Справа № 199/6443/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2023 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: підозрюваного ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро скаргу захисника ОСОБА_4 на незаконне затримання в порядку ст.208 КПК України ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся слідчий із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3 . В обґрунтування поданого клопотання посилався на те, що СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000990 від 08 серпня 2023 року, кваліфікованого за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України. 08 серпня 2023 року за підозрою у скоєнні розслідуваного злочину в порядку ст.208 КПК України затримано ОСОБА_3 , якому 09 серпня 2023 року повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного злочину, за який підозрюваному загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, що відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину. До початку розгляду даного клопотання, захисником ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_4 подано скаргу в порядку ст.206 КПК України щодо незаконного затримання його підзахисного підозрюваного. Так, захисник зазначає, що затримання є незаконним, оскільки у слідчого СВ ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 жодних підстав, передбачених ч.1 ст.208 КПК України, для затримання ОСОБА_3 не існувало, тому останній підлягає звільненню з-під варти, а затримання має бути визнано незаконним.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 свою скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав, наведених у ній.

Захисник ОСОБА_5 також скаргу свого колеги підтримав в повному обсязі.

Підозрюваний, поділяючи позицію своїх захисників, з вимогами скарги погодився, просив таку скаргу задовольнити.

Прокурор у задоволенні скарги просив відмовити, посилаючись на те, що процесуальна процедура затримання слідчим дотримана, порушень, які б могли слугувати підставою для визнання затримання незаконним, не допущено.

Суд, заслухавши доводи учасників розгляду скарги, дослідивши матеріали поданої скарги, приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, як вбачається із матеріалів поданого слідчим клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також матеріалів скарги, подія інкримінованого підозрюваному ОСОБА_3 кримінально караного діяння мала місце о 23 годині 34 хвилині 07 серпня 2023 року. При цьому після наїзду підозрюваним на потерпілого ОСОБА_8 , підозрюваний з місця події не втікав, а залишався на місці до моменту приїзду поліції та швидкої, яких (поліцію) сам же і викликав. Працівники поліції після документування події наїзду на потерпілого жодних дій з приводу затримання ОСОБА_3 не здійснювали, розшук його не здійснювали.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 08 серпня 2023 року, ОСОБА_3 був затриманий в порядку п.п.1, 2, ч.1 ст.208 КПК України слідчим СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 лише на наступний день об 11 годині 20 хвилин 08 серпня 2023 року. При цьому за твердженнями сторони захисту, що не заперечувалось і прокурором в судовому засіданні, затримання підозрюваного відбулось слідчим в службовому приміщенні СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській, куди ОСОБА_3 з`явився самостійно за телефонним викликом працівника поліції, тобто добровільно.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Нормою ст.29 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання, роз`яснено його права та надано можливість з моменту затримання захищати себе особисто та користуватися правничою допомогою захисника. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Згідно ст.12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.207 КПК України визначено, що ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених КПК України.

В свою чергу, пунктами 1-4 ч.1 ст.208 КПК України визначено, що уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; 3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України; 4) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ст.ст.255, 255-1, 255-2 КК України.

Згідно з ч.ч.1, 4 ст.5 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Кожен, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Відповідно до чч.1-5 ст.206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Аналізуючи встановлені в ході розгляду скарги фактичні обставини затримання підозрюваного в контексті наведених вище положень законодавства, приймаючи до уваги, що згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, від 08 серпня 2023 року, ОСОБА_3 був затриманий слідчим СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області в порядку п.п.1, 2, ч.1 ст.208 КПК України лише об 11 годині 20 хвилин 08 серпня 2023 року, в той час як подія інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення мала місце ще 07 серпня 2023 року о 23 годині 34 хвилини, і до часу свого затримання підозрюваний від органу досудового розслідування не переховувався, з`явився до слідчого самостійно за викликом, внаслідок чого і був затриманий, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати правомірним вищевказане оспорюване захисником підозрюваного затримання останнього, оскільки таке затримання не було здійснено ані під час вчинення злочину/замаху на його вчинення, ані безпосередньо після його вчинення, як того вимагають положення п.п.1, 2, ч.1 ст.208 КПК України. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог скарги захисника підозрюваного, а отже і необхідність їх задоволення.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 27 травня 2019 року по справі №766/22242/17, ухвала слідчого судді щодо скарги, поданої в порядку ст.206 КПК України, у переліку, передбаченому ст.309 КПК України, відсутня, звернення до суду з апеляційною скаргою на таке рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.5 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, ст.29 Конституції України, ст.ст.2, 12, 206, 207, 208, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу захисника ОСОБА_4 на незаконне затримання в порядку ст.208 КПК України ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати затримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст.208 КПК України, про що складено протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, від 08 серпня 2023 року в рамках кримінального провадження №0000990, незаконним та негайно звільнити його з-під варти в залі суду.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає, а заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1