єдиний унікальний номер справи 531/1311/23
номер провадження 1-кп/531/170/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Карлівка обвинувальний акт кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Голобородьківське Карлівського району Полтавської області, українки, громадянки України, заміжньої, маючої на утриманні двох малолітніх дітей, освіта середня, не працюючої, не депутата, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується в наступному.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в України», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який діє і на даний час.

Так, ОСОБА_4 24 квітня 2023 року, близько 20 години, перебуваючи у кухонній кімнаті будинку потерпілого ОСОБА_5 , з дозволу останнього, за адресою: АДРЕСА_1 , побачила на підвіконнику банківську картку, емітовану в АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , та пароль до неї. Після чого, у ОСОБА_4 виник умисел на заволодіння грошовими коштами з банківської картки, яка належить потерпілому.

В подальшому, ОСОБА_4 , скориставшись тим, що її ніхто не бачить, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, умисно, таємно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, керуючись єдиним злочинним умислом, направленим на заволодіння грошовими коштами, 24 квітня 2023 року, з банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_5 , у період часу з 21 години 53 хвилини по 21 годину 54 хвилини, знаючи пін-код до цієї картки, у банкоматі АТ КБ «ПриватБанк», який розташований за адресою: вул. Полтавський шлях, 70/2, м. Карлівка, Полтавської області, двома транзакціями зняла з неї кошти в сумі 700 грн.

У подальшому, 25 квітня 2023 року ОСОБА_4 , передала вище вказану банківську картку потерпілого своєму чоловікові ОСОБА_6 , який не був обізнаний про те, що банківська картка належить ОСОБА_5 , та останній розрахувався нею за продукти харчування у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований в с. Голобородьківське Карлівської ТГ Полтавського району Полтавської області, на суму 191 грн. та в подальшому банківську картку повернув ОСОБА_4 .

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_5 завдано матеріальних збитків на загальну суму 891 грн.

Крім цього, 24 квітня 2023 року, близько 20 години, ОСОБА_4 , перебуваючи у кухонній кімнаті будинку потерпілого ОСОБА_5 , з дозволу останнього, за адресою: АДРЕСА_1 , де, користуючись тим, що її ніхто не бачить, умисно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, з підвіконника у кухонній кімнаті будинку викрала банківську картку, емітовану в АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка, згідно Закону України «Про інформацію» №2657-12 від 02 жовтня 1992 року, Закону України «Про платіжні системи та переказ грошових коштів в Україні» №2346-3 від 05 квітня 2001 року, п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документа та електронний документообіг» №851-4 від 22 травня 2003 року, Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного банку України №414 від 08 жовтня 1998 року, ст. 200 КК України, є офіційним документом, так як за своїм юридичним значенням та функціональним призначенням платіжні картки, як платіжний інструмент, являються засобом доступу до банківських рахунків. В подальшому, ОСОБА_4 24 квітня 2023 року з банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_5 , у період часу з 21 години 53 хвилини по 21 годину 54 хвилини, знаючи пін-код до цієї картки, у банкоматі АТ КБ «ПриватБанк», який розташований за адресою: вул. Полтавський шлях, 70/2, м. Карлівка, Полтавської області, двома транзакціями зняла з неї кошти в сумі 700 грн.

У подальшому, 25 квітня 2023 року ОСОБА_4 , передала вище вказану банківську картку потерпілого своєму чоловікові ОСОБА_6 , який не був обізнаний про те, що банківська картка належить ОСОБА_5 , та останній розрахувався нею за продукти харчування у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований в с. Голобородьківське Карлівської ТГ Полтавського району Полтавської області, на суму 191 грн. та в подальшому банківську картку повернув ОСОБА_4 .

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 винною себе у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, визнала повністю, та повністю підтвердила час, обставини та спосіб вчинення кримінальних правопорушень. У скоєному щиро розкаюється.

Потерпілий ОСОБА_5 до суду не з`явився. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності. При призначенні міри покарання покладається на розсуд суду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинуваченої та кваліфікація її дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченою та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 , знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а її дії органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, та за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів, кваліфіковані правильно.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої, згідно ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченої, згідно 67 КК України, суд враховує вчинення кримінальних правопорушень щодо особи похилого віку.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченої: її вік; стан здоров`я; соціальне становище; відсутність даних перебування на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога; раніше не судимої; загалом, позитивну характеристику за місцем проживання.

Згідно з висновком досудової доповіді щодо обвинуваченої ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, складеною Полтавським районним сектором №3 філії державної установи «Центр пробації» в Полтавській області від 04 серпня 2023 року, ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній; ризик небезпеки для суспільства або окремих осіб оцінюється як середній. Дослідження інформації, що характеризує особу за її місцем проживання/навчання/роботи, умов її життєдіяльності, відносин у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення нею повторного кримінального правопорушення, а також її імовірної небезпеки для суспільства, свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Під час судового розгляду, проаналізувавши поведінку обвинуваченої після вчинення кримінальних правопорушень, її щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, наслідки суспільно небезпечних діянь, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання в межах санкцій: ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років; ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Застосувавши ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В зв`язку з тим, що на досудовому слідстві відносно ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався, враховуючи особу обвинуваченої, суд вважає за недоцільне обирати відносно неї міру запобіжного заходу.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов та процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-376 КПК України суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винною у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, та призначити їй покарання:

за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років;

за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В зв`язку з тим, що відносно ОСОБА_4 на досудовому слідстві запобіжний захід не обирався, враховуючи особу обвинуваченої, суд вважає за недоцільне обирати відносно неї міру запобіжного заходу.

Речовий доказ банківську картку, емітовану в АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка зберігається в кімнаті зберігання речових доказів ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, повернути власнику ОСОБА_5 .

Диски з відеозаписами фіксування слідчих експериментів зберігати в матеріалах досудового розслідування.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Карлівський районний суд, протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку, після його проголошення, негайно вручається обвинуваченій та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя