Дата документу 11.05.2023Справа № 645/406/22
Провадження № 1-кп/554/759/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.05.2023 р. м.Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Харкова, громадянин України, одружений, із вищою освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

26.11.2021 року близько 04 год. 10 хв. ОСОБА_5 знаходився у вітальні кімнаті своєї квартири, розташованої в АДРЕСА_1 , разом із своїм зятем ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підґрунті неприязних відносин, викликаних триваючими обоюдними конфліктами з приводу спільного проживання та різних поглядів на життя, між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник новий конфлікт, в ході якого у ОСОБА_5 у відповідь на провокаційні дії ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та почав наносив удари ОСОБА_5 по обличчю та голові, виник злочинний намір, спрямований на спричинення ОСОБА_6 тяжких тілесних пошкоджень, небезпечних для життя в момент їх заподіяння.

Далі ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення тяжких тілесних пошкоджень ОСОБА_6 , взяв ніж, який знаходився на табуреті в цій же кімнаті біля його ліжка, та усвідомлюючи, що наносить удари у життєво важливі ограни, розуміючи, що від його дій можуть настати наслідки у вигляді заподіяння тяжких тілесних пошкоджень, небезпечних для життя в момент їх заподіяння, та бажаючи настання зазначених наслідків, наніс не менше 10 ударів ножем, який тримав у руці в область живота, в область шиї, в область грудної клітки, в область верхніх та нижніх кінцівок, та спричинив ОСОБА_6 згідно висновку експерта судово-медичної експертизи № 12-17/491-А/21 від 03.12.2021 р. тілесні ушкодження у вигляді: різаної рани шиї, колото-різаних поранень грудної клітини і живота з пошкодженням обох куполів діафрагми, печінки, парієнтальної очеревини, судини лівої плевральної порожнини, колото-різаних поранень обох стегон, мізинців правої і лівої кисті. Перераховані пошкодження утворилися від дії гострого предмету, можливо клинка ножа, які в своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя згідно з п. 2.1.2, п. 2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6».

Обвинувачений добровільно припинив наносити удари потерпілому так як виконав усі дії, які він вважав необхідними для доведення злочинного наміру до кінця, та звернувся із проханням до своєї дочки ОСОБА_7 викликати швидку допомогу.

Смерть ОСОБА_6 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 о 17 год. 00 хв. у лікарні швидкої допомоги, причиною смерті є колоті-різані рани різних частин тіла з пошкодженням внутрішніх органів, що ускладнилися некомпенсованим геморагічним шоком.

Умисел ОСОБА_5 був спрямований на спричинення ОСОБА_6 тяжких тілесних пошкоджень, небезпечних для життя в момент їх заподіяння, але до наслідків у вигляді смерті останній мав необережну форму вини і допустив злочинну недбалість, так як не передбачав можливості настання смерті потерпілого, хоча повинен був і міг це передбачити.

Обвинувачений в судовому засіданні визнав повністю свою вину у нанесенні потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок яких сталася смерть потерпілого. При цьому, він показав суду, що між ним та потерпілим давно склалися конфліктні стосунки. Конфлікти виникали на ґрунті спільного проживання в квартирі, яка належала йому, але потерпілий незважаючи, що він був не зареєстрований в даній квартирі, постійно виявляв свої претензії до того способу життя, який він (обвинувачений) вів, неодноразово вчиняв сварки і бійки не тільки з ним, але застосовував насилля і до своєї дружини ОСОБА_7 , яка є його дочкою. За даними фактами неодноразово викликалася поліція і складалися матеріали за вчинення домашнього насильства. Дані конфлікти почалися після того, як його дочка покинула свого чоловіка ОСОБА_6 , залишила житло, де вони з чоловіком проживали раніше, і повернулася до батьків для проживання, а невдовзі прийшов та став проживати в квартирі АДРЕСА_2 і ОСОБА_6 . З цього часу життя стало нестерпним, бо він (обвинувачений) проживав у прохідній (вітальній) кімнаті. ОСОБА_6 провокував його на різного роду конфлікти, при цьому не давав коштів на сплату комунальних послуг і ще й заборгував йому коштів, при цьому ОСОБА_6 вів себе без достатньої поваги, враховуючи його похилий вік та той факт, що він є господарем квартири. Прохання звільнити дане житло залишалося без задоволення. Напередодні трагічних подій був день народження онуки, і 26.11.2021 р. ОСОБА_7 із своїм чоловіком ОСОБА_6 повернулися додому близько 4 години ранку, та проходячи через вітальню кімнату, де він відпочивав, ОСОБА_6 у звичній йому манері став «чіплятися» до нього. На що він попросив дочку «забрати» ОСОБА_6 , що остання і зробила, вивівши потерпілого у спальню. Проте, через деякий проміжок часу потерпілий знову пройшов через вітальню до кухні, де взяв шашлик. Повертаючись до спальні, він почав щось вигукувати та кидатися шашликами, почався конфлікт, в ході якого ОСОБА_6 раптом почав наносити йому удари кулаками по голові, наніс пошкодження у лобній частині, потекла кров. Не втримавшись і бажаючи захиститися він взяв ніж, який зазвичай лежав у нього на табуретці біля ліжка, так як цим ножем він різав картоплю й інші продукти, бо мав звичку їсти біля ліжка, та почав хаотично відбивати удари ОСОБА_6 , після нанесення більшості ударів сидячи, один з яких був спрямований у область серця, він підвівся і наніс удав в шию потеплілого, після чого ОСОБА_6 відступив і припинив свої дії. В цей час він погукав дочку, яка спала, та попросив викликати швидку допомогу ОСОБА_6 . Більше ніяких дій він не вчиняв, залишився в даній кімнаті до приїзду швидкої та поліції. На даний час розкаюється, бо вважає, що всі ці дії вчинені внаслідок неправомірної поведінки потерпілого, які викликали його дії, між тим, жодних намірів вбивати свого зятя та батька свого онука він не мав.

Допитана в судовому засіданні дочка обвинуваченого ОСОБА_7 підтвердила той факт, що між її чоловіком та її батьком часто виникали конфліктні ситуації, бо чоловікові не подобалося як веде себе ОСОБА_5 і що він вживає алкогольні напої. Батько міг пити тижнями, міг лаятися, але ніколи нікого не бив. Її чоловік також вживав алкогольні напої, але вживав алкоголь у нормі. ОСОБА_6 часто їздив у закордонні відрядження, а коли повертався, то вони весь час сварилися із батьком. Через пияцтво батька вони з чоловіком зверталися до поліції. Були ситуації і раніше коли чоловік провокував свари, але батько також вів себе неналежним чином. Декілька разів було таке, що чоловік наносив побої батьку, коли перебував у стані алкогольного спинання. Було таке, що чоловік міг і її грубо схватити, і в ці моменти батько захищав її. В той день вона разом із чоловіком повернулися додому пізно, чоловік був у стані алкогольного сп`яніння та виразив претензію з приводу того, що батько п`є, на що батько відповів «відчипися, у онуки день народження» та попросив відвести ОСОБА_6 до спальні. Між ними почалася словесна сварка. Чоловік казав, що «ти п`єш та всіх тероризуєш», а батько відповідав «іди та живи де хочеш». Вона була у своїй кімнаті, коли почула вигук батька « ОСОБА_8 , викликай швидку допомогу». Коли вона вийшла із спальні, то побачила, що чоловік стояв біля стінки, у нього текла кров з живота, після чого її чоловік пройшов до ванної кімнати або туалету, вона викликала швидку, а потім і поліцію. В той день сварку почав її чоловік. Батько не хотів вбивати її чоловіка, але щось його дуже схвилювало, мабуть була зачеплена його чоловіча гідність. В той момент у батька не було можливості піти в іншу кімнату і не приймати участь у конфлікті, так як він знаходився в кімнаті де зазвичай спав, інші кімнати були зайняті. Ніж постійно знаходився на табуретці біля ліжка, так як батько там приймав їжу та вживав алкогольні напої. Коли вона вийшла з кімнати батько не наносив ніяких ушкоджень ОСОБА_6 , і у нього в районі скроні була кров.

Покази свідка ОСОБА_7 суд сприймає як достовірні та об`єктивні, оскільки її свідчення мають риси неупередженості як щодо свого чоловіка та і щодо свого батька.

Місце та час вчинення злочину ніким з учасників кримінального провадження не оспорювалися і підтверджені як показами обвинуваченого та свідка так і письмовими доказами.

Протоколом огляду місця події від 26 листопада 2021 року о 05-25 год., де зафіксовано місце вчинення злочину, яким явилося місце мешкання обвинуваченого ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , за якою розташований п`яти поверховий будинок. При вході в кватиру з лівої сторони розташована ванна кімната, далі з лівої сторони розташована кухня. При вході до квартири з лівої сторони стіна, на якій під час огляду було виявлено плями бурого кольору. Згідно фото-таблиць, доданих до протоколу, в житловій кімнаті під № 1 розташований диван, на якому сидить ОСОБА_5 , біля дивану стоїть табурет (а.с.28-33 т.1).

Протоколом огляду від 26 листопада 2021 року о 09-00 год. зафіксований факт огляду квартири, розташованої на другому поверсі за адресою: АДРЕСА_1 . В ході огляду встановлено, при вході в квартиру металеві двері оснащені металевою дверною ручкою та врізним замком (двері коричного кольору). Після дверей знаходиться коридор в ліву сторону. Проходячи по коридору з правої сторони знаходяться дерев`яні двері, оснащені металевою дверною ручкою, далі знаходиться ванна кімната, в якій зліва на право: ванна, в якій знаходиться таз, в якому знаходиться вода бурого кольору, футболка сірого кольору, рушник зелено-сірого кольору з слідами речовини бурого кольору, біля ванни раковина та унітаз. Повертаючи по коридору та проходячи прямо, знаходяться дерев`яні двері, котрі ведуть до кухні. Прямо знаходяться дерев`яні двері, оснащені металевою дверною ручкою, а далі знаходиться кімната № 1. При вході в кімнату №1 знаходиться з ліва на право ліжко, стілець, дерев`яні двері оснащені металевою дверною ручкою. При вході в кімнату №2 знаходяться з ліва на право, шафа, ліжко, вікно, тумбочка, сервант. Повертаючись до кімнати №1 та проходячи на балкон при вході є металеві двері із скляною вставкою, після яких з ліва на право тумбочка та дитячі іграшки. Повертаючись до коридору та проходячи на кухню, в кухні знаходяться з ліва на право: стіл, два холодильника, газова плита, стіл, раковина, пральна машина. В кімнаті №1 біля ліжка виявлено пластикову пляшку 1.25 л «Пиво світле розумний вибір», скляна пляшка 0.32 л. «Козацька рада». (а.с.34-42 т.1).

За інформацією з ЄРДР по кримінальному провадженню №0001165 та відповідно до рапорту старшого інспектора Харківського РУП № 2 ВП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 встановлено, що 26.11.2021 р. о 04:45 ОСОБА_7 повідомила на телефон служби 102 про те, що 26.11.2021 р. о 04:44 за адресою: АДРЕСА_1 чоловіку заявниці ОСОБА_6 батько заявниці ОСОБА_5 в ході бійки наніс тілесні ушкодження ножем після чого чоловік був госпіталізований.

З протоколу огляду відеозапису диску DVD-R «Ridata», наданого УПП в Харківській області ДПП, та самого відеозапису, зробленого на нагрудний відеореєстратор працівників УПП в Харківській області ДПП, встановлено, що у ОСОБА_5 мається видиме тілесне ушкодження на лобі та на голові з правої сторони кровотеча. Під час переглядів відеозаписів встановлено розмову між ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , яка знаходилася поряд з ОСОБА_5 , та працівниками патрульної поліції, які знаходяться в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 04-52 год. до 05-00 год. 26.11.2021 р. В ході розмови ОСОБА_5 розповідає причини конфлікту та його наслідки, та пояснює, що конфлікт виник з приводу того, що зять був незадоволеним тим, що він сидів і пив алкогольні напої. Своє незадоволення потерпілий виражав у активній формі, кинув йому у обличчя шашлики, потім потерпілий став казати: пальці поламаю, вб`ю, на що він (обвинувачений) взяв ножа, продовжив сидіти і розраховував, що потерпілий відійде, але цього не сталося, а навпаки, потерпілий став наносити удари. Почалася бійка, і він наніс удари потерпілому ножем в живіт та шию несильно, пояснюючи свої дії тим, що більше не міг терпіти образ та знущань, і не міг допустити того, щоб знову його бив потерпілий. Також обвинувачений пояснював працівникам патрульної поліції, що він просив дочку забрати потерпілого. Потерпілий незважаючи на це стояв над ним та знущався. ОСОБА_7 пояснила, що її чоловік провокував батька, але батько зловживав алкогольними напоями і це нікому не подобалося. На запитання поліцейських чому вона приводить в квартиру батька свого чоловіка, незважаючи на те, що знає про можливі конфлікти між ними, вона відповіла, що вважає це і своїм житлом і більш їй іди немає куди. На що ОСОБА_5 заперечував та казав, що у потерпілого є інше житло, куди вони можуть піти жити, а якщо все ж таки залишаються проживати в його квартирі, то не треба пред`являти до нього претензій. В ході даного спілкування ОСОБА_10 видав добровільно ніж (а.с.48-51 т.2).

Таким чином, дана інформація, яка була отримана відразу та безпосередньо після вчинення злочину, свідчить про те, що ОСОБА_11 весь час з моменту свого затримання і під час розгляду справи в суді давав послідовні покази та активно сприяв розкриттю злочину. За таких обставин суд у повній мірі довіряє його показам, оскільки вони крім того, узгоджуються з іншими доказами, які надані стороною обвинувачення.

Згідно висновку експерта № 12-17-491-А/21 від 27 листопада 2021 року в результаті проведення судово-медичної експертизи трупа громадянина ОСОБА_6 встановлено, що у ОСОБА_6 мали місце тілесні ушкодження у вигляді: різаної рани шиї, колото-різаних поранень грудної клітини і живота з пошкодженням обох куполів діафрагми, печінки, парієнтальної очеревини, судини лівої плевральної порожнини, колото-різаних поранень обох стегон, мізинців правої і лівої кисті. Перераховані пошкодження утворилися від дії гострого предмету, можливо клинка ножа, які в своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. Причиною смерті ОСОБА_6 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 о 17 год. 00 хв. у лікарні швидкої допомоги, з`явилися колоті-різані рани різних частин тіла з пошкодженням внутрішніх органів, що ускладнилися декомпенсованим геморагічним шоком. Перераховані пошкодження утворилися від дії гострого предмету, можливо клинка ножа, могли виникнути при обставинах, викладених у постанові, в своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних пошкоджень. По тілу було завдано не менше десяти ударів колюче-ріжучим предметом із значною силою, при цьому, напрям ударів був різним. Пошкодження, що є у гр. ОСОБА_6 , заподіяні в один період часу. За наявними даними однозначно встановити розташування потерпілого і нападаючого у момент нанесення пошкоджень не представляється можливим. Згідно історії хвороби № 21021 із КНПП «МКЛШНМД ім. проф. О.І.Мещанінова» ХМР - група крові гр. ОСОБА_6 відноситься до Аз(II), резус позитивний. Під час госпіталізації до стаціонару в крові гр. ОСОБА_6 знайдений етиловий спирт у кількості 1,404 ‰, що по офіційний таблиці відповідає легкому сп`янінню алкоголем (а.с.18-22 т.2).

При цьому суд звертає увагу не те, що у постанові про призначення судово-медичної експертизи від 27.11.2021 р. старший слідчий СВ відділу поліції № 2 ХРУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_12 при описі обставин злочину зазначає, що умисні дії ОСОБА_5 , направлені на позбавлення життя ОСОБА_6 , не були доведені до кінця, оскільки протиправні дії були припинені самим ОСОБА_5 , що дає підстави вважати, що на момент порушення справи відсутні були будь-які інші дані щодо причин припинення злочинного посягання відносно ОСОБА_6 , що відповідає тим показам, які дав в судовому засіданні ОСОБА_5 , а саме, що він припинив свої дії по нанесенню тілесних пошкоджень, бо не мав наміру вбивати, а лише захищався.

Згідно висновку експерта №09/1877-С/2021 (експертиза почата 26.11.2021, закінчена 14.12.2021 р.) в результаті судово-медичної експертизи громадянина ОСОБА_5 встановлено, що у нього мають місце: забійна рана на обличчі. Це пошкодження виникло від ударів дії тупого твердого предмету, характерні особливості якого на тілі потерпілого не відобразилися, та могла бути отримана в строк за 1-2 дні та більше до проведення експертизи. По ступеню тяжкості це пошкодження викликало незначні скороминущі, наслідки, тривалість котрого не перевищує 6 діб і за цією ознакою відноситься до легкого тілесного ушкодження (відповідно до п.п. 2.3.2 «б», п. 2.3.5. Наказу МОЗ України від 17 січня 20223 року №6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень) (а.с. 26 т.2).

Даний висновок експерта у сукупності з показами свідка ОСОБА_7 та відомостями отриманими з матеріалів фотозйомки та відеозаписів, зроблених працівниками поліції відразу після подій, і доданих до протоколу огляду місця події від 26.11.2021 р., на яких зображений ОСОБА_5 із слідами крові на лобі (а.с.33 т.1), свідчать також на підтвердження показів ОСОБА_5 про те, що потерпілий наносив йому удари по голові під час конфлікту.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 670 від 22 грудня 2021 року встановлено, що ОСОБА_5 схильний до вживання алкогольних напоїв, при цьому, в поле зору лікаря психіатра та нарколога не потрапляв, був досить адаптований в соціально-навколишньому середовищу, вів звичайний спосіб життя. При даному амбулаторному дослідженні ОСОБА_5 будь-яких психічних розладів, зниження інтелекту не виявляє, може правильно розуміти та корегувати свої дії. У період часу до якого відноситься правопорушення, ОСОБА_5 перебував поза будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, а був у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації ( звичайного алкогольного сп`яніння), на користь чого свідчить прийом спиртних напоїв, фізичні ознаки сп`яніння при цьому орієнтований в навколишній ситуації і особах, дії носили послідовний і цілеспрямований характер, були відсутні психотичні розлади, збереглися спогади того періоду. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_5 перебував у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза хронічного психічного захворювання. Тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними (а.с.35-37 т.2).

Між тим, відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного хворого КНП «Обласний наркологічний диспансер» № 482 в результаті медичного огляду ОСОБА_5 , проведеного 26.11.2021 р. о 20:05, ознак алкогольного та наркотичного сп`яніння не виявлено, тверезий.

Органом досудового слідства не зазначено у обвинувальному акті таку обставину, як перебування ОСОБА_5 у стані алкогольного сп`яніння під час вчинення злочину, і у суду відсутні достатні підстав констатувати цей факт, незважаючи на висновки судово-психіатричного експерта, оскільки всі сумніви щодо обставин, які обтяжують вину обвинуваченого, повинні трактуватися на користь обвинуваченого, враховуючи такий принцип права, як «поза розумним сумнівом».

Серед наданих стороною обвинувачення доказів, суд оцінив також такі докази, як висновки експертів щодо групової належності крові із зразків, отриманих на місці огляду місця події. Дані докази у своїй сукупності підтверджують винність ОСОБА_5 у нанесені потерпілому тілесних пошкоджень, а також не виключають можливість спричинення тілесних пошкоджень ОСОБА_5 у ході конфлікту потерпілим.

Згідно висновку експерта №14/744-С/21 від 13 грудня 2023 року у результаті судово-імунологічної експертизи встановлено, що кров від трупа громадянина ОСОБА_6 відноситься до групи А ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н. Кров обвинуваченого ОСОБА_5 належить до групи О з ізогемаглютиніном анти-А і анти-В. На спортивних брюках (об`єкт №1) обвинуваченого ОСОБА_5 знайдено кров людини групи А з ізогемаглютиніном Анти-В та супутнім антигеном Н, походження якої від громадянина ОСОБА_6 не виключається.

Крім того, не можна виключити можливість присутності у вказаному об`єкті домішки крові обвинуваченого ОСОБА_5 , при наявності у нього на момент вказаних подій тілесних ушкоджень, які супроводжувалися зовнішньою кровотечою.

На цих же брюках, в об`єктах №№2,3, є кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н, походження якої від громадянина ОСОБА_6 не виключається. Від обвинуваченого ОСОБА_5 ця кров виникнути не могла, оскільки розміри слідів зводяться до мінімуму можливість змішання крові різних груп ( а.с.61-62 т.2).

Згідно висновку експерта №14/751-С/21 від 20 грудня 2021 року встановлено, що кров від трупа громадянина ОСОБА_6 відноситься до групи А ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н. Кров обвинуваченого ОСОБА_5 належить до групи О з ізогемаглютиніном анти-А і анти-В. На фрагменті білої тканини зі змивом з вимикача в коридорі (об`єкт №1), вилученим в ході огляду місця події, знайдена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н походження якої від громадянина ОСОБА_6 не виключається. Крім того, не можна виключати можливості присутності у вказаному об`єкті домішки крові обвинуваченого ОСОБА_5 , при наявності у нього на момент вказаних подій тілесних ушкоджень, які супроводжуються зовнішньою кровотечею (а.с.67-68 т.2).

Згідно висновку експерта №14/752-С/21 від 20 грудня 2021 року встановлено, що кров від трупа громадянина ОСОБА_6 відноситься до групи А ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н. Кров обвинуваченого ОСОБА_5 належить до групи О з ізогемаглютиніном анти-А і анти-В. На фрагменті марлевого бинта зі змивом зі скла дзеркала (об`єкт №1), вилученим в ході огляду місця події, знайдена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н походження якої від громадянина ОСОБА_6 не виключається. Крім того, не можна виключати можливості присутності у вказаному об`єкті домішки крові обвинуваченого ОСОБА_5 , при наявності у нього на момент вказаних подій тілесних ушкоджень, які супроводжуються зовнішньою кровотечею (а.с.71-72 т.2).

Згідно висновку експерта №14/742-С/21 від 13 грудня 2021 року встановлено, що кров від трупа громадянина ОСОБА_6 відноситься до групи А ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н. Кров обвинуваченого ОСОБА_5 належить до групи О з ізогемаглютиніном анти-А і анти-В. На фрагменті марлевого бинта з рідиною з тазу в ванній кімнаті (об`єкт №1), вилученим в ході огляду місця події, знайдена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н походження якої від громадянина ОСОБА_6 не виключається. Крім того, не можна виключати можливості присутності у вказаному об`єкті домішки крові обвинуваченого ОСОБА_5 , при наявності у нього на момент вказаних подій тілесних ушкоджень, які супроводжуються зовнішньою кровотечею (а.с.75-76 т.2).

Згідно висновку експерта №14/795-С/21 від 05 січня 2022 року встановлено, що кров від трупа громадянина ОСОБА_6 відноситься до групи А ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н. Кров обвинуваченого ОСОБА_5 належить до групи О з ізогемаглютиніном анти-А і анти-В. На рушнику (об`єкти №№1-3,5,6), вилученим в ході огляду місця події, знайдена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н походження якої від громадянина ОСОБА_6 не виключається. Крім того, не можна виключати можливості присутності у вказаному об`єкті домішки крові обвинуваченого ОСОБА_5 , при наявності у нього на момент вказаних подій тілесних ушкоджень, які супроводжуються зовнішньою кровотечою (а.с.78-79 т.2).

Згідно висновку експерта №14/36-С/22 від 24 січня 2022 року встановлено, що кров від трупа громадянина ОСОБА_6 відноситься до групи А ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н. Згідно «Висновку експерта» №14/719-С/21 від 26.11.2021 р. «Кров обвинуваченого ОСОБА_5 належить до групи О з ізогемаглютиніном анти-А і анти-В». На футболці (об`єкти №№1-11), яка належить громадянину ОСОБА_6 , вилученим в ході огляду місця події, знайдена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н, властивої йому самому. Присутність крові у даних об`єктах від громадянина ОСОБА_5 можливо тільки як домішка, при наявності у нього на момент вкаханих подій тілесних ушкоджень, які супрооводжувалися зовнішньою кровотечою. походження якої від громадянина ОСОБА_6 не виключається. Крім того, не можна виключати можливості присутності у вказаному об`єкті домішки крові обвинуваченого ОСОБА_5 , при наявності у нього на момент вказаних подій тілесних ушкоджень, які супроводжуються зовнішньою кровотечою. На цьому ж рушнику, в об`єкті №4, є кров людини, встановити групову належність якої не виявилося можливим (а.с.135 т.2)

Згідно висновку експерта №СЕ-19/121-21/27976-Д від 20 грудня 2021 року встановлено, що на поверхні наданого на дослідження ножу, який було виявлено під час огляду місця події від 26.11.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , слідів рук не виявлено.

Згідно висновку експерта №17-13/11-МКС/22 від 19 січня 2022 року на підставі даних проведеної експертизи огляду ОСОБА_6 встановлено, на фуфайці (футболці) є десять наскрізних колото-різаних пошкоджень розташованих: п?ять - на передній поверхні в середній та нижній третинах зліва та справа, чотири на спинці зліва та одне - на лівому рукаві майже по задній умовній прокольний складці, про що свідчить їх щілиноподібна та лінійна форма, довжина що привалює над шириною, рівні краї, що добре зіставляються, рівний перетин кінців крайових стовпчиків трикотажу та відсутність значної деформації їх волокон наявність одного гострокутного кінця з надсіченням кінцевого стовпчика трикотажу та другого «П» подібного кінця, з помірною потертістю кінцевих стовпчиків трикотажу.

На трусах встановлене одне наскрізне колото-різане пошкодження, що розташоване на передній половинці зліва в середній третині. Вказані колото-різані пошкодження утворилося внаслідок багаторазової дії гострокінцевого, одностороннє гострого, плоского, типу клинка ножа, колючо-ріжучого предмета, з гострим лезом і обухом «П» подібного поперечного перетину з помірно вираженими ребрами. Індивідуальні особливості цього предмета в пошкодженні не відобразилися.

Зіставляючи морфологічні властивості колото-різаних пошкоджень на фуфайці (футболці) та трусах з конструктивними особливостями представленого на експертизу ножа, з урахуванням результатів експериментального дослідження, дані пошкодження могли бути спричинені цим ножем (а.с. 129 -132 т.2).

В ході всебічного дослідження та аналізу представлених суду доказів, суд вважає доведеним, що своїми діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 121 КК України, тобто, умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

При цьому, суд не погоджується з кваліфікацією дій обвинуваченого за ч.1 ст. 115 КК України як умисне вбивство, так як характер заподіяних ОСОБА_6 тілесних пошкоджень сам по собі, без інших об`єктивних та суб`єктивних даних, не свідчить про наявність у ОСОБА_5 умислу на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому.

Стаття 115 КК України передбачає відповідальність за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Із суб`єктивної сторони цей злочин характеризується умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає їх настання.

Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їхні стосунки.

Критерієм розмежування умисного вбивства (ст. 115 КК України) та умисного нанесення тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потеплілого (ч.2 ст. 121 КК України), також є суб`єктивна сторона, а саме, ставлення обвинуваченого до наслідків своїх дій у разі умисного вбивства умислом винного охоплюється позбавлення потерпілого життя, а в разі умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, має місце умисел на заподіяння лише тілесних ушкоджень, тоді як смерть потерпілого не охоплюється умислом обвинуваченого.

Про відсутність у ОСОБА_5 умислу на вбивство ОСОБА_6 свідчать характер взаємовідносин між потерпілим та підсудним, так як потерпілий є зятем обвинуваченого, обвинувачений дозволив проживати у своїй квартирі потерпілому, незважаючи на непоодинокі конфлікти та суперечки обвинувачений не вживав заходів до виселення зятя, при цьому допомагав виховувати онуків, а в суді зазначив, що ніколи не допускав думки про можливість позбавити життя батька своїх онуків та чоловіка своєї дочки. Крім того, знаряддя злочину, кухонний ніж, який знаходився в день події, як і завжди, на табуреті біля ліжка, де мав звичку їсти за допомогою ножа обвинувачений, не був заздалегідь підготовлена для вчинення злочину. Поведінка ОСОБА_5 після нанесення потерпілому тілесних пошкоджень, а саме, те, що він маючи можливість продовжити наносити ОСОБА_6 тілесні пошкодження, припинив своє злочинне посягання, надав йому можливість покинути кімнату, не переслідував його, а навпаки попросив дочку викликати карету швидкої медичної допомоги, і після цього з місця злочину не зникнув, дочекався приїзду поліції, все це свідчить, що позбавлення життя потерпілого не охоплювалося умислом обвинуваченого. Суд робить висновок, що обвинувачений діяв з єдиним умислом на заподіяння потерпілому тяжких тілесних пошкоджень, а щодо наслідків у вигляді смерті останній мав необережну форму вини і допустив злочинну недбалість, так як не передбачав можливості настання смерті потерпілого, хоча повинен був і міг це передбачити.

При цьому суд враховує положення ст. 62 Конституції України відповідно до яких обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, та керується принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Доводи сторони захисту про те, що в діях обвинуваченого має місце вчинення вбивства через необережність, і його дії слід кваліфікувати за ст. 119 КК України, об`єктивними доказами не доведені, в зв`язку з чим, висновків суду не спростовують.

Зокрема, вбивство з необережності ( ст. 119 КК України), на відміну від умисного вбивства (ст. 115 КК України) або умисного тяжкого тілесного пошкодження, що спричинило смерть потерпілого (ч.2 ст. 121 КК України), має місце лише при необережній формі вини, для якої характерне поєднання усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру свого діяння (дії чи бездіяльності) та недбалого або самовпевненого ставлення до настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння.

Проте встановлені судом обставини свідчать, що обвинувачений діяв саме з умислом на спричинення потерпілому тяжких тілесних пошкоджень, коли наносив ряд ударів в життєво важливі органи.

Показання обвинуваченого в тій частині, що в його діях мала місце необхідна оборона, суд оцінює критично, та вважає, що умисел обвинуваченого на нанесення потерпілому тяжких тілесних пошкоджень виник під час конфлікту на ґрунті триваючих неприязних стосунків, і це не утворювало стану необхідної оборони.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 337 КПК України судовий розгляд в суді першої інстанції проводиться в межах висунутого особі обвинувачення відповідно до обвинувального акта. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Змінюючи кваліфікацію дій ОСОБА_5 суд виходить з того, що злочин, передбачений ст. 121 ч. 2 КК України є менш тяжким ніж злочин, передбачений ч.1 ст. 115 КК України, внаслідок чого при перекваліфікації дій обвинуваченого його право на захист не порушується.

При призначенні покарання суд у відповідності до ст. 65 КК України виходить із ступеня тяжкості вчиненого діяння, даних про особу винної, обставин, що пом`якшують та обтяжують її покарання.

Як випливає із змісту ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

За змістом роз`яснення п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України випливає, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК), призначаючи покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому суд ураховує позицію сторін обвинувачення та захисту, відсутність матеріальних претензій з боку потерпілої, враховує ступінь тяжкості учиненого злочину, який закон відносить до категорії тяжких злочинів, фактичні обставини вчиненого, зокрема, наслідки настання смерті людини, також враховує й відомості про особу винуватого: раніше не судимий, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, є особою пенсійного віку.

Усе вищевказане у сукупності, на переконання суду, свідчить про неможливість соціальної адаптації ОСОБА_5 без реальної ізоляції від суспільства.

Також суд вважає, що при розгляді справи встановлені такі пом`якшуючі обставини, як:

-щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, так як хоч обвинувачений не визнавав кваліфікацію його дій органом досудового розслідування за ч.1 ст. 115 КК України, але він весь час давав послідовні покази щодо подій того дня з моменту його затримання і під час розгляду справи в суді, приймав участь у всіх слідчих діях, не створюючи будь-яких перешкод, критично відноситься до своїх дій, визнає їх протиправний характер, і просить вибачення за свої дії;

-неправомірна поведінка самого потерпілого, який не вперше провокував обвинуваченого на девіантне поводження;

-збіг тяжких особистих та сімейних обставин, які виразилися у тому, що обвинувачений був вимушений проживати у своїй квартирі на одній території з потерпілим, не маючі свого особистого простору та можливості усамітнитися і уникнути конфліктів, а потерпілий не тільки провокував ці конфлікти, а ще й допускав побиття господаря квартири, незважаючи на його похилий вік, і такі дії негативно впливають на психіку людини, можуть викликати у неї стан розпачу, надмірну дратівливість, гарячковість, що не сприяє належному здійсненню самоконтролю поведінки.

При наведенні даних пом`якшуючих вину обставин, суд враховує інформацію з витягу ARMOR (т.1 а.с.225), з якої вбачається, що конфлікти в сім`ї за час спільного проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виникали не один раз. За результатами виклику поліції складалися матеріали та обидва притягалися до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП 08.06.2021 р. та 15.06.2021 р. Події даних конфліктів суд не може відтворити, оскільки суду не надані докази щодо деталей цих подій, але у сукупності всіх досліджених судом доказів, зокрема, показів як самого обвинуваченого так і його дочки, які стверджують, що саме потерпілий провокував конфлікти, раніше наносив ОСОБА_5 тілесні пошкодження, вчиняв моральний тиск на останнього, суд родить висновок, що саме потерпілий виступав у ролі кривдника, а враховуючи вік, моральний стан та умови проживання обвинуваченого, можна зробити висновок, що обвинувачений знаходився під постійним психологічним та фізичним тиском із боку потерпілого, і він відповідає критерієм жертви психологічного та психічного насилля в сім`ї. Вживання обвинуваченим алкогольних напоїв, хоча і підтверджується доказами, наданими суду, але сам факт вживання алкоголю не може виключати перебування особи під психічним та фізичним тиском з боку іншої людини. Крім того, з відтворених судом відеозаписів вбачається, що в день подій ОСОБА_5 не перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, між тим і ОСОБА_6 і ОСОБА_7 перебували у стані алкогольного сп`яніння, що на думку суду свідчить, про те, що в даних сімейних відносинах вживання алкоголю не є під забороною.

На думку суду зазначені обставини дають підстави для застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України та призначення йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті 121 ч.2 КК України. При цьому, враховуючі вік обвинуваченого, якому на даний час виповнилося 63 роки, той факт, що він не судимий і жодного разу не притягався до кримінальної відповідальності, вважає що йому повинно бути призначене покарання необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у виді п`яти років позбавлення волі.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_5 під час судового розгляду був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, який слід лишити в силі до набрання вироком суду законної сили.

Обставини, що обтяжують покарання, не встановлено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Судові витрати суд стягує з обвинуваченого відповідно до вимог ст.124-126 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, ст. 121 ч. 2 КК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 26.11.2021 р. Згідно ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 26.11.2022 р. до набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін - тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Скасувати арешти, накладені ухвалами слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.11.2021 р., на наступні предмети: ніж з пластиковою рукояткою червоного кольору, рушник жовто-білого кольору, змив речовини бурого кольору зі скла та дзеркала в коридорі при вході у квартиру, змив речовини бурого кольору зі вимикача в коридорі.

Скасувати арешти, накладені слідчим суддею Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.11.2021 р., на наступні предмети: 1 пластикова пляшка 1,25 л. з написом «Пиво світле розумний вибір», скляна пляшка 0,37 л. з написом «Козацька рада», футболка сірого кольору, рушник синьо-зеленого кольору зі слідами речовини бурого кольору, рідина бурого кольору з тазу ванної кімнати, яка поміщена до скляної банки з кришкою.

Скасувати арешти, накладені слідчим суддею Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.11.2021 р., на наступні предмети: футболка зеленого кольору, спортивні штани темно-синього кольору з написом «Nike».

Скасувати арешти, накладені слідчим суддею Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2021 року, на тимчасово вилучене майно, а саме: футболка та нижня білизна, в які був одягнений ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати у розмірі 4976 (чотири тисячі сімдесят шість) грн.98 коп. за проведення у справі експертиз.

Речові докази по справі, а саме:

- ніж з пластиковою рукояткою червоного кольору, змив речовини бурого кольору зі скла дзеркала в коридорі при вході у квартиру, змив речовини бурого кольору зі вимикача в коридорі; пластикова пляшка 1, 25 л. з написом «Пиво світле розумний вибір», скляна пляшка 0,37 л. з написом «Козацька рада», футболка сірого кольору, рушник синьо-зеленого кольору зі слідами речовини бурого кольору, рідина бурого кольору з тазу ванної кімнати, яка поміщена до скляної банки з кришкою, футболка зеленого кольору, спортивні штани темно-синього кольору з написом «Nike», рушник жовто-білого кольору, рушник синьо-зеленого кольору, футболка сірого кольору чоловічі труси синього кольору, футболка червоного кольору, фрагмент білої тканини зі змивом вимикача, зразок крові підозрюваного ОСОБА_5 , фрагмент марлевого бинта зі змивом зі скла дзеркала, ватні тампони із змивами з обох рук ОСОБА_5 , зразок букального епітелію ОСОБА_5 , чотири відрізки липкої стрічки з п`ятьма слідами пальців рук, зрізи нігтьових пластин знищити;

- копії відеозаписів з нагрудних відеореєстраторів УПП в Харківській області ДПП від 26.11.2021 року, які поміщені на компакт-диск DVD-R; дві цифрові копії повідомлень до служби»102», які поміщені на компакт-диск CD-R залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається через суд, який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1