Справа № 697/942/20
Номер провадження 1-кп/697/9/2023
У Х В А Л А

щодо вирішення заяв про отримання доказів

та незаконне затримання

18 травня 2023 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Каневі Черкаської області заяви обвинуваченого ОСОБА_4 про незаконне затримання 15.11.2018 та витребування розшукової справи у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000067 від 26.03.2018 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Канівського міськрайонного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000067 від 26.03.2018 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 подав до суду заяви з вимогою визнати його затримання 15.11.2018 незаконним та негайно звільнити з-під варти у відповідності до ч. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та витребування розшукової справи. В обґрунтування поданих заяв зазначив про те, що під час судових засідань ним неодноразово подавались скарги та покази про незаконне затримання, що знайшло своє обґрунтоване підтвердження під час дослідження матеріалів кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав подані заяви на підставі викладених в ній доводів.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заяви ОСОБА_4 також підтримала з викладених в ній доводів.

Прокурор в судовому засіданні у задоволенні заяв обвинуваченого про незаконне затримання та витребування розшукової справи просив відмовити.

Заслухавши в судовому засіданні думку учасників провадження, суд дійшов висновку про наступне.

Вирішуючи клопотання обвинуваченого, суд вважає за необхідне зауважити, що відповідно до положень ст.ст. 1, 7 КПК України, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ст. 84 КПК України).

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч. 2 ст. 91 КПК України).

Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Статтею 29 Конституції України визначено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім визначених випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема: законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом, законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом, законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Надаючи оцінку доводам заяв обвинуваченого, суд дійшов до таких висновків.

Так, у своїй заявах обвинувачений зазначив про те, що він неодноразово подавав скарги та надавав покази про незаконне його затримання і суд зобов`язаний ухвалити рішення про незаконність затримання, посилаючись при цьому, зокрема, на положення п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за змістом яких, у разі встановлення судом незаконності затримання, останній приймає рішення про звільнення особи, а також просив витребувати розшукову справу.

Водночас, слід зазначити, що питання законності тримання обвинуваченого під вартою було предметом судового розгляду та вирішувалось судом під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу та його продовження у порядку, що визначений Главою 18 КПК України.

З наведеного слідує, що перебування обвинуваченого ОСОБА_4 під час судового розгляду кримінального провадження під вартою є таким, що відповідає приписам ст. 29 Конституції України та положенням ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, звільнення обвинуваченого з-під варти під час судового розгляду можливе лише у визначеному кримінальним процесуальним законом порядку.

Разом з тим, вирішення питання щодо законності затримання обвинуваченого під час досудового розслідування з підстав, зазначених у заяві обвинуваченого, потребує аналізу та надання судом оцінки доказам, які зібрані у кримінальному провадженні.

Водночас, дослідження та оцінку таких доказів суд має здійснити відповідно до приписів Глави 28 КПК України.

При цьому, жоден доказ не має наперед встановленої сили.

За таких обставин, надання судом оцінки доказам сторони обвинувачення на цій стадії судового розгляду є передчасним, оскільки суперечить положенням процесуального закону, а також загальним засадам кримінального провадження, якими, зокрема, є: верховенство права та законність.

Відтак, вирішення питання щодо законності затримання обвинуваченого на стадії досудового розслідування можливе відповідно до вимог кримінального процесуального закону, згідно з якими, суд оцінює докази на предмет їх допустимості, належності та достатності за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження та буде здійснено під час прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні з обов`язковим врахуванням доводів сторони захисту та обвинувачення.

Що стосується розшукової справи, яку обвинувачений просить витребувати, то у суду відсутні відомості про те, чи розсекречені у встановленому порядку відомості, які містяться в матеріалах розшукової справи, а тому клопотання обвинуваченого в цій частині є передчасним та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 7, 350, 369-372, суд, -

УХВАЛИВ:

Питання щодо визнання незаконності затримання ОСОБА_4 15.11.2018 вирішити під час прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні на підставі всебічного, повного й неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, оцінки кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, та сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про витребування доказів відмовити, як таке, що подане передчасно.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1