КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №761/4620/23 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/1707/2023 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 та власника майна ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 лютого 2023 року, -

за участю:

прокурора ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 лютого 2023 року задоволено частково клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_10 та накладено арешт на майно виявлене та вилучене під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон «Iphone 12 PRO MAX» (пароль НОМЕР_1 ) ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , ІМЕІ: НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон «Iphone 14 PRO MAX» (пароль НОМЕР_23) ІМЕІ 2: НОМЕР_4 ;

- мобільний телефон «Iphone 11 PRO MAX» (пароль НОМЕР_5 ) ІМЕІ 2: НОМЕР_6 ;

- грошові купюри - долари США, номіналом 100 у кількості 40 штук;

- грошові купюри у кількості 9 штук номіналом 500 гривень;

- мобільний телефон «Iphone 14 PRO MAX» (пароль НОМЕР_7 ) ІМЕІ 2: НОМЕР_8 ;

- ноутбук марки «Lenovo» МО: PF9XB7609142 та зарядний пристрій;

- мобільний телефон «Iphone 12 PRO MAX» (пароль НОМЕР_9 ) ІМЕІ 2: НОМЕР_10 ;

- мобільний телефон «Iphone 13 PRO MAX» ( НОМЕР_11 ) ІМЕІ 2: НОМЕР_12 ;

- камери «BRIOUK STEAM EDHION» та коробка до неї S/N: 2233LZ53XIU9$

- банківська картка «Приват Банку» № НОМЕР_13 , банківська картка «Приват Банку» № НОМЕР_14 , банківська картка «Monobank» № НОМЕР_15 ;

- тримач для сім-картки НОМЕР_16 ;

- свідоцтво на реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_22;

- паспорт для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- мобільний телефон марки «Iphone XR» (парольНОМЕР_24) ІМЕІ 2: НОМЕР_17 ;

- флешка «Transcend» 86 В;

- чіп ( НОМЕР_18 );

- маски у кількості 7 штук;

- USB мікрофон «fifine T669» та коробки до нього;

- презервативи, лубриканти та секс-іграшки;

- стабілізатор «honem»;

- банківська картка «Приват Банку» № НОМЕР_19 .

В решті вимог клопотання відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 та власник майна ОСОБА_8 , подали апеляційні скарги в яких просять скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно вилучене під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , а саме:

- мобільний телефон «Iphone 14 PRO MAX» (пароль НОМЕР_23) ІМЕІ 2: НОМЕР_20 , який належить ОСОБА_6

- - мобільний телефон «Iphone 12 PRO MAX» (пароль НОМЕР_9 ) ІМЕІ 2: НОМЕР_10 та мобільний телефон «Iphone 13 PRO MAX» ( НОМЕР_11 ) ІМЕІ 2: НОМЕР_12 , які належить ОСОБА_8 .

Також ОСОБА_8 в поданій апеляційній скарзі просить поновити йому строк на апеляційне оскарження даної ухвали, у зв`язку з тим, що оскаржувану ухвалу йому не було вручено, про що в матеріалах справи наявні докази, але він ознайомився з такою 21.02.2023 року, коли адвокат свідка у справі ОСОБА_6 , повідомив його про накладення арешту на його телефони.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , зазначає, що дана ухвала винесена без достатніх на це підстав та з суттєвими порушеннями норм КПК України.

Слідчий суддя не конкретизував, якими саме матеріалами спростовуються доводи та надані докази власника майна, що свідчить про відсутність мотивування та порушення порядку постановлення ухвали та розгляду клопотання.

Накладаючи арешт на телефон свідка, який був вилучений під час обшуку, слідчий суддя залишив поза увагою те, що орган досудового розслідування в клопотанні не надав будь якої оцінки щодо правової підстави для арешту цього майна (ухвала на обшук була відсутня, а невідкладний обшук з метою переслідування осіб, місцезнаходження яких було відоме є необґрунтованим).

Також апелянт зазначає, що слідчим не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, власником якого являється третя особа ОСОБА_6 , оскільки ним не надано доказів, що зазначене майно є предметом протиправної діяльності, об`єктом та знаряддям злочину, містить на собі сліди злочину та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Єдине що вказано про телефон, що власник майна перебував поруч з підозрюваним, тому, начебто це може свідчити про те, що в телефоні може бути інформація. Але, з моменту вилучення телефону було достатньо часу, щоб перевірити такі підозри слідства та за необхідності скопіювати всі дані, адже ОСОБА_6 надав повний доступ до телефону, повідомивши відповідний пароль.

Під час задоволення клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя взагалі не встановлював достатність доказів на підтвердження підстав для накладення арешту. Не було враховано наслідків арешту майна для власника.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_8 зазначає, що слідчий суддя не конкретизував, якими саме матеріалами підтверджується необхідність накладення арешту на його майно, яке не має жодного відношення до кримінального провадження, адже він не проживає за адресою проведення обшуку та приїхав за проханням проживаючих в квартирі хлопців, при цьому, допоміг поліції відкрити двері до приміщення. Тобто, він не перебував в квартирі, а зайшов до неї разом з працівниками поліції по їх запрошенню.

Апелянт вказує на те, що слідчим суддею не дотримано вимоги ч. 4 ст. 173 КПК України щодо застосування найменш обтяжливого способу арешту майна, який не призведе до інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах третіх осіб, та не обґрунтував необхідність накладення арешту на телефони, а лише послався, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Органом досудового розслідування у клопотанні, хоча і визначено метою накладення арешту збереження слідів кримінального правопорушення, які можуть бути використані, як доказ з посиланням на ст. 98 КПК України, однак таку мету арешту майна ним не доведено.

З моменту вилучення телефону було достатньо часу, щоб перевірити підозри слідства та за необхідності скопіювати всі дані, адже він надав повний доступ до телефону, повідомивши відповідний пароль.

Посилаючись на необхідність накладення арешту на рухоме майно, слідчий суддя не пересвідчився в наявності достатніх доказів, які дають підстави вважати, що власник майна має відношення до кримінального правопорушення, що розслідується.

В судове засідання власники майна та представник не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, доказів поважності причин неявки у судове засідання до суду не надали, хоча належним чином та завчасно були повідомлені про дату та час судового засідання.

З урахуванням думки прокурора, який не заперечував щодо розгляду вказаних апеляційних скарг у відсутність власників майна ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , представника - адвоката ОСОБА_7 , які належним чином були повідомлені про судове засідання, про прочини неявки суд не повідомили, строків розгляду даної категорії справ, передбачених ст. 422 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду вказаних апеляційних скарг за відсутності зазначених учасників судового розгляду, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Більш того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна у ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення вище зазначених апеляційних скарг та вважав оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційних скарг представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 та власника майна ОСОБА_8 , колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що розгляд клопотання про арешт майна відбувся без участі ОСОБА_8 , під час розгляду клопотання про арешт майна, однак як зазначає апелянт, що він про її існування дізнався 21.02.2023 року, іншої інформації матеріали справи не містять, а тому колегія суддів вважає, з урахуванням вище викладеного, за необхідне задовольнити вказане клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Як убачається з матеріалів, наданих судом першої інстанції, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000032 від 31.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 301 КК України.

01.02.2023 на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, у зв`язку з безпосереднім переслідуванням особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, а також з метою врятування майна, а саме речових доказів, у присутності двох понятих, проведено невідкладний обшук за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено: мобільний телефон «Iphone 12 PRO MAX» (пароль НОМЕР_1 ) ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , ІМЕІ: НОМЕР_3 ; мобільний телефон «Iphone 14 PRO MAX» (пароль НОМЕР_23) ІМЕІ 2: НОМЕР_4 ; мобільний телефон «Iphone 11 PRO MAX» (пароль НОМЕР_5 ) ІМЕІ 2: НОМЕР_6 ; грошові купюри - долари США, номіналом 100 у кількості 40 штук; грошові купюри у кількості 9 штук номіналом 500 гривень; мобільний телефон «Iphone 14 PRO MAX» (пароль НОМЕР_7 ) ІМЕІ 2: НОМЕР_8 ; ноутбук марки «Lenovo» МО: PF9XB7609142 та зарядний пристрій; мобільний телефон «Iphone 12 PRO MAX» (пароль НОМЕР_9 ) ІМЕІ 2: НОМЕР_10 ; мобільний телефон «Iphone 13 PRO MAX» ( НОМЕР_11 ) ІМЕІ 2: НОМЕР_12 ; камери «BRIOUK STEAM EDHION» та коробка до неї S/N: 2233LZ53XIU9$, банківська картка «Приват Банку» № НОМЕР_13 , банківська картка «Приват Банку» № НОМЕР_14 , банківська картка «Monobank» № НОМЕР_15 ; тримач для сім-картки НОМЕР_16 ; студентський квиток на ім`я ОСОБА_6 № НОМЕР_21 ; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; id картка на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; свідоцтво на реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_22 ; паспорт для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; мобільний телефон марки «Iphone XR» (парольНОМЕР_24) ІМЕІ 2: НОМЕР_17 ; флешка «Transcend» 86 В;чіп (НОМЕР_18); маски у кількості 7 штук; USB мікрофон «fifine T669» та коробки до нього; презервативи, лубриканти та секс-іграшки; стабілізатор «honem»; банківська картка «Приват Банку» № НОМЕР_19 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08.02.2023 року надано слідчому слідчого управління ГУНП в Київській області ОСОБА_16 дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

01.02.2023 ОСОБА_14 та ОСОБА_13 вручено повідомлення про підозру у вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 301 КК України.

07.02.2023 прокурор відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №0000032 від 31.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 301 КК України, а саме на майно виявлене та вилучене під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон «Iphone 12 PRO MAX» (пароль НОМЕР_1 ) ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , ІМЕІ: НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон «Iphone 14 PRO MAX» (пароль НОМЕР_23) ІМЕІ 2: НОМЕР_4 ;

- мобільний телефон «Iphone 11 PRO MAX» (пароль НОМЕР_5 ) ІМЕІ 2: НОМЕР_6 ;

- грошові купюри - долари США, номіналом 100 у кількості 40 штук;

- грошові купюри у кількості 9 штук номіналом 500 гривень;

- мобільний телефон «Iphone 14 PRO MAX» (пароль НОМЕР_7 ) ІМЕІ 2: НОМЕР_8 ;

- ноутбук марки «Lenovo» МО: PF9XB7609142 та зарядний пристрій;

- мобільний телефон «Iphone 12 PRO MAX» (пароль НОМЕР_9 ) ІМЕІ 2: НОМЕР_10 ;

- мобільний телефон «Iphone 13 PRO MAX» ( НОМЕР_11 ) ІМЕІ 2: НОМЕР_12 ;

- камери «BRIOUK STEAM EDHION» та коробка до неї S/N: 2233LZ53XIU9$

- банківська картка «Приват Банку» № НОМЕР_13 , банківська картка «Приват Банку» № НОМЕР_14 , банківська картка «Monobank» № НОМЕР_15 ;

- тримач для сім-картки НОМЕР_16 ;

- студентський квиток на ім`я ОСОБА_6 № НОМЕР_21 ;

- посвідчення водія на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- id картка на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

- свідоцтво на реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_22 ;

- паспорт для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

- мобільний телефон марки «Iphone XR» (парольНОМЕР_24) ІМЕІ 2: НОМЕР_17 ;

- флешка «Transcend» 86 В;

- чіп ( НОМЕР_18 );

- маски у кількості 7 штук;

- USB мікрофон «fifine T669» та коробки до нього;

- презервативи, лубриканти та секс-іграшки;

- стабілізатор «honem»;

- банківська картка «Приват Банку» № НОМЕР_19 .

На обґрунтування вимог даного клопотання прокурор послався на те, що вказані речі мають істотне значення для з`ясування обставин злочину та досягнення завдань визначених Кримінально-процесуальним кодексом України, а їх відсутність призведе до значного зменшення ефективності та дієвості досудового розслідування.

Зокрема, вказані речі були вилучені у вищевказаної особи, у зв`язку із тим що власник зазначеного майна міг проводити фотозйомку, відеозйомку вечірок за участю підозрюваних, на яких мали місце інкриміновані їм протиправні дії, або отримати дані, на яких зафіксовано обставини вчинення кримінальних правопорушень, за допомогою власних мобільних телефонів, відеокамер та інших пристроїв, таким чином, особа могла зафіксувати на власні мобільні телефони, відеокамери та інші пристрої протиправну поведінку підозрюваного ОСОБА_14 та підозрюваного ОСОБА_13 відносно інших осіб, або отримати відеофайли, які можуть бути доказами вчинення вказаних протиправних дій, за допомогою «месенджерів», а також зберігати вказані дані у пам`яті належних йому пристроїв або на вилучених накопичувачах, що може мати доказове значення у вказаному кримінальному провадженні.

Крім того, встановлено, що підозрювані під час проведення відеотрансляцій вечірок в мережі, займались збором коштів осіб на невстановлені банківські картки, у зв`язку із чим є необхідність також у вилученні виявлених в ході обшуку банківських карток та грошових коштів.

Інші речі, вилучені під час обшуку також мають значення для досудового розслідування, оскільки відомості, які у них містяться, потребують подальшого дослідження при призначенні відповідних експертиз, допитах свідків та проведенні інших слідчих дій, оскільки наявні достатні підстави вважати, що вони можуть бути доказом вчинення злочину, та зберегти на собі сліди вчинених злочинів.

В зв`язку із вищезазначеним, в органу досудового розслідування виникла необхідність накласти арешт на майно, виявлене та вилучене під час проведення обшуку, за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 321680100 відсутня інформація щодо власника.

Постановою слідчого від 01.02.2023 року вилучене майно за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

14.02.2023 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва вказане клопотання прокурору задоволено частково та накладено арешт на майно виявлене та вилучене під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон «Iphone 12 PRO MAX» (пароль НОМЕР_1 ) ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , ІМЕІ: НОМЕР_3 ; мобільний телефон «Iphone 14 PRO MAX» (пароль НОМЕР_23) ІМЕІ 2: НОМЕР_4 ; мобільний телефон «Iphone 11 PRO MAX» (пароль НОМЕР_5 ) ІМЕІ 2: НОМЕР_6 ; грошові купюри - долари США, номіналом 100 у кількості 40 штук; грошові купюри у кількості 9 штук номіналом 500 гривень; мобільний телефон «Iphone 14 PRO MAX» (пароль НОМЕР_7 ) ІМЕІ 2: НОМЕР_8 ; ноутбук марки «Lenovo» МО: PF9XB7609142 та зарядний пристрій; мобільний телефон «Iphone 12 PRO MAX» (пароль НОМЕР_9 ) ІМЕІ 2: НОМЕР_10 ; мобільний телефон «Iphone 13 PRO MAX» ( НОМЕР_11 ) ІМЕІ 2: НОМЕР_12 ; камери «BRIOUK STEAM EDHION» та коробка до неї S/N: 2233LZ53XIU9$; банківська картка «Приват Банку» № НОМЕР_13 , банківська картка «Приват Банку» № НОМЕР_14 , банківська картка «Monobank» № НОМЕР_15 ; тримач для сім-картки НОМЕР_16 ; свідоцтво на реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_22 ; паспорт для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; мобільний телефон марки «Iphone XR» (парольНОМЕР_24) ІМЕІ 2: НОМЕР_17 ; флешка «Transcend» 86 В; чіп ( НОМЕР_18 ); маски у кількості 7 штук; USB мікрофон «fifine T669» та коробки до нього; презервативи, лубриканти та секс-іграшки; стабілізатор «honem»; банківська картка «Приват Банку» № НОМЕР_19 . В решті вимог клопотання відмовлено.

Оскільки дана ухвала оскаржена представником власника майна ОСОБА_6 - адвокатом ОСОБА_7 та власником майна ОСОБА_8 , тільки в частині накладення арешту на мобільний телефон «Iphone 14 PRO MAX» (пароль НОМЕР_23) ІМЕІ 2: НОМЕР_20 , який належить ОСОБА_6 , мобільний телефон «Iphone 12 PRO MAX» (пароль НОМЕР_9 ) ІМЕІ 2: НОМЕР_10 та мобільний телефон «Iphone 13 PRO MAX» ( НОМЕР_11 ) ІМЕІ 2: НОМЕР_12 , які належать ОСОБА_8 , то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційних скарг, а щодо іншого майна, на яке накладено арешт вказаною ухвалою слідчого судді, то в цій частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на майно колегією суддів не вирішується.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження №0000032 від 31.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 301 КК України, слідчий суддя виходив з наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на вказані мобільні телефони, які визнано речовими доказами відповідно до постанови старшого слідчого в ОВС-криміналіст СУГУНП в Київській області ОСОБА_17 від 01.02.2023, а також встановив, що матеріалами клопотання обґрунтовано та в судовому засіданні встановлено необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування, такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, з метою уникнення можливості його відчуження, забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий суддя також встановив, що у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя врахував й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку, що наявні достатні підстави для арешту майна.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були досліджені матеріали судового провадження, вислухано доводи прокурора в підтримку поданого клопотання та заперечення представника власника майна щодо задоволення клопотання прокурора про арешт вище вказаного майна, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також обставини кримінального провадження №0000032 від 31.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 301 КК Українита відношення до нього вилученого майна, а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив вказане клопотання прокурора про арешт майна в частині накладення арешту на мобільний телефон «Iphone 14 PRO MAX» (пароль НОМЕР_23) ІМЕІ 2: НОМЕР_20 , який належить ОСОБА_6 , мобільний телефон «Iphone 12 PRO MAX» (пароль НОМЕР_9 ) ІМЕІ 2: НОМЕР_10 та мобільний телефон «Iphone 13 PRO MAX» ( НОМЕР_11 ) ІМЕІ 2: НОМЕР_12 , які належать ОСОБА_8 , з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянтів обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вище зазначене майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовими доказами в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Згідно вимог ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Як вбачається зі змісту клопотання встановлено, що вилучений мобільний телефон «Iphone 14 PRO MAX» (пароль НОМЕР_23) ІМЕІ 2: НОМЕР_20 , який належить ОСОБА_6 , мобільний телефон «Iphone 12 PRO MAX» (пароль НОМЕР_9 ) ІМЕІ 2: НОМЕР_10 та мобільний телефон «Iphone 13 PRO MAX» ( НОМЕР_11 ) ІМЕІ 2: НОМЕР_12 , які належать ОСОБА_8 , мають значення для досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, оскільки на них можуть зберігатися відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються у кримінальному провадженні. При цьому, як встановлено під час апеляційного розгляду у даному кримінальному провадженні призначено судову комп`ютерно-технічну експертизу.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме збереження речових доказів колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора в частині накладення арешту на мобільний телефон «Iphone 14 PRO MAX» (пароль НОМЕР_23) ІМЕІ 2: НОМЕР_20 , який належить ОСОБА_6 , мобільний телефон «Iphone 12 PRO MAX» (пароль НОМЕР_9 ) ІМЕІ 2: НОМЕР_10 та мобільний телефон «Iphone 13 PRO MAX» ( НОМЕР_11 ) ІМЕІ 2: НОМЕР_12 , які належать ОСОБА_8 .

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляційних скарг про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Крім того, слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. ст. 132, 170, 173 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування.

Зважаючи на викладене, в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував правомірно, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Всі інші зазначені в апеляційних скаргах обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК Україниарешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Поновити власнику майна ОСОБА_8 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 лютого 2023 року.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 лютого 2023 року, в частині задоволення клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_10 та накладення арешту на майно виявлене та вилучене під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон «Iphone 14 PRO MAX» (пароль НОМЕР_23) ІМЕІ 2: НОМЕР_4 ;

- - мобільний телефон «Iphone 12 PRO MAX» (пароль НОМЕР_9 ) ІМЕІ 2: НОМЕР_10

- мобільний телефон «Iphone 13 PRO MAX» ( НОМЕР_11 ) ІМЕІ 2: НОМЕР_12 , - залишити без зміни, а апеляційні скарги представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 та власника майна ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4