ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3710/23 Номер провадження 11-сс/814/651/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів: за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 02 травня 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання заступника начальника СВ ВП №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 28.06.2023, підозрюваному:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, уродженцю м. Полтава, освіта середня, неодруженому, непрацюючому, проживаючому та зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому.

Одночасно визначено ОСОБА_7 заставу 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214 720 грн., з покладенням на останнього, у разі її внесення обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя врахував: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, визначених у п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, учинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчинення кримінального правопорушення. В якому він підозрюється, тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення і передбаченого за його вчинення покарання, особу підозрюваного та неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим вище ризикам.

При визначенні ОСОБА_7 застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, слідчий суддя дійшов висновку, що такий її розмір достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків і не буде завідомо непомірним для останнього.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 02 травня 2023 року та застосувати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з забороною залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що ОСОБА_7 щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, вину визнав повністю, готовий співпрацювати зі слідством.

Зазначає, що судом не було враховано, що ОСОБА_7 має тяжке захворювання та потребує постійних відвідувань лікаря та має стійкі соціальні зв`язки.

Учасники, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, в засідання не з`явились, попередньо надіславши клопотання про проведення судового розгляду за їх відсутності.

Положеннями ч. 4 ст.405 КПК України передбачено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження, які судом були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає проведенню розгляду

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, вивчила матеріали провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що у провадженні СВ ВП №1 Полтавського РУП ГУП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування №0000223 від 30.04.2023 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 30.04.2023 близько 15:34 год. ОСОБА_7 , перебуваючи на стоянці для автомобілів, розташованої навпроти магазину «SPAR» за адресою: м.Полтава, вул.Головка,15, виявив припаркований транспортний засіб марки «ВАЗ» модель «2105», д.р.н. НОМЕР_1 , червоного кольору, що зареєстрований за ОСОБА_9 , але фактично перебуває у володінні та користуванні ОСОБА_10 . Після чого, у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння зазначеним транспортним засобом.

Так, ОСОБА_7 діючи з прямим умислом, повторно, шляхом підбору ключа відчинив передні двері зі сторони водія та сів до транспортного засобу, де в подальшому в салоні автомобіля відшукав запасний ключ за допомогою якого здійснив пуск двигуна автомобіля.

Після чого, ОСОБА_7 на вказаному транспортному засобі поїхав з місця вчинення злочину, тим самим незаконно заволодів транспортним засобом та спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнових збитків на суму 50 000 грн.

30.04.2023 ОСОБА_7 затриману в порядку ст.208 КПК України за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

01.05.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

01.05.2023 заступник начальника СВ ВП №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області старший лейтенант поліції ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Полтавської окружної прокуратур ОСОБА_11 , звернувся до слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава з клопотанням про застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з одночасним визначенням застави у вигляді 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214 720 грн., мотивуючи подане клопотання наявністю: обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, ризиків, визначених п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме того, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, та неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим вище ризикам .

Так, слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого, застосував ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України одночасно визначив підозрюваному заставу - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, в разі внесення застави.

Слідчий суддя вказав, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце, підтверджуються достатніми, на даному етапі розслідування доказами, і у висновках, які зробив орган досудового розслідування, чогось необґрунтованого чи довільного не встановлено. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

За практикою Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»).

Як видно з матеріалів провадження, необхідність застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 у апеляційній скарзі не оспорюється.

Разом з цим, розглядаючи клопотання про застосування підозрюваному виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, визначених у п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання винуватим до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої, особу ОСОБА_7 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не працює; та неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим вище ризикам.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, зокрема даними:протоколу огляду місця події від 30.04.2023, протоколу допиту потерпілого ОСОБА_9 , протоколів допиту свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , протоколу огляду відеозаписів від 01.05.2023 та іншими доказами, долученими до матеріалів клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, колегія суддів зауважує, що на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів правильно визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Ураховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження в даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність. Окрім того, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в досліджуваній ситуації.

У свою чергу, із урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу підозрюваного в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді в частині доведеності у даному кримінальному провадженні встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня.

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Так, наявні в матеріалах провадження факти та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, що в свою чергу дає підстави для застосування до нього одного із запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.178 КПК України колегія суддів, ураховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому тяжкого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, вважає, що лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

З викладеного вбачається, що слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею.

На даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним стороною обвинувачення під час розгляду клопотання, що виключає можливість обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі й цілодобового домашнього арешту, як просить апелянт.

Доводи захисника про щире каяття та сприяння слідству підозрюваним, а також про наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків не можуть слугувати достатнім стримуючим фактором для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Доводи захисника, що підозрюваний ОСОБА_7 має тяжке захворювання, з урахуванням наведених вище обставин, не спростовують висновків слідчого судді про неможливість запобігти ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, в разі незастосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не є достатньою й мотивованою підставою для його пом`якшення. Даних (медичних висновків) з приводу неможливості перебування ОСОБА_7 під вартою в матеріалах справи немає та стороною захисту суду апеляційної інстанції не надано. Водночас слід зазначити, що відповідно до ст.49 Конституції України підозрюваний не обмежений у реалізації права на охорону здоров`я шляхом звернення за медичною допомогою до адміністрації установи, в якій він утримується.

У свою чергу, застосувавши ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України визначив підозрюваному заставу 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка є максимальною згідно з п.2 ч.5 ст.182 КПК України. З таким висновком погоджується і колегія суддів, оскільки визначений розмір застави з урахуванням обставин інкримінованого ОСОБА_7 тяжкого злочину, даних про особу підозрюваного, у співставленні з ризиками, передбаченими п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, є справедливою альтернативою запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою та здатний забезпечити виконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків.

Тому, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376,405,407,422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 02 травня 2023 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4