичної визначеності, це піднімає не лише проблему трактування правових норм у звичайному сенсі, а також і проблему недоцільного формулювання процесуальних вимог, яке може перешкоджати розгляду позову щодо суті, тим самим спричиняючи порушення права на ефективний судовий захист».

За умов, коли виходячи з ч. 1 ст. 304 КПК України неможливо зрозуміти, як відраховувати строк звернення до суду для оскарження бездіяльності, яка є триваючою, а не одноразовою дією, таке положення вже в цьому аспекті не відповідає принципу юридичної визначеності.

В інформаційному листі Верховного Суду від 03.03.2022 № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» зазначено, що в разі неможливості формування витягу із ЄРДР інформація про реєстрацію кримінального правопорушення та початок досудового розслідування може бути підтверджена мотивованою постановою органу досудового розслідування про початок досудового розслідування, яка має містити всі відомості, визначені у ст. 214 КПК України (мається на увазі ч. 5 ст. 214 КПК України).

Такий документ може вважатися належним підтвердженням початку досудового розслідування і підставою для розгляду клопотань органу досудового розслідування. Варто зазначити, що наведене правило стосується всіх злочинів, а не лише певного конкретного переліку.

Отже, бездіяльність слідчого органу триває, що є підставою для забезпечення правового захисту.

Про факт не внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань ОСОБА_4 дізналася із листа від 06.06.2023 № 709/115/114/03-2023, що підтверджується власне вказаним листом.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такий висновок узгоджується із позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 13.07.2017 по справі № 5-117кс(15)17.

В розумні інтервали часу ОСОБА_4 не мала можливості дізнатися про прийняте слідчим органом рішення, оскільки не мала доступу до ЄДРДР, лист вказаного органу отримала лише 07.06.2023 р. З дати отримання вказаних документів ОСОБА_4 протягом розумного строку ( в межах строку визначеного для оскарження) вжила заходів для оскарження бездіяльності слідчого органу.

Отже, в силу положень ст. 615 КПК України та об`єктивно непереборних обставнин які не залежали від волі заявника ОСОБА_4 , щодо строку оскарження бездіяльності слідчого органу, заявлене клопотання є обгрунтованим та підлягає до задоволення.

Враховуючи викладене скарга підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 60, 113, 114, 214, 303, 306, 307, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Сектору Поліцейської діяльності №1 (смт. Оржиця) відділення поліції № 2 (м. Хорол) Лубенського району в Полтавській області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР- задовольнити.

Поновити ОСОБА_4 строк для звернення зі скаргою до слідчого судді на бездіяльність уповноважених осіб органу досудового розслідування Сектору Поліцейської діяльності №1 (смт. Оржиця) відділення поліції № 2 (М. Хорол) Лубенського району в Полтавській області.

Зобов`язати уповноважених осіб органу досудового розслідування Сектору Поліцейської діяльності №1 (смт. Оржиця) відділення поліції № 2 (М. Хорол) Лубенського району в Полтавській області невідкладно, але не пізніше 24 (двадцяти чотирьох) годин після отримання органом досудового розслідування копії ухвали слідчого судді, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення, викладені в заяві ОСОБА_4 від 29.05.2023 б/н, та розпочати досудове слідство та з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню, однак проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1