ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/3071/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/441/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія:ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України
УХВАЛА

Іменем України

30 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадженняза апеляційними скаргами обвинуваченого та його захисника на вирок Київського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Барнаул, Алтайського краю, рф, українець, громадянин України, із середньою освітою, розлучений, офіційно не працевлаштований, офіційно зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 20.12.2006 року за ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 296 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 2 роки, на підставі ЗУ «Про амністію» від 19.04.2007 року звільнений від відбування покарання;

- 11.02.2008 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України засуджений до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

- 27.10.2009 року за ч. 3 ст. 185 КК України засуджений до 4 років 3 місяців позбавлення волі;

- 10.12.2013 року за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України засуджений до 3 років 1 місяця позбавлення волі, 07.04.2016 року звільнений умовно-достроково на невідбутий термін 8 місяців 3 дні;

- 14.06.2017 року вироком Київським районним судом м. Харкова, за ч. 3 ст. 185 КК України засуджений до 5 років позбавлення волі, в порядку ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання із випробувальним терміном 2 роки, вироком Апеляційного суду м. Харкова від 05.12.2017 засуджений до 3 (трьох) років позбавлення волі,

засуджений зач. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України до 5 (п`яти) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.

Крім того, цим же рішенням суду вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку, ОСОБА_8 , будучи працездатним, але ніде не працюючим, та не маючи офіційного доходу, близько 02:00 години 19 березня 2022, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи неподалік магазину за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 317, маючи прямий злочинний умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, діючи повторно, шляхом розбиття скла, таємно проник до магазину, який розташований за вищевказаною адресою, за місцем здійснення господарської діяльності ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де із прилавків взяв 18 пакетиків «macCoffe» 3 в 1 original, 17 плавлених сирків Molendam, 70 гр., 69 пакетиків чаю «Greenfield», упаковку кави «JACOBS monarch», 30 гр., упаковку кави «JACOBS monarch», 20 гр., банку кави «Nescafe classic», 475 гр., упаковку цукру 1000 гр., загальною вартістю - 806,10 грн. Після чого, з метою реалізації свого умислу на таємне викрадення чужого майна, помістив вказаний товар до поліетиленового пакету та продовжував знаходитись у приміщенні магазину, де у подальшому був затриманий працівниками охорони, тим самим не вчинив всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від його волі.

В апеляційній скарзі обвинувачений зазначає, що вирок постановлений незаконно та йому призначено занадто суворе покарання, через неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Оскільки він вважає, що встановлені у вироку фактичні обставини не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та захисника, які просили задовольнити їх апеляційні скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляції слід залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з вироку суду (т. 1 а. с. 201 - 202) обвинувачений і в суді першої інстанції не визнавав своєї вини у вчинення інкримінуємого йому злочині. Проте, не дивлячись на раніше зазначену позицію обвинуваченого його вина у вчиненому повністю підтверджується дослідженими у суді та наведеними у вироку доказами.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому порядку і безпосередньо досліджених судом, яким дана належна оцінка, зокрема: поясненнями потерпілої ОСОБА_9 , показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Всі пояснення свідків є логічними, послідовними та співпадають, як між собою так і з іншими матеріалами кримінального провадження, у колегії суддів не має підстав для сумніву в їх достовірності.

Крім того, всі обставини також підтверджуються дослідженими письмовими доказами по справі, а саме: даними протоколу огляду місця події від 19.03.2022, складеного слідчим СВ Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_12 ; даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.03.2022, складеного слідчим ХРУП №1 ГУ НП в Харківській області; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.03.2022, складеного слідчим ХРУП №1 ГУ НП в Харківській області; даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 19.03.2022 року, складеного слідчим СВ ХРУП №1 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_13 .

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив та дослідив всі надані докази по справі і наведені у вироку, які не викликають сумніву у тому, що висновки суду підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

З огляду на вищенаведені обставини, колегія суддів розцінює позицію апелянтів такою, як спосіб уникнути обвинуваченим відповідальності за скоєне.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що невизнання обвинуваченим своєї вини у повному обсязі, у вчиненні ним кримінального злочину - це спроба ввести суд в оману та в подальшому уникнути покарання.

Оцінюючи згадані вище докази в їх сукупності колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вина ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, тобтонезакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше володіння особи, вчинене в умовах воєнного стану, вчиненого повторно повністю підтверджується дослідженими доказами.

Таким чином, відповідно до раніше наведеної правової норми апеляційна інстанція перевіряючи вирок в частині призначення обвинуваченому покарання виходить з положень ст. 65 КК України, що суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував: ступень тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжкимзлочином; особу обвинуваченого, який раніше судимий, розлученого, офіційно непрацевлаштованого, має постійне місце реєстрації та мешкання, та відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, суд призначає покарання в межах санкції інкримінованої статті; обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_8 , судом не встановлено.

Згідно зі ст. 65 КК України та п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку повинні враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Дотримання вимог ст. 65 КК України з приводу загальних засад призначення покарання необхідно, оскільки саме за допомогою них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно з п. п. 2, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів, а також з особливостей злочину і обставин його вчинення, характеру та ступеню тяжкості наслідків, що наступили.

За таких обставин апеляційні доводи обвинуваченого просуворість призначеного покарання, на думку колегії суддів - є безпідставними, оскільки згідно відомостей кримінального провадження та поданої апеляційної скарги, об`єктивно відсутні інші обставини, ніж ті, що встановлені судом першої інстанції.

Апеляційні вимоги, слід вважати необґрунтованими, оскільки вони мають суто суб`єктивний характер та призначене судом першої інстанції покарання у той спосіб, як зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів. Покарання відповідає вимогам ст. ст. 50 та 65 КК України, оскільки за своїм видом та розміром є справедливим, через що підстав для зміни вироку або ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції за доводами обвинуваченого, колегія суддів не вбачає.

Слід звернути увагу на той факт, щоОСОБА_8 скоїв тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 8 років.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що саме покарання у вигляді позбавлення волі, буде відповідати положенням кримінального Закону, ступеню тяжкості скоєного правопорушення, особі обвинуваченого та попередженню скоєння ним нових злочинів.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дотримався вимог процесуального і матеріального права, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а розмір призначеного покарання, виходячи з положення ст. 414 КПК України, за переконанням колегії суддів, не можна вважати явно несправедливим через суворість, як то вважає апелянти.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника слід залишити без задоволення, а оскільки апеляційною інстанцією не встановлені підстави для зміни чи скасування судового рішення, то вирок суду залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді