УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2023 року

м. Київ

справа № 688/1271/21

провадження № 51-3736км22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув клопотання захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , про поновлення йому строку на усунення недоліків його попередньої касаційної скарги та його нову касаційну скаргу на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2021 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 20 березня 2023 року, які постановлені в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000049, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

Суть питання

За вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2021 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за те, що він 05 березня 2021 року близько 10 год 00 хв, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на бетонних сходах будинку, розташованого в м. Шепетівка, на території садівничого товариства «Гвоздика» (АДРЕСА_2), вступив у словесний конфлікт із потерпілим ОСОБА_6 , який виник на ґрунті раптових особистих неприязних відносин, під час якого умисно штовхнув останнього обома руками в ділянку грудної клітки спереду, однак потерпілий від даного поштовху втримав рівновагу. Після цього, ОСОБА_5 , утримуючись рукою за металевий поручень, умисно наніс один удар правою ногою в ділянку грудної клітки спереду потерпілого ОСОБА_6 , чим надав тілу потерпілого прискорення, від якого останній втратив рівновагу та впав спиною назад, вдарившись потиличною ділянкою голови об виступаючі поверхні бетонних сходів та втратив свідомість. Внаслідок указаних умисних дій, ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення, від яких останній помер у відділенні невідкладної медичної допомоги.

Хмельницький апеляційний суд ухвалою від 20 жовтня 2022 року змінив вирок місцевого суду та перекваліфікував дії ОСОБА_5 із ч. 2 ст. 121 КК України на ст. 128 КК України і призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. В решті вирок суду першої інстанції залишив без змін.

Верховний Суд постановою від 15 лютого 2023 року скасував ухвалу апеляційного суду і призначив новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

За наслідком нового апеляційного розгляду Хмельницький апеляційний суд ухвалою від 20 березня 2023 року залишив вирок місцевого суду без змін.

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно надану оцінку доказам, допущені, на його думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати рішення місцевого і апеляційного судів стосовно його підзахисного і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи наведене, захисник указує на те, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, не доведено належними доказами, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, захисник вказує проте, що винуватість його підзахисного не доведена поза розумним сумнівом, оскільки відсутні прямі докази його вини. Зазначає, що судами не враховано розбіжності в показаннях свідків та висновках судово-медичних експертиз. Крім того, вказує, що експерт не попереджений про кримінальну відповідальність, що ставить під сумнів його висновок. При цьому під час проведення експертизи не був залучений ОСОБА_5 , чим, на думку сторони захисту, було порушено право на захист засудженого.

У поданому клопотанні, захисник просить поновити йому строк на усунення недоліків його попередньої касаційної скарги, яку ухвалою Верховного Суду від 05 червня 2023 року було залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) і надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Як на підставу для поновлення цього строку вказує, що суддя ОСОБА_7 місцевого суду перебувала у відпустці, а тому він був позбавлений можливості раніше отримати копії судових рішень для долучення до касаційної скарги, як про це було вказано у вищезазначеній ухвалі Верховного Суду, а тому він вважає, що строк на усунення недоліків ним був пропущений з поважних причин, які не залежали від нього.

Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду

Верховний Суд дійшов висновку, що захисник звернувся до Верховного суду із касаційною скаргою і клопотанням про поновлення пропущеного строку на усунення недоліків, яке містить достатнє обґрунтування, а тому підлягає задоволенню.

Згідно зі ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При перевірці доводів, наведених у касаційній скарзі, Верховний Суд виходить із фактичних обставин, установлених місцевим та апеляційним судами.

За ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Попри те, що захисник посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, суть його касаційної скарги полягає в незгоді з наданою судами першої та апеляційної інстанції оцінкою доказів і, відповідно, встановленими судами фактичними обставинами, а також вказує про неповноту судового розгляду, що, виходячи з вимог ст. 438 КПК України, не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Відповідно до ст. 94 КПК України оцінка доказів у вироку є виключною компетенцією суду, який постановив вирок.

Водночас, відповідно до вимог ч. 1 ст. 409 КПК України неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження є підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Разом із тим, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, зроблено на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, зокрема, на підставі показань свідків та письмових доказів, яким суд надав відповідну оцінку, з наведенням належної аргументації в мотивувальній частині вироку.

Як слідує з долученої до касаційної скарги копії рішення суду першої інстанції, судом враховано те, що ОСОБА_5 заперечував свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, але суд дійшов висновку, що його винуватість підтверджується сукупністю досліджених і оцінених судом доказів, зокрема показаннями:

- свідка ОСОБА_8 , яка дала показання суду про те, що, перебуваючи 05 березня 2021 року за місцем проживання по АДРЕСА_2 з чоловіком ОСОБА_9 у тамбурі будинку, бачила як ОСОБА_10 , який стояв на верхній бетонній площадці спиною до неї, сильно обома руками штовхнув ОСОБА_11 , який стояв на сходах нижче, але той затримався за поручень, спустився на одну сходинку, але не впав. Хотіла забрати ОСОБА_10 , бо побачила, що він став злим, агресивним, але не встигла, оскільки ОСОБА_10 , прискорившись, сильно вдарив правою ногою ОСОБА_11 в груди, від чого той впав, перекрутившись, зі сходів висотою близько 2-х метрів та вдарився головою об металеву конструкцію сходів. ОСОБА_10 був взутий у кросівки чи зимові чоботи. Вона спустилася вниз та побачила, що ОСОБА_11 лежав на спині без свідомості, головою на бетонній площадці, ногами на сходах. В цей час прийшла ОСОБА_12 , якій вона повідомила, що ОСОБА_10 штовхнув ОСОБА_11 зі сходів. Вона викликала швидку допомогу, але ОСОБА_11 прийшов до тями та заперечував проти швидкої допомоги, бо не хотів проблем з поліцією, оскільки не мав прописки. Тому вона не зустріла карету швидкої допомоги та не відповідала на їх дзвінок. Після чого вона винесла стілець та посадила ОСОБА_11 на нього, у нього було трохи крові на обличчі. Після чого всі разом повернулися до будинку, де ОСОБА_11 з ОСОБА_10 випили «мирову». Близько 11 години ОСОБА_10 з ОСОБА_12 пішли додому, а вони з чоловіком лягли спати, ОСОБА_11 ліг спати на ліжко в дитячій кімнаті. Близько 2 години ночі вона прокинулася та побачила, що ОСОБА_11 лежав на підлозі в коридорі, важко дихав, хрипів, на слова не реагував, бачила кров з носа, підстелила йому під голову подушку. Після цього ОСОБА_13 пішов до ОСОБА_10 , а вона викликала швидку допомогу та разом з потерпілим поїхала до лікарні;

- свідка ОСОБА_9 , який дав суду показання про те, що проживає по АДРЕСА_2 з дружиною ОСОБА_8 01 березня 2021 року до них прийшов брат його колишньої дружини ОСОБА_14 та гостював у них до події. 05 березня 2021 року зранку до них прийшли ОСОБА_15 з ОСОБА_16 , принесли 1 л самогону та закуску. Разом з ними та ОСОБА_11 випивали горілку, після чого жінки пішли додому до ОСОБА_10 за закускою. Коли вони пішли, між ним та ОСОБА_11 виник конфлікт на ґрунті ревнощів до дружини. На сходинковій площадці він сварився з ОСОБА_11 , вони шарпалися та він вдарив ОСОБА_11 кулаком в ділянку ока. Після чого повернулася ОСОБА_17 та коли вони знаходилися у тамбурі, на сходах виник конфлікт між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . ОСОБА_11 спускався вниз та через те, що на сходах вузький прохід, плечем задів ОСОБА_10 , який стояв на сходах. Він бачив, як ОСОБА_10 , який перебував на верхній сходинці, обома руками штовхнув ОСОБА_11 , але той втримався за поручень. Після того, ОСОБА_10 сперся лівою рукою об металевий поручень та вдарив ногою ОСОБА_11 , від чого той впав зі сходів. В якому положенні опинився ОСОБА_11 та як саме падав в деталях він не бачив через вузький прохід і те, що його дружина відразу спустилася вниз. Надалі він повернувся до будинку, де випив ще горілки та заснув. Про події, які відбувалися на вулиці після падіння не він знає, та що робив ОСОБА_11 після падіння він не бачив. Вночі прокинувся та побачив ОСОБА_11 на підлозі в коридорі, він важко дихав, був без свідомості. Він пішов до ОСОБА_10 , а Вітвіцька викликала швидку;

- свідка ОСОБА_18 , лише в тій частині, що 05 березня 2021 року вони з ОСОБА_19 прийшли до сусідів ОСОБА_13 , з якими товаришували, та принесли з собою алкогольні напої, які разом вживали. У ОСОБА_13 декілька днів проживав ОСОБА_14 , який жалівся їй, що ОСОБА_13 виганяє його з будинку. Разом з ОСОБА_13 вони пішли до неї додому, щоб взяти закуску, Вітвіцька до будинку не заходила, чекала її на вулиці, повернулася до свого будинку раніше за неї. Коли ОСОБА_18 повернулася, то побачила, що ОСОБА_6 лежить на спині біля сходів з відкритими очима. Бачила, як ОСОБА_13 посадила ОСОБА_11 на стілець;

а також даними протоколів слідчих дій, висновками експертів, у тому числі й висновків судово-медичних експертиз, та іншими письмовими доказами детально наведеними у вироку, які, за висновком суду першої інстанції, узгоджуються між собою та підтверджуються іншими доказами, зібраними у кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з вироком місцевого суду, сторона захисту подала апеляційну скаргу, в якій наводила доводи щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно наданої оцінки доказам, які за своєю суттю є аналогічні доводам викладеним у касаційній скарзі сторони захисту.

Апеляційний суд під час розгляду кримінального провадження в апеляційному порядку, перевірив усі посилання й доводи, викладені захисником у згаданій апеляційній скарзі, й вмотивовано відмовив у задоволенні заявлених апеляційних вимог, навівши достатні аргументи та підстави для прийняття такого рішення.

Так, обґрунтовуючи свій висновок апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

Апеляційний суд встановив, що посилання сторони захисту на те, що засуджений не причетний до вчинення злочину і його оговорює родина ОСОБА_13 , оскільки їх показання були суперечливими, не відповідають фактичним обставинам провадження та спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Зокрема, як стверджується послідовними показаннями свідків ОСОБА_13 , які в деталях повідомляли обставини вчинення злочину, потерпілий ОСОБА_6 тілесні ушкодження отримав внаслідок нанесення удару ногою в груди обвинуваченим з подальшим надання тілу прискорення та удару об бетонні ступеньки в результаті падіння.

З огляду на те, що ці показання свідків ОСОБА_13 щодо характеру та механізму спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, повністю узгоджуються з даними висновку судово-медичного експерта від 19 квітня 2021 року № 57 та показаннями експерта ОСОБА_20 в процесі судового розгляду, то вказане свідчить про їх достовірність, належність та допустимість, на відміну від тверджень сторони захисту.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у своїх послідовних показаннях, які повністю узгоджуються з дослідженими судом доказами повідомляли такі деталі його скоєння, які могли бути відомі безпосереднім його очевидцям.

Крім того, апеляційний суд зазначив, що в матеріалах провадження відсутні належні дані, які б викликали сумніви в щирості та достовірності послідовних показань свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в цій частині. У зв`язку з цим підстав вважати, що вони оговорюють обвинуваченого не має.

Таким чином, Верховний Суд вважає, що доводи захисника щодо того, що судами не враховано розбіжності в показаннях свідків та висновках судово-медичних експертиз є безпідставними.

Крім того, захисник, хоч і посилається у своїй касаційній скарзі на те, що апеляційний суд безпідставно відмовив стороні захисту у задоволенні клопотань щодо проведення додаткової експертизи та щодо виклику в зал судового засідання свідків ОСОБА_13 , однак не наводить доводів, що місцевий суд дослідив обставини, встановлені під час кримінального провадження, не повністю або з порушеннями, а незгода сторони захисту з оцінкою наданих суду доказів не може свідчити про те, що їх було досліджено з порушенням вимог кримінального процесуального закону. Отже, немає підстав вважати, що клопотання підлягали задоволенню.

Також захисник у своїй касаційній скарзі посилається на те, що експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність, що ставить під сумнів його висновок. При цьому зазначає, що ОСОБА_5 , під час проведення експертизи, не був залучений, а тому, на думку сторони захисту, було порушено його право на захист.

Як слідує з копій судових рішень, дійсно судом встановлено, що призначаючи ряд судових експертиз (а.п. 68, 70, 72, 74, 76, 89, 194) старший слідчий Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області майор поліції ОСОБА_21 , всупереч вимогам ч. 3 ст. 223 КПК України у своїх постановах не попередив експерта про відповідальність, встановлену законом.

Проте у висновках судових експертиз, зокрема у висновку судово-медичної експертизи від 19 квітня 2021 року № 57, експерт ОСОБА_20 зазначила, що вона попереджена про кримінальну відповідальність за статями 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок чи відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків. При цьому, у судовому засіданні експерт ОСОБА_20 , яку суд попередив про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, пояснила, що попередження експерта про відповідальність передбачено Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз, а тому вона усвідомлювала, що несе відповідальність за вказаними статтями КК України.

Таким чином, суд пересвідчився у тому, що експерт ОСОБА_20 , яка надала висновок, розуміє наслідки надання нею завідомо недостовірного висновку та надав сторонам можливість піддати експерта допиту.

Інші експерти також попереджені про кримінальну відповідальність, про що зазначили у своїх висновках експертиз (а.п. 199, 208, 211, 215, 218, 221, 257, 259, 260), що виключає твердження сторони захисту про недопустимість доказів.

Що стосується доводів сторони захисту про те, що засудженого не було залучено до проведення експертизи, то Верховний Суд звертає увагу захисника на тому, що положення КПК України не передбачають обов`язкової участі учасників судового провадження під час проведення експертизи.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про те, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме заподіяння ним умисного тяжкого тілесного ушкодження, від якого настала смерть потерпілого, ґрунтується на повному, всебічному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, з дотриманням вимог ст. 91 КПК України, та підтверджується сукупністю належних, допустимих, достовірних і досліджених судом доказів, яким суд дав належну оцінку з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Отже, Верховний Суд погоджується з висновками апеляційного суду та приходить до висновку, що вирок місцевого суду та ухвала апеляційного суду є належно умотивованими та обґрунтованими і за змістом відповідають вимогам статей 370, 419 КПК України, у них наведено мотиви, з яких виходили суди, та положення закону, якими вони керувалися при постановленні рішень.

З урахуванням викладеного Верховний Суд не вбачає підстав для перекваліфікації дій засудженого ОСОБА_5 з ч. 2 ст. 121 КК України на ст. 119 КК України.

Крім того, Верховний Суд звертає увагу захисника на тому, що доказування, зокрема в такій категорії справ, досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх доказів, які вказують на характер дій обвинуваченого, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, обстановку, в якій діяла відповідна особа тощо, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) винуватості особи (постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 грудня 2020 року, справа № 728/578/19, провадження № 51-3411км20; від 20 жовтня 2021 року, справа № 759/14119/17, провадження № 51-2274км21).

Отже, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що були б безумовними підставами для скасування чи зміни судових рішень, у касаційній скарзі захисника не зазначено.

Інші твердження наведені захисником у касаційній скарзі також не містять вагомих доводів, які би дозволили Верховному Суду дійти переконання, що рішення судів були постановлені з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, які можуть поставити під сумнів їх законність, а тому відсутні підстави для задоволення касаційної скарги захисника.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає, Верховний Суд на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

На цих підставах Верховний Суд постановив:

Задовольнити клопотання захисника ОСОБА_4 та поновити йому строк на усунення недоліків його касаційної скарги.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2021 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 20 березня 2023 року стосовно ОСОБА_5 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3