1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/1602/23 1-кс/335/1246/2023
16 травня 2023 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя клопотання представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -
Адвокат Горський в інтересах власника майна ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.
В подальшому, ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2023 року у справі №335/1602/23, провадження 1-кс/335/829/2023, на вищевказаний автомобіль накладено арешт.
Адвокат зазначає, що ОСОБА_5 не є стороною у кримінальному провадженні, у якому на автомобіль накладено арешт. Вказаний автомобіль дійсно використовується підозрюваним ОСОБА_6 для пересування на підставі усної домовленості, оскільки ОСОБА_6 мав намір придбати вказаний автомобіль у ОСОБА_7 та надав за нього завдаток. Але, цей автомобіль не є знаряддя злочину, не містить на собі його сліди та інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час провадження, не є об`єктом кримінально протиправних дій, не набутий протиправним шляхом, а відтак не може бути речовим доказом в розумінні ст.98 КПК України. Жодного доказового значення для доведення обставин, що підлягають доказуванню у ході досудового розслідування, вищевказаний автомобіль не містить. Вважає, що подальше збереження арешту зазначеного автомобіля є безпідставним та недоцільним, порушує право власності заявника, а його повернення власнику не може зашкодити досудовому розслідуванню.
В судовому засідання представник власника майна клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні.
Слідчий проти задоволення клопотання заперечував з підстав необґрунтованості та недоведеності клопотання.
Слідчий судді дослідивши подане клопотання, вислухавши доводи учасників, приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту не підлягає з наступних підстав.
20.03.2023 року під час проведення санкціонованого обшуку автомобіля Nissan Teana у кузові чорного кольору, 2008 року випуску, VIN НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходився в гаражному кооперативі «Меншинський» за адресою: Дніпропетровська область, м.Нікополь, вул.Чалова та яким користувався ОСОБА_6 , було виявлено та вилучено: штатний ключ від автомобіля Nissan Teana з брелоком; технічний паспорт НОМЕР_3 на автомобіль Nissan Teana у кузові чорного кольору, 2008 року випуску, VIN НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ; банківська картка «Універсальна» НОМЕР_4 ; автомобіль Nissan Teana у кузові чорного кольору, 2008 року випуску, VIN НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Власником автомобілю є ОСОБА_5
20.03.2022 року вищевказане вилучене майно було визнано речовими доказами та визначено місце його тимчасового зберігання.
В подальшому, ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2023 року у справі №335/1602/23, провадження 1-кс/335/829/2023, на вищевказаний автомобіль накладено арешт.
Частиною 1 ст. 174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Як визначено ч. 1ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Натомість, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює доводи клопотання в частині обґрунтованості підстав для скасування раніше накладеного арешту.
Зокрема, згідно із ч. 2ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
При накладенні арешту слідчим суддею враховано, що метою накладання арешту є забезпечення збереження речових доказів.
Стороною обвинувачення мотивовано, що вказане майно відповідає положенням ст. 98 КПК України, згідно з якою речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З огляду на доводи клопотання, слідчий суддя звертає увагу, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України задля збереження речового доказу арешт накладається на таке майно, що належить будь-якій фізичній чи юридичній особі, тобто не залежно від набуття власником майна статусу підозрюваної особи.
Отже, у відповідності з нормами кримінального процесуального закону у якості заходу забезпечення кримінального провадження накладено арешт на вказане вище майно.
При цьому слідчий суддя звертає увагу на те, що обмеження майнових прав відповідно до ч. 1ст. 170 КПК України має тимчасовий характер і повинно бути негайно припинено, якщо у ході подальшого досудового розслідування або за результатами судового розгляду не підтвердиться, що це майно є об`єктом, доказом злочину.
Як встановлено п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Виходячи з викладеного, враховуючи те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні наразі триває, арештоване майно має доказове значення у цьому кримінальному провадженні, скасування арешту може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення та інше, слідчий суддя, приходить до висновку, що доводи клопотання про скасування арешту не містить належного обґрунтування, яке б надало слідчому судді підстави дійти висновку, що необхідність накладення арешту на майно, на теперішній час відпала або арешт накладено необґрунтовано, арешт накладено з метою збереження речових доказів, а тому відмовляє в задоволенні поданого клопотання.
Керуючись ст. ст. 100, 170, 174, 369-372 КПК України, суд, -
Клопотання представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна - залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 16.05.2023 року.

Суддя ОСОБА_1