Справа 760/1180/22 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/2600/2023 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

15 травня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 16 лютого 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16 лютого 2023 року ОСОБА_6 обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 152 КК Українипродовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів, тобто до 16 квітня 2023 року включно та визначено заставу в розмірі 47 580 грн. 00 коп.

Рішення суду обґрунтовано тим, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не припинили свого існування, а тому саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 та запобігти наявним вище ризикам.

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 указано на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначила про те, що прокурором не надані докази на підтвердження існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України, не доведено, що ризики, які враховувались суддею під час застосування запобіжного заходу не зменшились або з`явились нові ризики. Також прокурором не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , а суд задовольняючи вказане клопотання цьому не надав належної оцінки.Так, захисник звернула увагу, що переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення ним кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 187 КК України є лише припущенням прокурора, оскільки стороною обвинувачення не було надано достатніх доказів щодо кваліфікації дії обвинуваченого саме за ч. 1 ст. 187 КК України, оскільки на думку захисту, дії обвинуваченого з огляду на показання потерпілої необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 186 КК України. Крім того, ризик переховування обвинуваченого від суду було спростовано стороною захисту показаннями потерпілої та висновками судових експертиз. Що стосується посилання прокурора на існування ризику того, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинить нові кримінальні правопорушення з огляду на те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, спростовується тим, що обвинувачений обізнаний з нормами Кримінального кодексу України, у зв`язку із тим, що раніше притягувався до кримінальної відповідальності, що на думку захисту, є стримуючим фактором, який запобігає виникненню наміру вчиняти нові кримінальні правопорушення. Вважала також безпідставним посилання прокурора щодо наявності ризику впливу обвинуваченого на потерпілу, оскільки остання вже була допитана судом. Поряд з цим, апелянт звернула увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_6 є інвалідом ІІІ групи та потребує лікування. Відсутність належних умов утримання обвинуваченого у ДУ «Київський слідчий ізолятор» та неможливість отримання останнім в даних умовах кваліфікованої медичної допомоги зумовило погіршення загального фізичного та психологічного стану обвинуваченого. Просила скасувати оскаржувану ухвалу та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Крім того, захисником заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали від 16.02.2023. В обґрунтування доводів клопотання указала, що повний текст оскаржуваного рішення нею було отримано лише 23.02.2023, що указує про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 16 лютого 2023 року.

Прокурор до суду не з`явився, будь - яких заяв про відкладення розгляду справи із зазначенням поважних причин неявки від нього до суду не надходило. Від захисника ОСОБА_7 надійшла заява в якій остання підтримала вимоги поданої апеляції скарги та просила проводити розгляд за її відсутності, у зв`язку із захворюванням.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 422-1 КПК України неявка сторін не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та клопотання, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Наведені обставини захисником ОСОБА_7 в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали від 16.02.2023, що перешкодили їй подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк, підтверджуються наявними у провадженні даними, а тому причини пропуску цього строку слід визнати поважними і на підставі ст.117 КПК України пропущений строк слід поновити.

Як вбачається з апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , нею порушене питання про скасування оскаржуваної ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 16 лютого 2023 року.

Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що строк тримання ОСОБА_6 під вартою був продовжений, та на момент розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 щодо ОСОБА_6 судом першої інстанції ухвалений обвинувальний вирок. Ці обставини у поєднанні із положеннями ст.ст. 196, 197, 199 КПК України дають підстави стверджувати те, що строк дії ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 16 лютого 2023 року закінчився. Відтак, на день розгляду справи судом апеляційної інстанції ухвала Солом`янського районного суду м. Києва від 16 лютого 2023 року втратила чинність, висновки, які були зроблені у цій ухвалі, на сьогоднішній час втратили своє юридичне значення, що указує на неможливість скасування цієї ухвали судом апеляційної інстанції.

Необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

За своєю правовою природою ризик вчинення підозрюваним, обвинуваченим дій (поведінки підозрюваного, обвинуваченого), перелік яких визначений ч.1 ст. 177 КПК України, є твердженням, яке ґрунтується на доказах про імовірність протидії підозрюваного, обвинуваченого кримінальному провадженню у однин із способів, зазначених в указаній нормі закону. Така протидія може мати місце як у майбутньому, так і нинішньому чи минулому. Проте, існування можливості такої протидії на майбутнє повинно підтверджуватися доказами станом на момент ухвалення відповідного рішення. Це твердження знайшло своє підтвердження у ряді статей діючого КПК України. Зокрема, аналіз положень ч.2 ст. 177, ч.1 ст. 194, ч.1 ст.196, ч.3 ст. 199 КПК України дає підстави стверджувати те, що як у випадку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і у випадку продовження строку дії цього запобіжного заходу суд вирішує питання про існування ризиків станом на час ухвалення відповідного рішення. У зв`язку із цим, колегія суддів вважає, що перевірка висновків суду першої інстанції про існування того чи іншого ризику, передбаченого ч.1 ст. 177 КПК України, можлива лише під час дії ухвали про застосування запобіжного заходу чи продовження строку тримання під вартою, тобто у час, коли ці ризики дійсні та існує реальна можливість перевірки їх існування. Та обставина, що станом на час розгляду справи оскаржувана ухвала втратила чинність унеможливлює скасування цієї ухвали, що указує на необґрунтованість вимог захисника обвинуваченого в частині скасування цієї ухвали. Колегія суддів також зважає на те, що у відповідності із вимогами ст. 407 КПК України до повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги відноситься прийняття рішення пов`язаного виключно із втручанням у судове рішення шляхом його зміни чи скасування або невтручання, шляхом залишення цього рішення без змін. У зв`язку із цим, за відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення, як такого, яке втратило чинність, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити будь-яке рішення щодо тих обставин, які наведені апелянтом у апеляційній скарзі.

Колегія судів зважає і на те, що нормами КПК України не передбачається можливості залишення апеляційної скарги без розгляду. Наведені вище обставини не дають також підстав для закриття апеляційного провадження.

Із урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги у зв`язку із неможливістю скасування ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 16 лютого 2023 року, а тому колегія суддів залишає апеляційну скаргу захисника без задоволення, а зазначену ухвалу - без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Поновити захиснику ОСОБА_7 пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 16 лютого 2023 року щодо ОСОБА_6 .

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 16 лютого 2023 рокупро продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

______________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4