Провадження №1-кп/761/2752/2023
В И Р О К

іменем України

22 травня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду, із застосуванням відеоконференцзв`язку, обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000714 від 15 червня 2022 року щодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Задунаївка Арцизького району Одеської області, громадянина України, неодруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 1 ст. 436-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

24 жовтня 1945 року набув чинності Статут ООН, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено дану організацію. До складу ООН входять Україна, російська федерація та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Статуту ООН, усі Члени зазначеної організації утримуються у своїх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 09.12.1981 про неприпустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями: № 2131 (ХХ) від 21.12.1965, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; № 2625 (XXV) від 24.10.1970, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; № 2734 (ХХV) від 16.12.1970, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки та № 3314 (ХХІХ) від 14.12.1974, що містить визначення агресії, встановлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію або втручання будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплені обов`язки держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення або підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербування найманців або посилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, у ст.ст. 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН № 3314 (ХХІХ) від 14.12.1974 серед іншого визначено, що ознаками агресії є:

- застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави;

- застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН.

Будь-яке з наступних діянь, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії:

- вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, хоч би який тимчасовий характер вона не мала, що є результатом такого вторгнення або нападу або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або її частини;

- бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;

- блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави;

- напад збройними силами держави на сухопутні, морські чи повітряні сили чи морські та повітряні флоти іншої держави;

- застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з державою, що приймає, порушуючи умови, передбачені в угоді або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди;

- дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала у розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави;

- засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, що мають настільки серйозний характер, що це рівносильно наведеним вище актам, або її значну участь у них.

Жодні міркування будь-якого характеру, чи то політичного, економічного, військового або іншого характеру не можуть бути виправданням агресії.

Крім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили або загрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання суперечок та невтручання у внутрішні справи держав були закріплені також у Заключному акті Наради з безпеки та співробітництву у Європі від 01.08.1975, який був підписаний СРСР, правонаступником якого є російська федерація.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 (далі в тексті Вироку - Декларація) зазначено, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту та неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Відповідно до зазначеного документу, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і російська федерація.

Відповідно до п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994 російська федерація, Сполучене Королівство Великобританії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні свої зобов`язання згідно з принципами Заключного акту Наради з безпеки та співробітництву у Європі від 01.08.1975 поважати незалежність, суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язалися утримуватися від загрози силою або її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що жодна їхня зброя ніколи не використовуватиметься проти України, крім цілей самооборони, або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.

Відповідно до п.п. 3, 8 Меморандуму про підтримання миру та стабільності у Співдружності Незалежних Держав від 10.02.1995, укладеного між державами СНД, серед яких є Україна та російська федерація, держави підтвердили непорушність існуючих кордонів одна одної та зобов`язалися виступати проти будь-яких дій, що підривають їх непорушність, а також вирішувати всі суперечки, що виникають з питань кордонів та територій, лише мирними засобами. Держави також зобов`язалися не підтримувати на території інших держав-учасниць сепаратистські рухи, а також сепаратистські режими, якщо вони виникнуть; не встановлювати із нею політичних, економічних та інших зв`язків; не допускати використання ними територій та комунікацій держав-учасниць Співдружності; не надавати їм економічну, фінансову, військову та іншу допомогу.

Відповідно до положень Статуту ООН та зобов`язань згідно із Заключним актом Наради з безпеки та співробітництву в Європі, Україна та російська федерація 31.05.1997 уклали Договір про дружбу, співпрацю та партнерство між Україною та російською федерацією (ратифікований Законом України № 13/98-ВР від 14.01.1998 та Федеральним Законом російської федерації № 42-ФЗ від 02.03.1999). Відповідно до ст. ст. 2-3 зазначеного Договору, російська федерація зобов`язалася поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів і зобов`язалася будувати відносини одна з одною на основі принципів взаємної поваги, суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, не застосування сили або погрози силою, у тому числі економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, дотримання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Відповідно до опису та карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та російською федерацією про українсько-російський державний кордон від 28.01.2003 (ратифікований російською федерацією 22.04.2004), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької та Луганської областей належить до території України.

Статтями 1-2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною та незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною.

Згідно ст. 5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати та змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народу і не може бути узурповане державою, її органами чи посадовими особами.

Згідно статті 6 Конституції України, державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Стаття 69 Конституції України зазначає, що народне волевиявлення здійснюється через вибори, референдум та інші форми безпосередньої демократії.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно дотримуватися Конституції України та законів України, не посягати на права та свободи, честь та гідність інших людей.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Відповідно до статті 85 Конституції України, призначення всеукраїнського референдуму з питань, визначених статтею 73 цієї Конституції, належить до повноважень Верховної Ради України.

Відповідно до ст. ст. 132-134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, АР Крим є невід`ємною складовою України та в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її ведення.

Незважаючи на викладене, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в порушення зазначених вище міжнародних нормативно-правових актів, у березні - квітні 2014 року в Луганській та Донецькій областях Україна розпочалася збройна агресія російської федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію Луганської та Донецької областей та порушення територіальної цілісності України.

За поданням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим із Головою Служби безпеки України, 07.04.2014 на території Донецької і Луганської областей розпочато проведення антитерористичної операції.

Через посилення сепаратистських виступів та захоплення державних установ на сході України 13.04.2014 виконуючий обов`язки Президента України Указом від 14.04.2014 № 405/2014 затвердив рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та Україною розпочато на території Донецької та Луганської областей широкомасштабну антитерористичну операцію із залученням Збройних Сил України та інших військових формувань.

Відповідно до Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу «Про визнання РФ державою-агресором», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VIII, Верховною Радою України визнано російську федерацію державою-агресором, що всебічно підтримує тероризм та блокує діяльність Ради Безпеки ООН, чим ставить під загрозу міжнародний мир і безпеку.

Надалі, 22 лютого 2022 року президент російської федерації, реалізуючи злочинний план, направлений на насильницьку зміну меж території та кордонів України, порушення порядку, встановленого Конституцією України, направив до Ради Федерації звернення про використання збройних сил російської федерації за межами російської федерації, яке було задоволено.

Російська федерація 24 лютого 2022 року відкрито вторглася в Україну, коли її Збройні Сили о 03 год 40 хв перетнули державний кордон у Луганській області.

Того ж дня, 24 лютого 2022 року, о 04 год 30 хв за київським часом президент російської федерації, виступаючи на центральних телеканалах російського телебачення, оголосив про проведення на території України так званої «спеціальної воєнної операції» з метою нібито «демілітаризації та денацифікації України». Відразу після цього збройні сили російської федерації, що діяли за наказом керівництва російської федерації та збройних сил російської федерації, почали наносити ракетні удари по всій території України, у тому числі неподалік від м. Києва.

У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на Україну, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан з 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023 неодноразово продовжувався, востаннє до 19.05.2023.

Незважаючи на вищевикладене, нехтуючи фактом, що російська федерація зухвало та відкрито вторглася на територію України та здійснює агресивні військові дії та військові злочини проти мирного населення, намагаючись захопити її території та знищити державний суверенітет у громадянина України ОСОБА_3 , перебуваючого на території Одеської області, у невстановленому місці та в невстановлений час, але не пізніше 19 липня 2022 року, виник та сформувався стійкий прямий умисел, направлений на розповсюдження у соціальній мережі «ВКонтакте», яка заборонена Указом Президента України № 133/2017 від 15.05.2017 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 28.04.2017 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» на території України російській соціальній мережі «ВКонтакте», якою він постійно користується, серед необмеженого кола користувачів, матеріалів, у яких містяться заклики до насильницької зміни чи повалення конституційного ладу.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на розповсюдження зазначених матеріалів, будучи радикально налаштованим до діючої влади в Україні та держави у цілому, сповідуючи проросійські сепаратистські настрої щодо соціально-політичної та економічної обстановки в Україні, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з ідеологічних та інших мотивів ОСОБА_3 використовував належний йому мобільний телефон марки Xiaomi 2015161 FCC ID 2AFZZ-RT3161 IMEI: 1 - НОМЕР_1 , 2. - НОМЕР_2 із сім-картою, що має номер НОМЕР_3 , який підключений до всесвітньої мережі Інтернет та встановлену власну сторінку (акаунт) під назвою («нік-неймом») «ІНФОРМАЦІЯ_6» ID НОМЕР_4 , уніфікований локатор ресурсу ІНФОРМАЦІЯ_2 у соціальній мережі «ВКонтакте», яка заборонена Указом Президента України № 133/2017 від 15.05.2017 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 28.04.2017 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» на території України російській соціальній мережі «ВКонтакте».

При цьому, ОСОБА_3 переслідував мету розповсюдження у вказаній соціальній мережі матеріалів у яких містяться заклики до насильницької зміни чи повалення конституційного ладу, як серед 243 осіб, які є його «друзями» у цій соціальній мережі, так і серед необмеженого кола осіб, для чого відкрив вільний доступ відвідувати його профіль, переглядати публікації, здійснювати їх поширення, коментувати, ставити вподобання тощо.

Для доведення до кінця свого злочинного умислу направленого на розповсюдження матеріалів у яких містяться заклики до насильницької зміни чи повалення конституційного ладу, ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи власний мобільний телефон марки Xiaomi 2015161 FCC ID 2AFZZ-RT3161 IMEI: 1 - НОМЕР_1 , 2. - НОМЕР_2 із сім-картою з номером НОМЕР_3 до якого автентифіковано належність користувача з нік-неймом « ІНФОРМАЦІЯ_6 » у забороненій соціальній мережі «ВКонтакте», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, знаючи про діючий в Україні воєнний стан через агресивну війну з боку російської федерації, використовуючи власну сторінку (акаунт) у вказаній соціальній мережі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_6 » ID НОМЕР_4 , уніфікований локатор ресурсу ІНФОРМАЦІЯ_2 виготовив та ІНФОРМАЦІЯ_3 о 18 год. 22 хв. розповсюдив шляхом розміщення на вказаній сторінці текст за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 наступного змісту: «В ответ на ежедневный обстрел населённых пунктов Донбасса надо ответным ударом разносить правительственные дома в Киеве, а так же посёлки где проживают не самые бедные люди Украины дома-дворцы олигархов, министров, депутатов и тогда точно они перегрызут горло наркоману ОСОБА_7 и его кровавому окружению. Уверен что обстрелы прекратятся и виновные останутся без потомства».

Так, згідно висновку експерта № 1616 за результатами проведення судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи мовлення від 08 лютого 2023 року встановлено, що в даному тексті містяться висловлювання, виражені у формі заклику, в якому йдеться про насильницькі дії, зокрема про зміну влади із застосуванням сили, а саме: про необхідність зруйнування урядових будівель, а також будинків заможного населення, що призведе до вбивства ОСОБА_8 та його оточення. Дана публікація була доступна для переглядів, поширення, коментарів, вподобань як «друзям» у соціальній мережі, так і необмеженому колу користувачів. Таким чином ОСОБА_3 довів свій злочинний умисел, направлений на розповсюдження матеріалів у яких містяться заклики до насильницької зміни чи повалення конституційного ладу до кінця.

Окрім цього, встановлено, що ОСОБА_3 , будучи радикально налаштованим до діючої влади в Україні та держави у цілому, сповідуючи проросійські сепаратистські настрої, маючи на меті доведення до широкого кола осіб комуністичну ідеологію використовуючи належний йому смартфон марки Xiaomi 2015161 FCC ID 2AFZZ-RT3161 IMEI: 1 - НОМЕР_1 , 2. - НОМЕР_2 із сім-картою з номер НОМЕР_3 , що має підключення до всесвітньої мережі Інтернет з використанням додатку на платформі соціальної мережі «ВКонтакте», яка заборонена Указом Президента України № 133/2017 від 15.05.2017 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 28.04.2017 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» на території України російській соціальній мережі «ВКонтакте», створивши особистий обліковий запис « ІНФОРМАЦІЯ_6 » ID НОМЕР_4 , котрий має уніфікований локатор ресурсу ІНФОРМАЦІЯ_2 та зробивши його публічним для необмеженого кола відвідувачів, перебуваючи за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 поширив ІНФОРМАЦІЯ_7 матеріали, які містять зображення серпа, молота і п`ятикутної червоної зірки, які є комуністичною символікою.

Так, встановлено, що згідно статті 1 Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» за №317-VIII від 09.04.2015 символіка комуністичного тоталітарного режиму включає: будь-яке зображення державних прапорів, гербів та інших символів СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних або автономних радянських республік у складі СРСР та соціалістичних республік, що входили до її складу, крім тих, що є чинними (діючими) прапорами або гербами країн світу; гімни СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних або автономних радянських республік чи їх фрагменти; прапори, символи, зображення або інша атрибутика, в яких відтворюється поєднання серпа та молота, серпа, молота та п`ятикутної зірки, плуга (рала), молота та п`ятикутної зірки; символіку комуністичної партії або її елементи та інше. Відповідно до статті 4 вказаного Закону України виготовлення, поширення, а також публічне використання символіки комуністичного тоталітарного режиму, символіки націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарного режиму, у тому числі у вигляді сувенірної продукції, публічне виконання гімнів СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних та автономних радянських республік або їх фрагментів на всій території України заборонено.

Отже, незважаючи на вищевикладене, ОСОБА_3 діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи, що його пост висвітлюється широкому загалу, його діяння є кримінально караним та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, сповідуючи комуністичну ідеологію, з використанням додатку на платформі забороненої в Україні соціальної мережі «ВКонтакте» і створеного власного профілю з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_6 » ІНФОРМАЦІЯ_7 о 10 годині 52 хвилини поширив публікацію, що має зображення серпа, молота і п`ятикутної червоної зірки, які відповідно до Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» є комуністичною символікою.

Такі дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.109, ч. 1 ст. 436-1 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю та беззаперечно, підтвердив, що він дійсно при вказаних обставинах вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, добровільно укладену між ним та прокурором.

Тим самим, на час розгляду справи в суді, встановлено достатність фактичних даних для визнання винуватим ОСОБА_3 у тому, що він вчинив розповсюдження матеріалів із закликами до насильницької зміни чи повалення конституційного ладу; поширення комуністичної символіки та пропаганду комуністичного тоталітарного режиму, тобто вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 109, ч. 1 ст. 436-1 КК України.

Згідно з оголошеною у судовому засіданні угодою про визнання винуватості від 21 березня 2023 року, укладеною між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки та процесуального керівництва і публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо злочинів вчинених в умовах збройного конфлікту прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_4 , що здійснює повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим (підозрюваним) ОСОБА_3 , під час досудового розслідування останній повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 1 ст. 436-1 КК України в обсязі та за обставин, викладених в обвинувальному акті та добровільно погодився на укладання угоди про визнання винуватості.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні наполягав на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 також просили суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості, судом під час судового засідання з`ясовано, що ОСОБА_3 цілком розуміє зміст положення п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Крім того встановлено, що ОСОБА_3 розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, а також вид покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження цієї угоди судом.

Також судом встановлено, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Сторонам угоди зокрема відомо та зрозуміло про обмеження їх прав на оскарження вироку у разі її затвердження.

Аналізом сукупності досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження також встановлено, що прокурором при вирішенні питання про укладення цієї угоди про визнання винуватості правильно та у відповідності до вимог ст. 470 КПК України враховано наступні обставини:

Ступінь та характер сприяння обвинуваченого у розслідуванні кримінальних проваджень щодо нього, а саме активне сприяння ОСОБА_3 розкриттю кримінальних правопорушень, що виразилось у повідомленні ним про всі обставини вчинених кримінальних правопорушень, обставини та події, які мають значення для кримінального провадження та підлягають встановленню (доказуванню).

Умовами угоди правильно враховано, що ОСОБА_3 щиро розкаюється у вчинений кримінальних правопорушеннях, критично оцінює свої протиправні дії, в тому числі шляхом повного визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність, активно сприяв розкриттю вчиненого кримінально караного діяння.

Крім цього, при укладенні угоди вірно враховано, що ОСОБА_3 раніше не судимий, його вік, сімейний стан та інші обставини, які його характеризують.

Встановлено обставину, яка, згідно з вимогами ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_3 , а саме: щире каяття; активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Вказані вище обставини, на переконання суду, вказують на допустимість прийняття позитивного рішення щодо затвердження угоди про визнання винуватості з можливістю при цьому застосування покарання за вчинені ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.109, ч. 1 ст. 436-1 КК України, обумовленого та запропонованого суду сторонами угоди.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді і, що угода відповідає вимогам закону, у зв`язку з чим вона підлягає затвердженню.

Підстав для застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 , до набрання вироком законної сили, судом не встановлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити у порядку, встановленому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 474-475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості від 21 березня 2023 року, укладену між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки та процесуального керівництва і публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо злочинів вчинених в умовах збройного конфлікту прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_4 , що здійснює повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим (підозрюваним) ОСОБА_3 - затвердити.

На підставі угоди про визнання винуватості від 21 березня 2023 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 109 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, без конфіскації майна.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-1 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначити у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, без конфіскації майна.

У відповідності з вимогами ст. 75 КК України від призначеного покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_3 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_3 запобіжний захід не обирати.

Речові докази: мобільний телефон Xiaomi Redmi Not 3, модель «2015161» FCC ID 2AFZZ-RT3161 IMEI: 1 - НОМЕР_1 , 2. - НОМЕР_2 із сім-картою оператору «Київстар», що має номер НОМЕР_3 ; Xiaomi POCO F2 Pro, модель: M2004J11G, який має IMEI 1 - НОМЕР_5 ; 2 - НОМЕР_6 (передані на зберігання до камери схову СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області) - передати у володіння та розпорядження ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, у розмірі 30 195 гривень 48 копійок.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням положень ст.ст. 394, 424, 469, 474 КПК України.

Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя Шевченківського

районного суду м. Києва ОСОБА_1 .