Провадження № 1-в/641/205/2023 Справа № 641/4833/23
У Х В А Л А

21 серпня 2023 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Слобідського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку,-

ВСТАНОВИВ:

До Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшло подання начальника Слобідського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 01.12.2010 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16.12.2013 р. на підставі ст. 82 КК України замінено невідбуту частину покарання у виді обмеження волі 1 рік 1 місяці 19 днів більш м`яким у виді виправних робіт на 1 рік 1 місяць 19 днів з утримання 20% із заробітку на користь держави. Ухвала набрала законної сили 24.12.2013 року. 29.01.2014 року Слобідським відділом РВ філії ДУ "Центр пробації" в Харківській області ОСОБА_4 ознайомлено з порядком та умовами відбуття покарання у виді виправних робіт під розписку. Засуджений ОСОБА_4 працевлаштований на посаді вантажника у ФОП " ОСОБА_5 ". Відрахування розпочато з 12.02.2014 року, кошти перераховано в повному обсязі, включно за січень 2015 року. 17.02.2015 року засуджений не прибув до УОзПП для реєстрації, причини неявки не повідомив. 19.02.2015 року в ході бесіди з бабусею засудженого ОСОБА_6 , стало відомо, що засуджений ОСОБА_4 виїхав до РФ. 23.02.2015 року надійшло повідомлення з ФОП " ОСОБА_5 ", про те, що ОСОБА_4 з 02.02.2015 року не з`являється на робочому місці без поважних причин та з 12.02.2015 року його було звільнено. 24.02.2015 року до прокуратури скероване подання щодо вирішення питання про притягнення засудженого ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, яке було списано до архіву 21.04.2015 року. Станом на 09.08.2023 року відбутий термін покарання у виді виправних робіт складає 11 місяців 13 днів, невідбута частина покарання складає 1 місяць 16 днів. До адміністративної відповідальності ОСОБА_4 не притягувався. Таким чином,

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомив.

Представник Слобідського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд подання за його відсутності, подання підтримав, просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення подання не заперечує.

Суд, розглянувши подання, перевіривши матеріали особової справи ОСОБА_4 , зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Згідно з ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Частиною 4 ст. 80 КК України встановлено, що перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Таким чином, положення ст. 80 КК України застосовуються у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв?язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 5-324кc15 (постанова від 24.12.2015) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч. 3 ст. 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч. 3 ст. 80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч. 1 ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

3 огляду на викладене, зазначена норма кримінального закону передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв?язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання. Верховний Суд (зокрема, постанова Касаційного кримінального суду Верховного суду від 20.10.2021 у справі № 487/3326/15-к) неодноразово зазначав, що правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов?язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов?язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас, засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв?язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

За таких обставин застосування статті 80 КК передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності. Проте ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми, а саме лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Відповідно до приписів ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Як вбачається із матеріалів особової справи, вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01.12.2020 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України, та призначеного покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16.12.2013 року на підставі ст. 82 КК України замінено невідбуту частину покарання у виді обмеження волі 1 рік 1 місяці 19 днів більш м`яким у виді виправних робіт на 1 рік 1 місяць 19 днів з утримання 20% із заробітку на користь держави.

Вищевказаний вирок та ухвалу суду направлено на виконання до Слобідського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, який ознайомив ОСОБА_4 з порядком та умовами відбуття покарання у виді виправних робіт, про що надав розписку.

Засуджений ОСОБА_4 був працевлаштований на посаді вантажника у ФОП « ОСОБА_5 ». Відрахування розпочато з 12.02.2014 року, кошти перераховано в повному обсязі, включно за січень 2015 року.

17.02.2015 року засуджений не прибув до УОзПП для реєстрації, причини неявки не повідомив. 19.02.2015 року в ході бесіди з бабусею засудженого громадянкою ОСОБА_6 стало відомо, що ОСОБА_4 виїхав до РФ.

23.02.2015 року до Слобідського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області надійшло повідомлення з ФОП « ОСОБА_5 », згідно якого стало відомо, що засуджений ОСОБА_4 з 02.02.2015 року не з?являється на робочому місці без поважних причин та з 12.02.2015 року його було звільнено.

24.02.2015 року до прокуратури Комінтернівського району м. Харкова скероване подання щодо вирішення питання про притягнення засудженого ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності. 30.04.2015 року за вх. № 727 до Слобідського РВ надійшов Висновок відділу поліції від 21.04.2015 року, згідно з яким матеріали за поданням списано до архіву, при встановленні місцезнаходження гр. ОСОБА_4 буде проведено додаткову перевірку.

Згідно довідки про притягнення до кримінальної відповідальності. наданої УІАП ГУНП в Харківській області, відносно ОСОБА_8 до ЄРДР внесено КП № 0004404 від 26.08.2014 року за ч. 2 ст. 185 КК України. Вказане КП направлено на розгляд ло Московського районного суду м. Харкова.

30.04.2015 року стосовно ОСОБА_4 розпочаті першочергові розшукові заходи з виявлення засуджених, місцезнаходження яких невідоме, та направлені відповідні запити.

Згідно відомостей, наданих ВП № 2 ХРУП № l ГУНП в Харківській області (вх. № 2513 від 28.12.2015 р.). гр. ОСОБА_4 24.01.2015 року перетнув державний кордон України і виїхав до РФ на автомобільному транспорті.

24.05.2016 року до Харківської міської прокуратури № 5 повторно направлено подання про притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності. Відділом поліції № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області 11.06.2016 року за результатами розгляду подання до ЄРДР внесено КП № 0001247 за ч. 1 ст. 382 КК України.

Згідно відповіді з відділу поліції за вх. № 1267 від 10.06.2020 року вказане кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України.

Згідно повідомлення за вх. № 6272 від 01.11.2016 року, ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 23.09.2015 року ОСОБА_4 оголошено у розшук.

Станом на 09.08.2023 року КП № 0004404 від 26.08.2014 року за ч. 2 ст. 185 КК України перебуває на розгляді Октябрського районного суду м. Полтави (у зв?язку зі зміною підсудності). Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 01.05.2023 року надано дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. строк дії ухвали до 01.05.2024 року.

Станом на 09.08.2023 року відбутий термін покарання у виді виправних робіт складає 11 місяців 13 днів, невідбута частина покарання складає 1 місяць 16 днів.

Згідно витягу з ІТС «Інформаційний портал НІУ» громадянин ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності не притягувався.

Вищевикладене свідчить про те, що для звільнення від відбування покарання громадянина ОСОБА_4 у зв`язку із закінчення строків виконання обвинувального вироку на підставі ч. 1 ст. 80 КК України правові перешкоди відсутні.

З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Керуючись ст.ст. 80 КК України, ст.ст. 537,539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Подання начальника Слобідського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного йому вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01.12.2010 року, зміненого ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16.12.2013 року, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 7 діб з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1