Справа № 206/1746/23
Провадження № 1-кс/206/567/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 , розглянувши матеріали клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Луганській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Луганської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000180 внесеного 29 вересня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Луганській області ОСОБА_3 про арешт майна.

Клопотання обґрунтовано тим, що 12 серпня 2022 року між Сєвєродонецькою міською військово-цивільною адміністрацією () в особі керівника ОСОБА_7 , з однієї сторони, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8 (ІПН НОМЕР_1 ) укладено договір № 06, згідно якого ФОП ОСОБА_8 зобов`язується передати (поставити) Сєвєродонецькій міській ВЦА товар код ДК 021:2015, код 03410000-7 деревину (ліс хвойних порід) за цінами, визначеними у специфікації до договору.

Відповідно до п. п. 1.2., 3.1., 3.2., 4.1., 4.2, 5.1 5.4., 10.1. предметом Договору є деревина (ліс хвойних порід) об`ємом 250 м. куб. Ціна Договору становить 1 500 000,00 грн. Ціни на товар встановлюються з урахуванням доставки без розвантаження відповідно до додатку № 2 Договору. Розрахунки за товар здійснюються протягом 30-ти банківських днів з дати отримання товару за місцем поставки. Розрахунки між сторонами проводяться в національній валюті України гривні. Вид розрахунків безготівковий, шляхом перерахування Сєвєродонецькою міською ВЦА грошових коштів на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_8 . Строк (термін) поставки (передачі) товару: 01 жовтня 2022 року (включно). Місце поставки (передачі) товару: за адресами зазначеними у додатку № 2 до Договору. Поставка (передача) товару здійснюється дрібними партіями (або в повному обсязі) транспортом ФОП ОСОБА_8 , згідно наданих заявок Сєвєродонецькою міською ВЦА. Транспортування, завантаження та доставка без розвантаження до місця призначення товару здійснюється ФОП ОСОБА_8 . Приймання-передача товару здійснюється сторонами в порядку, що визначається чинним законодавством України. Договір про закупівлю набирає чинності з моменту підписання та діє до 31 грудня 2022 року включно, а в частині взятих зобов`язань до повного їх виконання.

Встановлено, що у специфікації до договору № 06 від 12.08.2022 (додатку № 1 Договору) зазначено такий товар ліс хвойних порід, об`ємом 250 м. куб., ціна 6 000,00 грн. без ПДВ, вартість 1 500 000,00 грн. без ПДВ. Додатком № 2 до Договору визначено місце поставки (передачі) товару, яким є м. Покровськ Донецької області.

Згідно накладної від 12 серпня 2022 року № 01/08 встановлено, що ФОП ОСОБА_8 відвантажив, а ОСОБА_9 отримав деревину (ліс хвойних порід) у кількості 250 куб. м., ціною 6 000,00 грн., на загальну суму 1 500 000,00 грн.

Однак досудовим розслідуванням встановлено, що станом на 12 серпня 2022 року товар - деревина (ліс хвойних порід) у кількості 250 куб. м. фактично не був отриманий посадовими особами Сєвєродонецької міської ВЦА, та в цей час ФОП ОСОБА_8 не поставлявся.

16 серпня 2022 року, на підставі цієї ж накладної від 12 серпня 2022 року № 01/08 та договору № 06 від 12.08.2022, ФОП ОСОБА_8 перераховано грошові кошти на суму 1 500 000 грн. (без ПДВ) за постачання 250 куб. м. деревини (ліс хвойних порід), яка була спрямована на здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Окрім цього, досудовим розслідуванням попередньо встановлено, що максимальна ринкова вартість деревини на території України на момент укладання договору складає 2 500 грн. за куб. м., що вказує на придбання Сєвєродонецькою міською ВЦА деревини за значно завищеною ціною.

Вказані обставини дають підстави вважати, що посадові особи Сєвєродонецької міської ВЦА за попередньою змовою групою осіб здійснили розтрату бюджетних коштів у великих розмірах.

Також встановлено, що ФОП ОСОБА_8 здійснювалося перевезення деревини за умовами договору від 12 серпня 2022 року № 06 за допомогою, зокрема, наступних вантажних транспортних засобів: автомобіля DAF XF 105.410, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з причепом SCHMITZ SPR 27, реєстраційний номер НОМЕР_3 , автомобіля DAF XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_4 , з причепом KOEGEL SN 24, реєстраційний номер НОМЕР_5 .

В своєму клопотанні слідчий просить накласти арешт на майно, яке на праві власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на автомобіль DAF FX 105.410, реєстраційний номер НОМЕР_2 , із забороною його відчуження, розпорядження та користування будь-яким особам без дозволу слідчого або прокурора, обґрунтовуючи це тим, що вказане майно підлягає спеціальний конфіскації, а також з метою забезпечення його збереження, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання з наведених у ньому підстав та просили його задовольнити в повному обсязі.

Захисник-адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна, оскільки в силу положень кримінально-процесуального законодавства з клопотанням про арешт майна третьої особи до слідчого судді має звертатися саме прокурор, а не слідчий за погодженням з прокурором, саме клопотання взагалі не погоджене прокурором, а лише підписано ним. В клопотанні слідчого не визначено суму збитків завданих кримінальним правопорушенням, не зазначено конкретну дату та місце його скоєння.

Крім того, право власності на вказаний транспортний засіб набуто ОСОБА_8 задовго до обставин подій викладених у клопотанні, тобто він є добросовісним набувачем вказаного майна, у зв`язку із чим на таке майно може бути накладено арешт тільки з метою збереження речових доказів. Положення ч. 4 ст. 191 КК України взагалі не передбачають покарання у вигляді конфіскації майна. З долученої товарно-транспортної накладної неможливо встановити, що до Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації ОСОБА_8 було поставлено 30 кубічних метрів деревини.

Вислухавши доводи слідчого, прокурора та захисника-адвоката, дослідивши письмові матеріали клопотання та врахувавши встановлені в судовому засіданні обставини, приходжу до висновку про відмову у його задоволенні з огляду на наступне.

Судом встановлено, що в провадженні Слідчого Управління ГУНП в Луганській області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР № 0000180 від 29 вересня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

12 серпня 2022 року між Сєвєродонецькою міською військово-цивільною адміністрацією Сєвєродонецького району Луганської області, в особі керівника ОСОБА_7 (покупець) та ФОП ОСОБА_8 (постачальник) укладено договір № 6 предметом якого є те, що постачальник зобов`язується передати (поставити) Покупцю товар код ДК 021:2015, код 03410000-7 Деревина (ліс хвойних порід), визначений за цінами (товар), зазначений у специфікації Додаток № 1, а покупець прийняти і оплатити такий товар. Найменування та кількість товару: код ДК 021:2015, код 03410000-7 Деревина (ліс хвойних порід) 250, м. куб. Ціна договору становить 1 500 000,00 гривень, в тому числі ПДВ 0,00 гривень. Ціни на товар встановлюються з урахуванням доставки без розвантаження відповідно до додатку № 2 до договору. Розрахунок за товар здійснюється протягом 30-ти банківських днів з дати отримання товару за місцем доставки. У разі затримки бюджетного фінансування розрахунок за поставлений товар здійснюється протягом 30-ти банківських днів з дати отримання покупцем бюджетного призначення на фінансування закупівлі на свій реєстраційний рахунок. Строк поставки: 01 жовтня 2022 року (включно), місце поставки (передачі) товару: за адресами зазначеними у додатку № 2. Поставка (передача) товару здійснюється дрібними партіями (або в повному обсязі) транспортом постачальника, згідно наданих заявок покупцем.

Додаток 1 специфікація до договору № 06 від 12 серпня 0222 року з якої вбачається: товар ліс хвойних порід у кількості 250,00 метрів кубічних, ціна без ПДР 6000,00 гривень, сума без ПДВ 1 500 000,00 гривень. Специфікацією підписано сторонами договору.

Додаток 2 місце поставки (передачі) товару, з якого вбачається, що місцем поставки є м. Покровськ, Донецька область. Документ підписано сторонами договору.

З накладної № 01/08 від 12 серпня 2022 року вбачається, що Сєвєродонецька міська військово-цивільна адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області на підставі договору № 06 від 12 серпня 2022 року отримала від ОСОБА_8 деревину (ліс хвойних порід) у кількості 250,00 метрів кубічних, на суму 1 500 000,00 гривень.

Згідно з платіжним дорученням № 289 від 15 серпня 2022 року Сєвєродонецька міська військово-цивільна адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області сплатила на рахунок ФОП ОСОБА_8 суму 1 500 000,00 гривень з призначенням платежу: оплата за деревину (ліс хвойних порід) 250 метрів кубічних на здійснення зах. правового режиму воєнного стану, накладна № 01/08 від 12 серпня 2022 року, договір 06 від 12 серпня 2022 року.

До матеріалів клопотання також долучено аукціонні свідоцтва від 18 серпня 2022 року, 29 вересня 2022 року, договори купівлі-продажу необробленої деревини № 1192/238-2022 від 18 серпня 2022 року, № 1461/278-2022 від 29 вересня 2022 року з яких вбачається, що ОСОБА_8 придбав деревину у ДП «Білоцерківське лісове господарство» необроблену деревину у загальному обсязі 400 метрів кубічних та згідно графіків їх поставки, остання мала бути поставленою покупцю впродовж серпня грудня 2022 року.

З відомостей наданих Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Луганській області (філія ГСЦ МВС) на ім`я Начальника Сєвєродонецького РВ 3 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_10 від 28 березня 2023 року вбачається, що автомобіль DAF FX 105.410, державний номер НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 .

Відповідно до ст. 131 КПК України арешт майна є різновидом заходів забезпечення кримінального провадження та застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Слідчий суддя не погоджується з доводами слідчого про те, що вказаний транспортний засіб використовувався як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, оскільки до клопотання слідчого не долучено відповідних доказів.

Так, з товарно-транспортної накладної від 23 серпня 2022 року вбачається, що перевізником є ФОП ОСОБА_8 , автомобіль ДАФ, державний номер НОМЕР_2 . Пункт навантаження Сухоліське лісництво, м. Добропілля, вантажоодержувач: ФОП ОСОБА_8 . Вантаж: круглі лісоматеріали довжиною 4 метри, у кількості 195 штук об`ємом 30,0490 метрів кубічних.

Вказана накладна не є доказом того, що ОСОБА_8 перевозив деревину об`ємом 30,0490 метрів кубічних 23 серпня 2022 року на виконання саме укладеного між ним та Сєвєродонецькою міською військово-цивільною адміністрацією Сєвєродонецького району Луганської області договору № 06 від 12 серпня 2022 року.

Прокурор в судовому засіданні пояснив, що метою арешту є саме спеціальна конфіскація, а не збереження речових доказів, що виключає можливість накладення арешту на вказане майно, оскільки ОСОБА_8 є добросовісним набувачем транспортного засобу DAF FX 105.410, реєстраційний номер НОМЕР_2 , доказів протилежного до клопотання про арешт майна не долучено.

Слідчим не долучено відомостей щодо часу набуття ОСОБА_8 права власності на транспортний засіб DAF FX 105.410, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в той час, як захисник-адвокат ОСОБА_6 пояснив, що ОСОБА_8 набув право власності на останній майже три роки тому та є його добросовісним набувачем, оскільки на час вказаних у клопотанні подій, він вже був власником цього майна.

На підставі ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 не є підозрюваним та жодній особі про підозру не повідомлялось.

Відповідно до ч. 1 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.

За змістом ч. 2 ст. 64-2 КПК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Водночас із цим, до слідчого судді із клопотанням про арешт майна третьої особи звернувся не прокурор, а слідчий.

У клопотанні відсутні відомості, які б вказували на те, що останнє погоджено прокурором.

Слідчий суддя вважає, що положення ч. 1 ст. 171 КПК України передбачають право звернення з клопотанням про арешт майна до слідчого судді як прокурора так і слідчого за погодженням з прокурором, однак за змістом спеціальної норми ч. 2 ст. 64-2 КПК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення саме прокурора до суду із клопотанням про арешт майна, а тому враховуючи той факт, що ставиться питання про арешт майна з метою спеціальної конфіскації, ОСОБА_8 не повідомлено про підозру, тому останній є третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, а отже клопотання повинно було бути подане саме прокурором.

Крім того, на підставі п. 4 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Разом з тим, у клопотанні слідчого не зазначено розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, що перешкоджає співставленню вартості майна, яке належить арештувати з розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Слідчим суддею також враховується та обставина, що санкцією частини 4 статті 191 КК України взагалі не передбачено покарання у вигляді конфіскації майна, а транспортні засоби використовуються ОСОБА_8 , як добросовісним набувачем при здійсненні ним основного виду його господарської діяльності, що об`єктивним чином виключає необхідність втручання у його діяльність шляхом накладенні арешту на вказане майно.

В клопотанні слідчого зазначені ризики з числа визначених у абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, зокрема це ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, однак слідчий в своєму клопотанні не обґрунтовує наявність таких ризиків, а лише посилається на них, що вказує на формальний їх характер та власні припущення.

За змістом з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

З огляду на це слід зазначити, що арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право власника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини.

При цьому у рішеннях у справах «Фокм, Кемпбел і Гарлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України» суд звертає увагу на те, що доцільність та вмотивованість застосування заходів забезпечення кримінального провадження передбачає існування фактів або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин; такі факти не можуть спиратися на голе припущення, і повинні бути чимось більшим, ніж нечітка здогадка або непідтверджена підозра.

За таких умов, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, врахувавши обставини встановлені в ході його розгляду, приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Ухвалюючи саме таке рішення, судом враховано також практику Європейського суду з прав людини, який у своїй діяльності керується принципом пропорційності, як дотримання «справедливого балансу» між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Луганській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Луганської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000180 внесеного 29 вересня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1