В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000556 від 01.07.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Порту Санту Португалія, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одружений, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого -

-Ужгородським міськрайонним судом 20.03.2023 року за ч.1 ст. 190 КК України до громадських робіт строком на 200 годин;

-Ужгородським міськрайонним судом 21.04.2023 року за ч.4 ст. 185 КК України до п`яти років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком один рік 6 місяців іспитового строку.

у вчиненні ним кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Під час досудового розслідування встановлено, що вироком Ужгородського міськрайонного суду від 20.03.2023 у справі №308/13437/22, ОСОБА_3 , засуджений за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 200 (двісті) годин. Вирок набрав законної сили 20.04.2023 та не оскаржувався.

27.04.2023 року на виконання до Ужгородського РВ філії ДУ «Центр пробації» надійшло розпорядження від 25.04.2023 та вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.03.2023, відносно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , та в той же день був прийнятий до виконання.

04.05.2023 року засудженого ОСОБА_3 було ознайомлено з вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.03.2023, порядком та умовами відбування покарання засудженого до громадських робіт.

Однак, 09.05.2023, надійшло повідомлення про те, іцо ОСОБА_3 не приступив до відпрацювання громадських робіт з 05.05.2023 по 09.05.2023 з невідомих причин.

09.05.2023 засуджений ОСОБА_3 , надав пояснення з приводу його неявки для відпрацювання громадських робіт, в якому повідомив, що проходив лікування в міській лікарні в період з 05.05.2023 по 08.05.2023, однак довідку відмовився надавати. Тоді ж йому було видано повторно направлення №39/12/4521-23, з встановленою датою для відпрацювання громадських робіт з 10.05.2023 року.

Відповідно повідомленню КП «КШЕП» від 12.05.2023 № 141/2023, ОСОБА_3 приступив до відбування громадських робіт 10.05.2023. Того ж дня КП «КШЕП» повідомив , що він не з`явився на відпрацювання з 12.05.2023 року. Про причини своєї неявки не повідомив.

15.05.2023 року був відправлений поштою виклик з встановленою датою явки до Ужгородського РВ філії ДУ «Центр пробації» - 24.05.2023. Того ж дня, була проведена бесіда в телефонному режимі з ОСОБА_3 в якій, останній повідомив, що проходив лікування в амбулаторній лікарні в період з 12.05.2023 по 20.05.2023, підтверджуючі документи зобов`язувався надати.

22.05.2023 з КНП «Ужгородський міський центр первинної медико- санітарної допомоги» надійшов лист №914/01-6 від 15.05.2023 року, про те що ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному віділенні у період з 26.04.2023 з діагнозом: Струс головного мозку. ЗЧМТ. Множинні поверневі травми голови. Перелом кісток носа. Забій грудної кістки зліва. Тупа травма голови. Перелом кісток носа. Забій грудної кістки зліва. Тупа травма живота. Виписаний 01.05.2023 .

02.06 2023 року з КП «КШЕП» надійшов лист №37 від 22.05.2023 року, про те, що ОСОБА_3 приступив до відбування громадських робіт з 22.05.2023року.

02.06.2023 року засуджений в своєму письмовому поясненні зазначив,що не приступив до відпрацювання громадських робіт з 12.05.2023 року по 20.05.2023 року у зв`язку з поганим самопочуттям. До лікаря не звертався, лікувався вдома.

Того ж дня, ОСОБА_3 було винесено попередження «про притягнення до кримінальної відповідальності».

16.06.2023 надійшло повідомлення з КП «КШЕП» № 40 від 14.06.2023 року, що громадянин ОСОБА_3 не з`явився для відпрацювання громадських робіт без поважних на те причин з 12.06.2023 .

22.06.2023 ОСОБА_3 з`явився до Ужгородського РВ філії ДУ «Центр пробації» та надав пояснення, в якому повідомив, що дійсно не приступав до відпрацювання громадських робіт з 12.06.2023 року у зв`язку з переїздом.

Відповідно до табелю виходу на роботу засудженого до громадських робіт ОСОБА_3 від 31.05.2023, в травні останній відпрацював 44 години та згідно повідомлення від 14.06.2023, в червні не з`явився на роботу з 12.06.2023, відпрацював 36 годин.

За сукупністю годин згідно табелів з КП «КШЕП», останній відпрацював 80 годин громадських робіт.

Таким чином, ОСОБА_3 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своєї бездіяльності, передбачаючи її наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, систематично не виконував встановлені ст. 37 КВК України обов`язки щодо відбування призначеного йому вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.03.2023 покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин, а саме, додержуватися встановлених відповідно до закону порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначених для них об`єктах і відпрацювати встановлений судом строк громадських робіт, зокрема, починаючи з 05.05.2023, не з`явився до КП «КШЕП» Ужгородської міської ради для відбування покарання для відпрацювання громадських робіт в повному обсязі, а саме не відпрацював залишок в 120 годин громадських робіт, у зв`язку з чим продовжував і надалі порушувати порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт, що підтверджується листами КП «КШЕП» Ужгородської міської ради від 09.05.2023, 12.05.2023, та 14.06.2023 про те, що ОСОБА_3 , не прибуває до вказаного комунального підприємства для відбування покарання у виді громадських робіт.

На підставі викладеного, ОСОБА_3 , не виконує вирок Ужгородського міськрайонного суду від 20.03.2023, а саме неодноразово отримував попередження за неявку до КП «КШЕП» Ужгородської міської ради з 09.05.2023, тобто допустив більше двох разів порушень трудової дисципліни та більше двох разів не вийшов на громадські роботи (загалом не відбув 120 години із призначених йому 200 годин громадських робіт).

Отже, за період із 05.05.2023 по теперішній час ОСОБА_3 не відбув громадські роботи в повному обсязі із установлених йому 200 годин, тобто не відпрацював залишок в 120 години громадських робіт без поважних причин.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 2 ст. 389 КК України - ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Вказані обставини встановлені органом досудового розслідування та не оспорюються учасниками судового провадження.

Судом встановлено, що відповідно до положень ч. 2 ст. 302 КПК України обвинуваченому ОСОБА_3 в присутності його захисника ОСОБА_4 , прокурором роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, після чого ОСОБА_3 , у заяві підтвердив роз`яснення йому вказаних положень та надав добровільну згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

При цьому до суду разом із обвинувальним актом подано заяву щодо визнання винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, складена в присутності захисника .

У вказаній заяві ОСОБА_3 та його захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_3 , його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

В обвинувальному акті прокурором зазначено клопотання, в якому він просить розглянути обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини і згідний з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини 4 статті 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.

При призначенні ОСОБА_3 виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений кримінальний проступок та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно статті 66 КК України є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно статті 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, відповідно до листа голови комісії з припинення (реорганізації) - заступника директора з лікувальної роботи «Закарпатського обласного медичного центру психічного здоровя та медицини залежностей» Закарпатської обласної ради від 03.07.2023 за № 1185 ОСОБА_3 звертався по медичну допомогу в КНП «Закарпатський обласний центр психічного здоровя та медицини залежностей» та знаходився на стаціонарному лікуванні з 30.01.2023. по 08.02.2023 року.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує, що вчинене, відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку, що для досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», суд,реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді арешту в межах санкції ч.2 ст. 389 КК України.

Поряд з цим, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив нове кримінальне правопорушення до повного відбуття покарання призначеного вироком Ужгородського міськрайонного суду від 20.03.2023 року у виді громадських робіт на строк 200 годин, та у період іспитового строку за вироком Ужгородського міськрайонного суду від 21.04.2023 року при призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід застосувати положення ч. 1 ст. 71 КК України, визначивши остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарань за цим вироком та невідбутого покарання за попередніми вироками, перевівши невідбуті години громадських робіт в дні арешту за правилами п.4 ч.1 ст.72 КК України, з співвідношення: одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт, тобто 120 годин не відпрацьований залишок громадських робіт відповідають 15 дням арешту.

За правилами п.1 ч.1 ст.72 КК України, з співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають один день арешту.

Згідно з ч.1 ст.71 КК, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбування покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

При цьому відповідно до ч.4 ст.71 КК остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

ОСОБА_3 вчинив нове кримінальне правопорушення до повного відбуття покарання призначеного вироком Ужгородського міськрайонного суду від 20.03.2023 року у виді громадських робіт на строк 200 годин, та у період іспитового строку за вироком Ужгородського міськрайонного суду від 21.04.2023 року.

За таких обставин суд має призначити ОСОБА_3 остаточне покарання із застосуванням чч.1 і 4 ст.71 КК, яке повинно бути більше призначеного покарання і невідбутої частини покарання за попередніми вироками, тобто воно повинно бути більшим ніж 5 років позбавлення волі.

Виходячи з положень закону, а також змісту ч.3 ст.78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суд має розцінювати це як порушення умов застосування ст.75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначити покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 статтей 69, 75 КК України суд не вбачає.

На переконання суду, захід примусу визначений судом, є співмірним тяжкості і характеру вчиненого діяння та його наслідкам, забезпечить виконання завдань кримінального судочинства, слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст.2КПК України,та буде відповідати одному із основних принципів Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - пропорційності обмеження прав людини і легітимної мети покарання та невідворотності покарання, тобто необхідним, справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374, 375, 376, 381-382 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.2ст. 389 КК України та призначити покарання у виді арешту на строк три місяці.

На підставі частин 1 і 4 ст.71 КК за сукупністю вироків призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за вироком від 20.03.2023 року за ч.1 ст.190 КК України і покарання за вироком від 21.04.2023 року за ч.4 ст. 185 КК України та призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 ( пять) років і 1 ( один) місяць.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не застосовувати.

Початок строку відбування ОСОБА_3 покарання обчислювати з дня його затримання на виконання цього вироку суду.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, однак відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. ст. 382 КПК України, копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1