У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.05.2023 року, якою стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 321 КК України

- обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15.07.2023 року включно з визначенням розміру застави у сумі 134 200 гривень.

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

захисник ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 . Застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15.07.2023 року включно з визначенням розміру застави у сумі 134 200 гривень.

У разі звільнення ОСОБА_6 під заставу, зобов`язано його прибувати за всіма викликами слідчого, прокурора та суду, а також на строк до 17.07.2023р.: повідомляти про зміну місця мешкання та засобів зв`язку; не виїжджати за межі Херсонської області, здати на зберігання паспорт для виїзду за кордон.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі захисник вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною. На думку захисника, стороною обвинувачення не була доведена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Зазначає, що ОСОБА_6 раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, має конкретне місце проживання, в судовому засіданні заявляв, що не збирається ухилятися від процесу досудового розслідування, знищувати докази, впливати на свідків та здійснювати нові кримінальні правопорушення, вину в інкримінованому діянні визнає повністю.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 слідчим суддею встановлені наступні обставини.

В провадженні ОВС відділу СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження за фактом кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 321 КК України. 17.05.2023 року ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 321 КК України. Згідно повідомлення ОСОБА_8 , керуючись корисливими мотивами, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи, що «ртуть металева» є небезпечною отруйною речовиною, за незаконне придбання, зберігання з мстою збуту та збут якої передбачена кримінальна відповідальність, у невстановлений слідством час та за невстановлених обставин (місце та спосіб) незаконно придбала отруйну речовину - «ртуть металеву» у кількості приблизно 1 кілограм, яку зберігала з метою подальшого збуту у невстановленому місці. З метою збуту отруйної речовини - «ртуть металева», ОСОБА_8 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше січня 2023 року вступила у злочинну змову із ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , яким доручила здійснювати пошук потенційних покупців отруйної речовини, а також організацію збуту ртуті металевої (проведення зустрічей з покупцями, демонстрація товару, передача ртуті та отримання грошових коштів в якості оплати за придбання отруйної речовини).

Задля реалізації спільного з ОСОБА_8 умислу на збут вказаної отруйної речовини ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, діючи конспіративно, розпитували своїх знайомих щодо можливості продажу отруйної речовини - «ртуті металевої».

Так, в кінці січня 2023 року (точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлена) ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , реалізуючи раніше узгоджений з ОСОБА_8 злочинний план, направлений на збут отруйної речовини будучи знайомими з ОСОБА_10 запропонували останньому придбати «ртуть металеву» вагою близько 1 кілограму за грошові копни у сумі 900 000 (дев`ятсот тисяч) доларів США.

ОСОБА_10 , не бажаючи виконувати незаконні дії, усвідомлюючи протиправність дій ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , розуміючи, що «ртуть металева» є небезпечною та отруйною речовиною, повідомив про злочин до правоохоронних органів.

25.04.2023 ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , отримавши від ОСОБА_8 отруйну речовину - ртуть металеву в об`ємі близько 1 кілограму, зберігаючи останню при собі, прибули до міста Миколаєва Миколаївської області з метою подальшого збуту частини отруйної речовини ОСОБА_10 . В подальшому, 25.04.2023 в денний час, ОСОБА_10 , діючи під контролем правоохоронних органів, із ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії оперативної закупки отруйної речовини, на безоплатній основі придбав у ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , отруйну речовину - «ртуть металеву» об`ємом близько 7 мл. Після чого, придбану за вищевказаних обставин отруйну речовину ОСОБА_10 видав співробітникам правоохоронних органів. Відповідно до висновку експерта №СЕ-19-23/23763-ФХД від 05.05.2023 придбана ОСОБА_10 речовина є ртуттю металічною.

18.05.2023р. слідчим подано клопотання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в якому зазначено, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Прокурор в судовому засіданні зазначив, що неможливо запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого виду запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 . Застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15.07.2023 року включно з визначенням розміру застави у сумі 134 200 гривень.

У разі звільнення ОСОБА_6 під заставу, зобов`язано його прибувати за всіма викликами слідчого, прокурора та суду, а також на строк до 17.07.2023р.: повідомляти про зміну місця мешкання та засобів зв`язку; не виїжджати за межі Херсонської області, здати на зберігання паспорт для виїзду за кордон.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя погоджуючись зі слідчим та прокурором щодо наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які є більш ніж вагомими, вважав, що запобігти сукупності вказаних ризиків шляхом обрання іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не вбачається за можливе.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи фактичні обставини та суспільну небезпечність кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , відомості щодо особи підозрюваного, який не працевлаштований, не має легальних джерел доходу, є мешканцем іншої області, міцних соціальних зв`язків не має, раніше не судимий, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Так, слідчим суддею взято до уваги, що СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000135 від 05.04.2023р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 321 КК України.

17.05.2023р. у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 321 КК України.

ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років.

Надані суду матеріали кримінального провадження містять відомості, які свідчать на даний час про правильність висновку суду щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині.

Така обґрунтованість підтверджується наступними матеріалами: рапортом працівника УСНУ в Миколаївській області про виявлене кримінальне правопорушення від 03.04.2023 (в якому міститься відомості, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення гр. ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 ); протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 08.04.2023, 26.04.2023; протоколом проведення негласної слідчої (розшукової) дії у виді контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки отруйної речовини від 25.04.2023; висновком експерта №СЕ-19-23/23763-ФХД від 05.05.2023 (відповідно до якого невідома речовина придбана 25.04.2023 в ході проведення оперативної закупки є ртутно металічною); постановою про виготовлення несправжніх (імітаційних) засобів для їх подальшого використання під час проведення НСРД від 03.05.2023 (відповідно до якої надано дозвіл на виготовлення спеціальних несправжніх (імітаційних) засобів на загальну суму 900 000 доларів США; протоколом про виготовлення, утворення несправжніх (імітаційних) засобів від 05.05.2023 (в ході якого виготовлені несправжні (імітаційні) засобі номіналом 100 (сто) доларів США в кількості 9000 одиниць на загальну суму 900 000 доларів США, які мають однакову серію та номер кожна, а саме: LD088000091); протоколом затримання ОСОБА_8 в порядку ст. 208 КІІК України; протоколом обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 ( АДРЕСА_2 ) від 17.05.2023; частково власними поясненнями ОСОБА_6 в судовому засіданні; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності, в тому числі й матеріалами НСРД, з яких ще не знято гриф секретності «таємно».

Зважаючи на сукупність отриманих в процесі розгляду клопотання відомостей та даних, що характеризують особу, колегія суддів вважає, що є правильним висновок слідчого судді про існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що зважаючи на те, що в Україні введено воєнний стан, ведуться активні бойові дії та ситуація є нестабільною, в той час як ОСОБА_6 є мешканцем Херсонської області, частина якої й досі є окупованою; зважаючи на те, що останній не працює, у якості джерела заробітку обрав незаконну діяльність з обігу отруйно речовини "ртуть металева"; беручи до уваги те, що наразі досудове розслідування перебуває на початковому етапі, встановлюються обставини та особи, у яких придбавалась ртуть, встановлюються інші можливі фігуранти злочину, окрім того свідок у даному провадженні ОСОБА_10 є знайомим підозрюваного - сукупність вказаних обставин свідчить про те, що перебуваючи на волі підозрюваний матиме можливість впливати на інших ще не встановлених фігурантів злочину та свідка, знищити, сховати або спотворити докази, вчинити інші дії, щоб ввести в оману слідство або суд; враховуючи те, що підозрюваний добровільно злочинні дії не припинив, поки не був затриманий працівниками поліції, що свідчить про стійку схильність до протиправної поведінки, за такого слід погодитися зі слідчим та прокурором щодо наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які є більш ніж вагомими.

Недостатність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 іншого більш м`якого запобіжного заходу обґрунтована наявністю вищевказаних ризиків.

Вищенаведені обставини надають достатньо підстав вважати, що тільки застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 саме такого виняткового найсуворішого запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчим суддею при розгляді клопотання не було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого ним рішення. З огляду на наведене апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.05.2023 року, щодо ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: