ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/891/23

Провадження № 1-кп/568/91/23

21 серпня 2023 року м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Радивилів кримінальне провадження №0000132 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Малі Дорогостаї Млинівського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх чи непрацездатних осіб не має, не депутата, відповідно до ст.89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

27 травня 2023 року близько 11 години ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що Указом Президента України за №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території України введено воєнний стан, який продовжено Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023, перебуваючи в житловому будинку ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_1 , в одній із кімнат виявив гаманець блакитного кольору, що належав ОСОБА_6 , в якому заходились грошові кошти (польські злоті) та вирішив ними заволодіти. Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на особисте збагачення за рахунок викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, переконавшись, що його дії не будуть помічені власником майна та сторонніми особами, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, викрав 300 польських злотих, що еквівалентно 2610,30 гривень. В результаті протиправних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_6 заподіяно матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та пояснив суду, що в травня 2023 року, перебуваючи в будинку ОСОБА_5 , в одній із кімнат будинку побачив гаманець, належний ОСОБА_6 , в якому знаходились грошові кошти - польські злоті. Він вирішив викрасти вказані грошові кошти. Пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, в тому числі і власник гаманця, він забрав грошові кошти із гаманця та залишив місце події. Викрадені грошові кошти в подальшому використав для власних потреб. У вчиненому щиро розкаюється, завдані збитки потерпілій відшкодував.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, подавши заяву, згідно з якою просить проводити судовий розгляд без її участі.

Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував проти визнання недоцільним дослідження доказів у повному обсязі так як повністю погодився з висунутим обвинуваченням, висновки якого утворюють склад злочину передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Прокурор в судовому засіданні висловив позицію щодо необхідності призначення обвинуваченому покарання у виді позбавленнояволі на строк 5 років. Також вважає за можливе звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України, оскільки він розкаявся у скоєному зробив для себе належні висновки, повністю відшкодував шкоду, завдану кримінальним правопорушенням.

Покази обвинуваченого ОСОБА_3 , допитаного в судовому засіданні, послідовні і логічні, повністю співпадають з фабулою обвинувачення, чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірність картини злочину за допитом обвинуваченого не викликає сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

В зв`язку з викладеним, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, крім допиту обвинуваченого, дослідження доказів, що характеризують особу обвинуваченого, матеріалів, що стосуються речових доказів та процесуальних витрат у вказаному кримінальному провадженні.

При цьому суд враховує, що обвинувачений вірно розуміє зміст цих обставин, не має сумнівів стосовно добровільності його позиції, а також йому та іншим учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Відповідно до положень ст.65 КК України, у кожному конкретному випадку суд має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Досліджуючи дані про особу, суд повинен з`ясувати вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), матеріальний стан тощо.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

У відповідності зі ст.12 КК України, кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 відноситься до тяжких злочинів, обвинувачений на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, в силу ст.89 КК України є несудимим.

Пом`якшуючою покарання обставиною згідно ст.66 КК України - є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст..67 КК України у кримінальному проваджені не встановлено.

Суд також враховує досудову доповідь від 03.08.2023 р., підготовлену провідним спеціалістом Дубенського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області ОСОБА_7 стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 за висновком якої існує середня ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства. В разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на обвинуваченого обов`язку, передбаченого ч.3 ст.76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Досліджені в ході судового розгляду обставини справи, дані про особу обвинуваченого, з урахуванням його відношення до вчиненого, поведінки після вчинених правопорушень, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на певний строк, в межах санкції даної статті. Однак, враховуючи тяжкість та обставини вчиненого правопорушення, а також особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про можливість його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень без відбування покарання і вважає за можливе, застосувавши ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувався і підстав для його застосування суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 349, 366-368, 371, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1, 3 ст.76 КК України на час іспитового строку покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з органом пробації.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення;

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1