УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2023 Справа №755/12979/22

номер провадження 1-кп/607/1111/2023

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду у м.Тернополі, кримінальне провадження №0002499 від 26 серпня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження №0002499 від 26 серпня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Захисник обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні, подавши відповідне письмове клопотання, просив змінити застосований щодо обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та зменшити визначений обвинуваченим розмір застави, що мотивував наявністю в обвинувачених стійких соціальних зв`язків, перебуванням на утриманні у ОСОБА_4 матері похилого віку та малолітньої дитини, а також тим, що ОСОБА_5 є одруженим та має на утриманні малолітню дитину. Крім того, в обґрунтування своїх вимог адвокат послався на позитивні характеристики щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за їхнім фактичним місцем проживання, наявність в останніх зареєстрованого місця проживання, а також те, що вони раніше до кримінальної відповідальності не притягувалися. Крім того, захисник зауважив, що зазначені прокурором у даному кримінальному провадженні ризики не підтверджені жодними доказами, а потерпілий у цьому кримінальному провадженні жодного разу в судове засідання не з`явився, що, на думку сторони захисту, свідчить про втрату ним інтересу до даного провадження. Також як на підставу для зміни запобіжного заходу адвокат вказав на тривалий час перебування обвинувачених під вартою. На думку захисника, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них обов`язків та повністю відповідатиме цілям даного кримінального провадження. В обґрунтування своїх вимог щодо зменшення обвинуваченим розміру застави, захисник вказав на те, що визначений обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розмір застави необґрунтований стороною обвинувачення належним чином та визначений, на думку адвоката, без врахування матеріального становища обвинувачених, а тому є непомірним для них. За наведеного захисник просив зменшити обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розмір застави до вісімдесяти розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Захисник обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні просив задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_6 .

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримали клопотання свого захисника адвоката ОСОБА_6 та просили змінити застосований щодо них запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або зменшити розмір застави, оскільки визначений їм розмір застави є непомірним для них.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вважає клопотання захисника про зміну обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт або зменшення розміру застави безпідставним, а тому просив у задоволенні такого відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, надавши оцінку доводам захисника - адвоката ОСОБА_6 , викладеним у клопотанні про зміну запобіжного заходу, поясненням обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_7 , а також запереченням прокурора ОСОБА_3 , суд дійшов таких висновків.

Частиною 1 ст.201 КПК України передбачено право підозрюваного, обвинуваченого, до якого застосовано запобіжний захід, його захисника, подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Виходячи зі змісту вказаної норми Закону, підставою для зміни запобіжного заходу за клопотанням обвинуваченого чи захисника є, в тому числі, наявність нових обставин, які не були предметом судового розгляду, або зменшення встановлених в кримінальному провадженні ризиків, що пов`язано з плином судового розслідування.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно з ухвалами слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва, під час досудового розслідування даного кримінального провадження відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 застосовано запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою, які в подальшому продовжувались ухвалами суду, востаннє 18 липня 2023 року.

Вирішуючи клопотання захисника обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу, суд враховує, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобігання ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом.

Також при вирішенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну обвинуваченим запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт, суд оцінює та враховує: тяжкість кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченим та суворість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення; дані про особу обвинувачених: їх вік, відсутність у них законного джерела доходу, відсутність міцних соціальних зв`язків у межах територіальної юрисдикції якої здійснюється кримінальне (судове) провадження.

Зазначені обставини свідчать про можливість обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, експертів, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому вони обвинувачуються, що може перешкодити встановленню істини у даному кримінальному провадженні. Наведені обставини, які встановлені та доведені під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, які обґрунтовували застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, не змінилися.

Отже, на даний час наявні достатні підстави вважати, що стосовно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не зменшилися та продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Надаючи оцінку викладеним захисником ОСОБА_6 у клопотанні доводам про достатність застосування щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, суд вважає їх такими, що не спростовують існування зазначених в ухвалі про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою обставин та ризиків. Жодних доказів на підтвердження того, що ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України або взагалі перестали існувати, або зменшилися настільки, що запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, здатний їм запобігти, стороною захисту не надано, а тому підстав для зміни застосованого до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, суд не вбачає.

При цьому судом взято до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який має на утриманні матір похилого віку та малолітню дитину, та обвинуваченого ОСОБА_5 , який має на утриманні малолітню дитину, а також сімейний стан обвинувачених, позитивні характеристики щодо них за місцем постійного проживання, наявність в обвинувачених зареєстрованого місця проживання, та відсутність фактів притягнення останніх до кримінальної відповідальності раніше, втім, за наявності прямо передбачених ст.177 КПК України ризиків у даному кримінальному провадженні, на думку суду, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за вказаних умов, і навіть з урахуванням виключності такого заходу забезпечення кримінального провадження, він повністю відповідає як вимогам КПК України, так і обставинам даного кримінального провадження.

При оцінці доводів захисника про тривалий термін перебування обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під вартою, суд враховує, що тривалість перебування обвинувачених в місцях попереднього ув`язнення обумовлена, зокрема наявністю у кримінальному провадженні за їх обвинуваченням ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, запобігти яким на даний час, на переконання суду, можливо лише із застосуванням щодо обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, обґрунтовуючи клопотання про зміну запобіжного заходу стороною захисту, на переконання суду, не доведено необхідних підстав для цього.

Надаючи оцінку доводам сторони захисту щодо наявності підстав для зменшення обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розміру застави, суд враховує наступне.

Так, у відповідності до вимог ч.3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

При цьому слід зазначити, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Так, суд бере до уваги, що у даному кримінальному провадженні розмір застави обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був визначений судом із врахуванням обсягу встановлених у даному провадженні ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Вказане в сукупності свідчить про відсутність підстав вважати, що зменшення розміру застави може бути достатньо для забезпечення виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків.

За таких обставин, враховуючи, що підстави для застосування запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , зазначені в ухвалі суду, продовжують існувати на даний час, суд вважає клопотання сторони захисту необґрунтованим та таким, що до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, 201, 372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу, а саме, зменшення розміру застави та зміни запобіжного заходу на домашній арешт обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 відмовити.

Відкласти судове засідання на 11:00 год. 06.09.2023, викликавши учасників кримінального провадження.

Головуючий суддяОСОБА_1