Ружинський районний суд Житомирської області
Справа № 291/517/23
Ружинський районний суд Житомирської області
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
Ружинський районний суду Житомирської області
в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ружині Житомирської області
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Семенівка Шевченківського району Харківської області, українця,
громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого,
непрацюючого, зареєстрованого за адресою:
АДРЕСА_1 , раніше судимого:
22 червня 1992 року Ізюмським міським судом Харківської області за ч. 3 ст. 140, ст. 44 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, звільненого 28 березня 1993 року по відбуттю строку покарання,
18 червня 1993 року Балаклійським районним судом Харківської області за ст. 17, ч. 1 ст. 215-3 КК України до покарання у вигляді 9 місяців позбавлення волі, звільненого по відбуттю строку покарання,
14 січня 1998 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 193, ч. 2 ст. 141, ч. 1 ст. 142, ст. 42 до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, звільненого 12 вересня 2002 року по відбуттю строку покарання,
09 грудня 2003 року Первомайським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у вигляді 9 років позбавлення волі, звільненого 23 січня 2012 року по відбуттю строку покарання,
18 лютого 2019 р. Орджонікідзевським районним судом міста Харкова за ч. 2 ст.15 ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням іспитовий строк, 24.01.2023 р. звільнений від покарання по закінченню іспитового строку,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-
27 лютого 2023 близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебував поблизу житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_2 .
В цей же день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на таємне, викрадення чужого майна, що знаходиться в житловому будинку АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, повторне, викрадення чужого майна, ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони залишаються таємними, умисно, повторно, в період дії військового стану, запровадженого на всій території України, відповідно до указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», шляхом розгинання металевого кільця зовнішнього запираючого пристрою вхідних дверей, проник до приміщення житлового будинку.
Після чого, діючи в межах раніше виниклого злочинного умислу, направленого на таємне, викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до житла, ОСОБА_4 таємно викрав бувший у користуванні плазмовий телевізор «Mystery» LED ТV MNV-4223LТ2, діагоналлю 42 дюйма, вартістю 5566,33 грн., бувший у користуванні цифровий супутниковий HD - приймач торгової марки «Viasat», вартістю 245,00 грн., бувший у користування телевізійний тюнер «Fust - ТV», ЯКИЙ для потерпілого матеріальної цінності не представляє та бувший у користуванні Smart stich медіаплеєра марки «Xiaomi» моделі « ТV SТІСК (MDZ-24АА)» вартістю 913,33 грн., які загорнув у велюрове покривало 2,20X1,60 м вартістю 360 ,00 грн. та з викраденим майном місце скоєння злочину залишив.
В подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 7084,66 грн.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднаного з проникненням в житло, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.
Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Пояснивши, що дійсно 27 лютого 2023 близько 11 год. 00 хв. він перебував в с. Заріччя біля будинку ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 , з яким познайомився раніше в електропотязі, поки ніхто не бачив, проник до будинку, для цього він розігнув металеві кільця на вхідних дверях. З будинку викрав плазмовий телевізор, цифровий супутниковий HD приймач, телевізійний тюнер та Smart stich медїаплеєра. З викраденим поїхав до м.Козятин, де здав в ломбард. Отримав грошові кошти які потратив на власні потреби У вчиненому щиро розкаюється. Потерпілого більше не бачив, збитки не відшкодував, оскільки не має чим відшкодовувати.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються.
Потерпілий в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність. Щодо міри покарання покладається на розсуд суду.
Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Розгляд провадження провадився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.
Оцінивши показання обвинуваченого, які він надавав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомлений із правилами ст.ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обставинам, викладеним в обвинувальному акті, дослідивши матеріали, що характеризують обвинуваченого, суд приходить до висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, знайшла своє підтвердження і доведена повністю поза розумним сумнівом.
Кваліфікація дій ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України визначена вірно, оскільки він вчинив викрадення чужого майна (крадіжка) поєднаного з проникненням в житло, повторно, в умовах воєнного стану.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він неодноразово судимий, судимість у встановленому порядку не знята і не погашена, останній раз засуджений 18.02.2019 р. Орджонікідзевським районним судом міста Харкова за ч. 2 ст.15 ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, 24.01.2023 р. звільнений від покарання по закінченню іспитового строку, тяжких захворювань чи інвалідності не має, офіційно не працевлаштований, неодружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей або батьків похилого віку.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ч.1 ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України є активне сприяння розкриттю злочину, оскільки обвинувачений під час досудового та судового слідства добровільно давав показання щодо обставин вчинення злочину. Крім того, відповідно до ч.2 ст.66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті. Суд не визнає як пом`якшуючу обставину щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки останній не вчинив реальної можливості відшкодовувати завдані збитки в ході судового розгляд потерпілому.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ч.1 ст.67 КК України, є рецидив злочинів.
Вимогами ч. 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
Згідно з ч.6 ст.368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України та практику Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.
Так, у постанові ВСУ від 01 лютого 2018 року (справа № 634/609/15-к, провадження № 51-658 км17) зазначено, що підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи».
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з ст. 12 КК України є тяжким умисним злочином, кількість епізодів злочинних діянь (1 (один) епізод крадіжки), наявність пом`якшуючих та обтяжуючої покарання обставин, дані про особу винного, у зв`язку з чим суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч.4 ст.185 КК України, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст.69 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю для цього передумов, а застосування таких положень Закону буде явно несправедливим через м`якість покарання.
Відповідно до ухвал слідчого судді Бердичівського районного суду Житомирської області від 25.04.2023 р. обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжено під час розгляду кримінального провадження та на даний час триває.
Згідно правової позиції Великої Палати Верховного суду, якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21.06.2017 (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).
Таким чином, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, строк попереднього ув`язнення зараховується судом у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосоване попереднє ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, суд вважає за необхідне врахувати це у своєму рішенні, тобто у строк відбування покарання зарахувати ОСОБА_4 строк перебування під вартою з дня фактичного затримання - з 02 березня 2023 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Строк відбування призначеного ОСОБА_4 покарання обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з з 02 березня 2023 року.
З метою досягнення дієвості цього кримінального провадження, суд вважає доцільним запобіжний захід, застосований до обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, залишити до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Арешт на майно не накладався.
Судові витрати у справі на залучення експертів в порядку ст.124 ч.2 КПК України слід покласти на засудженого.
Долю речових доказів суд вирішує за правилами ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100,124, 370, 371, 373, 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Залишити ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, але не більше ніж на 60 днів.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 , у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з з 02 березня 2023 року 2023 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Строк відбування покарання обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 02 березня 2023 року 2023 року.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, у сумі 3964, 38 грн. (три тисячі дев`ятсот шістдесят чотири гривні тридцять вісім копійок).
Речовий доказ по справі: DVD R диск із записом за 27.02.2023, що проводився в ломбарді «Парус», який зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Житомирського апеляційного суду через Ружинський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1 .