Єдиний унікальний номер 333/6634/23
Провадження 1-кс/333/2524/23
УХВАЛА

Іменем України

10 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , дізнавача ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання дізнавача про арешт майна у кримінальному провадженні №0000328 від 08.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

09.08.2023 дізнавач СД відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області звернувся до суду із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №0000328 від 08.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 08.08.2023 року, о 14:58 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 08.08.2023 року за адресою: м. Запоріжжя, Оріхівське шосе, біля буд. 7-А, державний службовець сервісного центру МВС повідомив, що автомобіль Ауді Q5, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , під керуванням гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час перевірки транспортного засобу було виявлено ознаки можливої підробки він-коду на кузові. (ЄО 15263 від 08.08.2023 року).

08.08.2023, в період часу з 18 години 15 хвилин до 18 години 45 хвилин, під час огляду місця події за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, біля буд. 40, виявлено та вилучено:

- автомобіль марки «Ауді Q5», в кузові синього кольору, з державними номерними знаками « НОМЕР_1 »;

- свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 ;

- ключ-брелок у шкіряному чохлі від автомобіля «Ауді Q5».

08.08.2023 дізнавачем СД відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області лейтенантом поліції ОСОБА_3 винесено постанову про визнання марки «Ауді Q5», в кузові синього кольору, з державними номерними знаками « НОМЕР_1 » - речовим доказом та поміщено його на стоянку ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, 40. Крім того, визнано речовими доказами свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 та ключ-брелок у шкіряному чохлі від автомобіля «Ауді Q5», які долучено до матеріалів кримінального провадження.

Вилучений автомобіль перебуває у користуванні громадянки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (м.т. НОМЕР_4 ).

Згідно свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу вилучений автомобіль належить ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 ).

Згідно інформації Інтерполу автомобіль Ауді Q5, VIN НОМЕР_2 вважається викраденим. Дата крадіжки 2019-11-12, країна повідомлення про крадіжку Польща.

З урахуванням викладеного є підстави вважати, що, згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, згаданий автомобіль марки «Ауді Q5», в кузові синього кольору, з державними номерними знаками « НОМЕР_1 », свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 , ключ-брелок у шкіряному чохлі від автомобіля «Ауді Q5» - являються речовими доказами, тобто матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Автомобіль марки «Ауді Q5», в кузові синього кольору, з державними номерними знаками « НОМЕР_1 », свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 , ключ-брелок у шкіряному чохлі від автомобіля «Ауді Q5» належать до категорій тимчасово вилученого майна, а саме зазначених у п.п. 1,3,4 ч. 2 ст. 167 КПК України, а саме майно, щодо якого є підстави вважати, що воно виготовлено та використано як засоби вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, а також одержано внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В судовому засіданні, дізнавач ОСОБА_3 у повному обсязі підтримав клопотання та послався на обставини, які у ньому були викладені.

Захисник ОСОБА_5 та власник майна ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання дізнавача, оскільки автомобіль належить останній на праві приватної власності.

Заслухавши думку учасників процесу дослідивши матеріали додані до клопотання, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання слідчого, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 08.08.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України (кримінальне провадження №0000328).

Клопотання дізнавача про арешт майна погоджене прокурором. У ньому зазначено підстави, у зв`язку з якими необхідно здійснити арешт майна та конкретизовано майно, що належить арештувати, тобто клопотання оформлене відповідно до вимог ст.171 КПК України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження та долучені документи, що підтверджують обставини, викладені у клопотанні, а саме: протоколом огляду місця події від 08.08.2023, протокол допиту відка, та іншими матеріалами клопотання.

Частиною першою, пунктом 7 частини 2 статті 131 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Заходами забезпечення кримінального провадження є: арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

З огляду на викладене слідчий суддя вважає, що майно вилучене 08.08.2023 в ході проведення огляду місця події,а саме: автомобіль марки «Ауді Q5», в кузові синього кольору, з державними номерними знаками « НОМЕР_1 », свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 , ключ-брелок у шкіряному чохлі від автомобіля «Ауді Q5» підпадає під критерії речових доказів.

Крім цього, слідчим суддею встановлено, що автомобіль марки «Ауді Q5», в кузові синього кольору, з державними номерними знаками « НОМЕР_1 », свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 , ключ-брелок у шкіряному чохлі від автомобіля «Ауді Q5» належить на праві приватної власності ОСОБА_6 .

Частиною 3 ст. 170 КПК встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України в свою чергу підкреслює, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості приховування, знищення, використання, перетворення, пересування та відчуження. З метою забезпечення схоронності речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним в статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 19.11.2012 № 1104 (далі - Порядок), цей Порядок визначає правила зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, та схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження.

Відповідно до п. 4 Порядку, речові докази, крім тих, що повернуті власнику або передані йому на відповідальне зберігання, реалізовані, знищені, технологічно перероблені, зберігаються до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку. Якщо через громіздкість чи з інших причин речові докази не можуть бути передані суду, вони зберігаються в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку, до набрання законної сили судовим рішенням, яким закінчується кримінальне провадження або вирішується спір про їх належність у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19.11. 2012 року за № 1104, зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

У відповідності до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких спів мірні їх вартості повертаються власнику (законному володільцю), або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Відповідно до положень діючого законодавства в окремих випадках орган дізнання, досудового слідства, суд може повернути власникам вилучені у них речі для зберігання і до прийняття рішення у справі, якщо буде визнано, що це не призведе до виникнення перешкод для успішного провадження у справі.

Враховуючи викладене, наслідки арешту майна для власника майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, суд приходить до висновку про наявність правових підстав до часткового задоволення вказаного клопотання, та вважає можливим змінити місце зберігання арештованого майна та передати його на відповідальне зберігання власнику майна ОСОБА_6 з покладенням на неї обов`язку забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу за адресою: АДРЕСА_2 до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку, та попередити останнього про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст.167, 170-175, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання дізнавача, яке погоджене з прокурором задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучені 08 серпня 2023 року під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 , позбавивши користувачів та власника права на відчуження зазначеним майном, до прийняття рішення по кримінальному провадженню, а саме: автомобіль марки «Ауді Q5», в кузові синього кольору, з державними номерними знаками « НОМЕР_1 »; свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 ; ключ-брелок у шкіряному чохлі від автомобіля «Ауді Q5» та передати його на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 з покладенням на неї обов`язку забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу за адресою: АДРЕСА_2 , - до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку.

Попередити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України за розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення майна, або вчинення інших незаконних дії з зазначеним майном, на який накладено арешт.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту оголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1