Справа № 697/1153/23
Провадження № 1-кп/697/181/2023
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у судовому засіданні кримінальне провадження №0000070 від 25.05.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця с. Яблунів, Канівського району, Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 на початку лютого 2023 року, більш точної дати органом досудового розслідування не встановлено, у ході виникнення кримінального протиправного умислу, спрямованого на придбання завідомо підробленого офіційного документу, з метою його подальшого використання, використовуючи мережу Інтернет, замовив у невстановленої досудовим розслідуванням особи посвідчення водія.

В подальшому на початку квітня 2023 року, більш точної дати органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи в м. Дніпро, неподалік центрального ринку, більш точної адреси органом досудового розслідування не встановлено, у ході виникнення кримінального протиправного умислу, спрямованого на придбання завідомо підробленого офіційного документу, з метою його подальшого використання, в ході спілкування з невстановленою органом досудового розслідування особою, придбав підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 на власне ім`я. За виготовлення вказаного посвідчення водія ОСОБА_3 передав невстановленій органом досудового розслідування особі грошові кошти в сумі 2 500 грн.

Так, 25.05.2023 близько 10 год. 30 хв., ОСОБА_3 , рухаючись по вул. Золотоніській в сторону м. Канева Черкаського району Черкаської області, під`їжджаючи до блокпосту № 6, що знаходиться на в`їзді до м. Канева Черкаського району Черкаської області, неподалік Канівської ГЕС, керуючи автомобілем марки Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_3 , будучи учасником дорожнього руху, був зупинений працівниками відділу поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області та достовірно знаючи, що він не проходив медичний огляд у порядку, установленому МОЗ України, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм, та не складав теоретичний і практичний іспити у територіальному сервісному центрі МВС України та те, що посвідчення водія серії НОМЕР_2 є підробленим, розуміючи суспільно небезпечний характер свого діяння, діючи умисно, з метою уникнення встановленої законом відповідальності за керування транспортним засобом без передбаченого законом дозволу, на вимогу працівника поліції, пред`явив для перевірки завідомо підроблений документ, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке згідно з висновком експертизи технічного дослідження документів № СЕ-19/124-23/6149-ДД від 29.05.2023 не відповідає бланкам посвідчень водія, які знаходяться в офіційному обігу України, тим самим використав завідомо підроблений офіційний документ.

Тим самим, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України - використання завідомо підробленого документа.

Обвинувачений ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, та згідний з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, що підтверджується його заявою від 30.05.2023 на ім`я прокурора щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Судом шляхом дослідження відповідної заяви встановлено, що обвинувачений обізнаний зі своїми правами, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи викладене, суд розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі вивчення обвинувального акта та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, доведена.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, особу обвинуваченого, тяжкість скоєного злочину.

Відповідно до ст. 12 КК України, зазначене кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 358 КК України відноситься до кримінальних проступків.

Обвинувачений вину визнав повністю, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , передбачені ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , передбачених ст. 67 КК України, не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення засудженого.

Враховуючи викладене вище, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є умисним, закінченим кримінальним проступком, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості фактичних наслідків правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому міру покарання в межах санкції ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу, оскільки призначення іншого більш суворого покарання суд вважає недоцільним. Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не встановлено.

Зазначене узгоджується з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Відповідно до ст.ст. 122, 124 КПК України, з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення експертизи, які складають за проведення судової технічної експертизи документів № СЕ-19/124-23/6149-ДД від 29.05.2023 в сумі 1673,00 грн.

Запобіжний захід до обвинуваченого по даному кримінальному провадженню не застосовувався.

Питання про речові докази підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 370-374, 376, 381, 382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят гривень) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в зв`язку з проведенням судової технічної експертизи документів № СЕ-19/124-23/6149-ДД від 29.05.2023 в сумі 1673,00 (одна тисяча шістсот сімдесят три гривні) грн.

Речові докази після набрання вироком законної сили:

- посвідчення водія НОМЕР_2 , яке зберігається в кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 ЧРУП ГУНП в Черкаській області знищити.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

На підставі ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий ОСОБА_1