Справа №705/1840/22
1-кп/705/619/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000318 від 11.03.2022, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, такого, що не працевлаштований, який зареєстрований в АДРЕСА_1 та проживає по АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, відомості про який внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000318 від 11.03.2022.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі положень ч. 4 ст. 309 КК України, оскільки він дійсно добровільно звернувся до лікувального закладу і пройшов курс лікування від наркотичної залежності. Також у повному обсязі визнав вину у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та підтвердив фактичні обставини даного кримінального провадження. Просив звільнити його від кримінальної відповідальності.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого, враховуючи, що останній добровільно пройшов лікування в лікувальному закладі від наркоманії, у зв`язку з чим, враховуючи положення ч. 4 ст. 309 КК України, підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні було допитано лікаря Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний наркологічний диспансер Черкаської обласної ради» ОСОБА_5 , яка підтвердила, що 20.01.2022 ОСОБА_4 добровільно звернувся в КНП «Черкаський обласний наркологічний диспансер Черкаської обласної ради» із скаргами на виражений потяг до метадону та амфетаміну, у зв`язку з чим йому було проведено стаціонарне лікування.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 4 ст. 309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Як роз`яснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» від 24.02.2002 № 4, вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України за змістом норм, передбачених, зокрема, ч. 4 ст. 309 КК, особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності незалежно від того, коли вона вчинила дії, які дають для цього підстави, але до закінчення судового слідства.

Також суд враховує висновок Об`єднаної Палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 29.11.2021 у справі № 357/11205/19 (провадження № 51-2776 кмо 21), згідно з яким положеннями ч. 4 ст. 309 КК визначено, що особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Тобто приписи вказаної правової норми дають можливість судам застосовувати її за наявності таких умов:

1) добровільне звернення до лікувального закладу особи, яка хворіє на наркоманію;

2) особою розпочато лікування від наркоманії.

При цьому вказана норма права є імперативною та не дозволяє судам встановлювати додаткові, не визначені нею обставини для її застосування.

Таким чином, встановлення цих обставин є достатнім для ухвалення рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК.

Закон України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 № 62/95-ВР містить дефініції таких понять: добровільне лікування - лікування від наркоманії, яке здійснюється за згодою хворого або його законного представника; наркоманія - психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною; зловживання наркотичними засобами або психотропними речовинами - умисне систематичне незаконне вживання наркотичних засобів або психотропних речовин; особа, хвора на наркоманію, - особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз «наркоманія».

На переконання колегії суддів Об`єднаної Палати норма ч. 4 ст. 309 КК за своїм характером є заохочувальною.

Законодавець, формулюючи умови для звільнення від кримінальної відповідальності за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту, ставив ціль вилікувати особу від захворювання на наркоманію, яке є тяжчим у порівнянні, наприклад, із захворюванням на алкоголізм.

Тому звернення особи до лікувального закладу навіть під час судового розгляду досягає тих цілей, для яких конструювалася ця норма.

Покарання особи, яка хворіє на наркоманію, незалежно від того, чи звернулася вона для такого лікування вперше чи вже проходила курс лікування, перебувала на відповідному обліку до внесення відомостей до ЄРДР у цьому провадженні чи ні, не повинно бути пріоритетним та превалювати над ціллю вилікувати особу.

Крім того, законодавцем не обмежено застосування ч. 4 ст. 309 КК фактом перебування до вчинення цього кримінального правопорушення на обліку осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини.

Положення кримінального закону не виключають можливість застосування ч. 4 ст. 309 КК навіть у тому випадку, якщо особа добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, усвідомлюючи можливість ухвалення обвинувального вироку щодо неї.

Причини, які були визначальними для прийняття рішення про звернення до лікувального закладу з метою пройти лікування від наркоманії можуть бути різними. Однак ключовим є добровільне прийняття рішення особою, яка хворіє на наркоманію, щодо необхідності такого лікування.

Крім того, причини, які передували зверненню особи до лікувального закладу для лікування від наркоманії, не повинні перекреслювати сам факт такого звернення та ставити під сумнів добровільність як таку.

Так само не має значення для застосування положень ч. 4 ст. 309 КК факт попереднього перебування особи на обліку. Той факт, що особа вперше звернулася для лікування може слугувати підставою для її звільнення від кримінальної відповідальності шляхом застосування вказаної правової норми, за наявністю інших підстав для цього.

Відповідно до виписки № 125 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний наркологічний диспансер Черкаської обласної ради» зазначено, що ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні в даній установі з 20.01.2022 по 28.01.2022, основний діагноз: F19.3.Абстиненція (аутизм). При цьому зазначено, що ОСОБА_6 звернувся до вказаного закладу із скаргами на виражений потяг до метадону та амфетаміну, та відповідно пройшов лікування він наркозалежності. Зазначене підтверджено в судовому засіданні показами лікаря Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний наркологічний диспансер Черкаської обласної ради» ОСОБА_5 . Остання показала, що у вказаній виписці діагноз «аутизм» зазначений суто технічно і нічим не підтверджений. Насправді ОСОБА_4 лікувався саме від наркоманії та був виписаний із лікувального закладу з покращенням.

Об`єктивних підстав не довіряти доводам ОСОБА_4 про те, що до лікувального закладу він звернувся добровільно з метою вилікуватися від наркоманії, у суду немає.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 добровільно звернувся та пройшов курс лікування від наркоманії, крім того, метою його лікування є бажання вилікуватись від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, у судовому засідання ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального поступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КПК України, визнав у повному обсязі, тому суд вважає, за необхідне звільнити його від кримінальної відповідальності відповідно до ч. 4 ст. 309 КК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Частиною 1 статті 126 КПК України визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Вирішуючи питання процесуальних витрат у кримінальному провадженні, суд враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 01.03.2021 у справі № 266/3090/18, згідно з якою з огляду на положення ч. 1 ст. 122 КПК України процесуальні витрати сторони обвинувачення на проведення експертиз у певному кримінальному провадженні здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України без окремого судового рішення, а їх покладення на обвинуваченого здійснюється лише у разі ухвалення обвинувального вироку за умови належного документального підтвердження.

Оскільки в даному випадку судом вирішується питання про закриття кримінального провадження в зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України та обвинувальний вирок не ухвалюється, суд вважає, що понесені стороною обвинувачення у кримінальному провадженні витрати на залучення експертів, а саме на проведення судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів у загальному розмірі 13364 грн 96 коп. слід віднести на рахунок держави.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, ст. 284-286, 288, 369, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів у загальному розмірі 13364 грн 96 коп. віднести на рахунок держави.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- кристалічну речовину з вмістом метадону, масою 0,1254 г, яку поміщено до поліетиленового пакету, опломбованого пломбою № 7697569; подрібнену речовину рослинного походження канабіс (маса 2,696 грам) після експертизи, яка поміщена до сейф пакету експертної служби МВС України № 2904868; два саморобні пристрої для куріння після експертизи, які поміщені до сейф пакету експертної служби МВС України № 5306185; пакетики з залишками метадону після експертизи, які поміщені до сейф пакету експертної служби МВС України № 2678525; електронні ваги, які поміщено до крафт пакету НПУ ГСУ з пояснюючим написом, що здані до камери схову речових доказів Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, квитанція № 1280, знищити;

- порошкоподібну речовину з вмістом амфетаміну (маса 0,0597, 0,0662 грам) після експертизи, що поміщена до сейф пакету експертної служби МВС України № 3226204; металеву ложку зі змивами амфетаміну після експертизи, яку поміщено до сейф пакету експертної служби МВС України № 3755789, які здані до камери схову речових доказів Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, квитанція № 1317, знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Уманський міськрайонний суд Черкаської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1