490/657/23 16.05.2023
н/п 1-кп/490/28/2023
Центральний районний суд міста Миколаєва
Справа № 490/657/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року місто Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000024 стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Скала-Подільськ, Чортківського району, Тернопільська область, громадянина України, із середньою освітою, раніше не судимого, перебуває на посаді такелажника військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 406 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

ОСОБА_3 02.12.2021 призвано на строкову військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 , яка розташована у АДРЕСА_2 .

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 04.12.2021 № 262 солдата ОСОБА_3 04.12.2021 призначено на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_2 , присвоєно військове звання «матрос», зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та визначено таким, що посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту - для громадян, призваних на строкову військову службу.

Відтак, з 02.12.2021, тобто з дня направлення ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 до військової часини А3163 останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить строкову військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку проходження строкової військової служби.

У цій же військовій частині проходив строкову військову службу матрос ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 261 від 03.12.2021 солдата ОСОБА_5 , який прибув із ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 03.12.2021 зараховано до списків особового складу вказаної частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_2 та присвоєно військове звання «матрос».

Відповідно до ст. 29 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Ураховуючи вищевикладене, станом на 12.01.2022 матрос ОСОБА_3 та матрос ОСОБА_5 у відносинах підлеглості не перебували, оскільки були рівні за посадою та військовим званням.

Так, матрос ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем строкової військової служби військової частини НОМЕР_2 та проходячи її на посаді курсанта навчального взводу колективу, використовуючи надуманий привід, в порушення гарантованої Конституцією України недоторканості особи, а також вимог ст. ст. 9, 11, 49, 50, 127, 128 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» та ст. ст. 1-4 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», 12.01.2022 о 21:30 безпідставно наніс матросу ОСОБА_5 два удари долонею своєї руки по його обличчю, після чого, приблизно о 21:35, під час виходу із казарми на сходах, матрос ОСОБА_3 продовжуючи свої протиправні дії, наніс ОСОБА_5 удар долоню руки по обличчю, в 21:40, під час шикування біля казарми, ОСОБА_3 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел наніс ОСОБА_5 удар долоню руки по обличчю. Того ж дня, після повернення з вечірньої перевірки до казарми, близько о 21:50 матрос ОСОБА_3 наніс матросу ОСОБА_5 два удари кулаками рук у живіт та о 22:00 один удар долоню руки по обличчю. Отже, 12.01.2022 в період часу з 21:30 до 22:00 матрос ОСОБА_3 наніс потерпілому - матросу ОСОБА_5 п`ять ударів долонею руки по обличчю та два удари кулаками рук у живіт без спричинення тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 406 КК України, а саме: порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що виявилося в завданні побоїв.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення. Зазначив, що дійсно 12.01.2022 у вечірній час, перебуваючи на території дислокації військової частини НОМЕР_2 в АДРЕСА_2 наніс удари потерпілому матросу ОСОБА_5 ; у подальшому звернувся із відповідною заявою, в якій повідомив про вчинене ним кримінальне правопорушення. У вчиненому щиро кається; просить суворо не карати; зазначив, що зробив висновки щодо вчиненого.

Потерпілий ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду. Характер дій ОСОБА_3 , встановлені судом, свідчать про вчинення ним умисного нетяжкого злочину, наслідком якого було завдання побоїв потерпілому ОСОБА_6 через порушення ОСОБА_3 статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме: порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що виявилося в завданні побоїв, кваліфіковано за ч. 1 ст. 406 КК України.

Під час призначення обвинуваченому покарання суд ураховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 наразі є військовослужбовцем; має середню освіту; раніше не судимий, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває; на час розгляду справи за місцем несення служби має позитивну характеристику; повністю визнав вину та щиро розкаявся.

Обставина, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, не встановлено.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Отже, враховуючи характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, обставин його вчинення, зважаючи на наявність пом`якшуючих обставин, відомостей про особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, суд вважає, що покаранням необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання, визначене у межах, установлених у санкції ч. 1 ст. 406 КК України, у виді арешту, яке, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 60 КК України, має відбувати на гауптвахті.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речових доказів у справі та витрат на залучення експерта немає.

До обвинуваченого запобіжний захід не застосовано.

Керуючись ст. ст. 50, 60, 65, ч. 1 ст. 406 КК України, ст. ст. 349, 368-370, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 406 КК України, та призначити покарання у виді арешту з триманням на гауптвахті строком на два місяці.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з часу затримання в порядку приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не застосовано.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі оскарження, після перегляду справи судом апеляційної інстанції, якщо вирок не буде скасовано.

Копія вироку може бути отримана всіма учасниками судового провадження в Центральному районному суді міста Миколаєва. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1