Справа № 503/283/23
Провадження № 1-кп/503/42/23
УХВАЛА

Іменем України

03 травня 2023 року м. Кодима

Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Петранка Рожнятівського району Івано-Франківської області, громадянину України, з неповною середньою освітою, не одруженому, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканцю АДРЕСА_2 , раніше судимого: вироком Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 03.09.2010 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді 120 годин громадських робіт; вироком Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 01.02.2011 року за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до покарання у вигляді 3 років 1 дня позбавлення волі, звільненого умовно-достроково 25.01.2013 року на невідбутий термін 9 місяців 28 днів; вироком Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 09.04.2013 року за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік, звільненого 09.04.2014 року по відбуттю терміну покарання; вироком Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 26.08.2014 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді 6 місяців арешту, звільненого 26.05.2015 року по відбуттю терміну покарання; вироком Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 20.05.2015 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді 5 місяців арешту, звільненого 20.10.2015 року по відбуттю терміну покарання; вироком Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 10.04.2017 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі; вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.11.2017 року за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, на підставі ч.5 ст.75 КК України в строк основного покарання у вигляді позбавлення волі зараховано термін попереднього ув`язнення з 06.04.2017 року по 20.06.2017 року, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі; вироком Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 23.03.2018 року за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 28.08.2019 року призначене покарання замінено на обмеження волі на невідбуту частину строку покарання 1 рік 4 місяці 23 дні, звільненого 22.12.2020 року та вироком Біляївського районного суду Одеської області від 08.06.2021 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Кодимського районного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000182 від 20.02.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно обвинувального акту, 17.02.2023 року в період часу з 18 години 00 хвилин до 23 години 59 хвилин, обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи з дозволу потерпілого ОСОБА_6 за місцем його проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , діючи в умовах воєнного стану, введеного в дію та продовженого Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022 року, №259/2022 від 18.04.2022 року, №341/2022 від 17.05.2022 року, №573/2022 від 15.08.2022 року, №757/2022 від 07.11.2022 року та №58/2023 від 06.02.2023 року, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, скориставшись сприятливою для нього обстановкою, коли власник домоволодіння спав та залишив свої речі без нагляду, що на його переконання виключало можливість його втручання чи сторонніх осіб у його незаконні дії, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись в спальній кімнаті вищевказаного житлового будинку з дозволу власника, шляхом вільного доступу, умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, викрав бувший у використанні мобільний телефон марки «Motorola moto E7 power IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , вартістю 3709 гривень 30 копійок червоного кольору з сім-карткою оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 та чохол чорного кольору бувший у використанні, який не становить матеріальної цінності для потерпілого. Після чого, з викраденим майном з місця події зник та розпорядився ним на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 3709 гривень 30 копійок.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявлене клопотання про застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб з визначенням розміру застави в розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених п.п.1,2,3,4,9 ч.5 ст.194 КПК України підтримав. Клопотання обґрунтоване наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, прокурор вказує, що причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами. Обґрунтовуючи можливі ризики, визначені ст.177 КПК України, прокурор зазначив, що обвинувачений проживає в с. Серби Кодимської ТГ Подільського району Одеської області, що розташоване неподалік кордону з Республікою Молдова (Придністровська Молдовська Республіка). Дана обставина підтверджує, що обвинувачений під впливом тяжкості покарання, що йому загрожує у випадку визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення може переховуватися від органу досудового розслідування та суду у спосіб безперешкодного перетинання державного кордону України з невизнаною Придністровською Молдовською Республікою, з якою у України відсутні будь-які міжнародно-правові відносини, а також впливати на свідків, з метою примусу останніх змінити покази на свою користь шляхом вмовлянь, погроз або підкупу. До того ж, обвинувачений ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом невиконання або неналежного виконання покладених на нього обов`язків, оскільки ніде не працює, не одружений, дітей не має та негативно характеризується за місцем проживання. Всі ці обставини вказують на те, що обвинувачений не має стійких соціальних зав`язків, вслід чого може вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи, що раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень. Також прокурор звертає увагу на тяжкість покарання, що передбачено статтею обвинувачення, у разі визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні інкримінованого злочину. Застосування більш м`яких запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, поруки та домашнього арешту є неможливим.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти обрання щодо нього такого запобіжного заходу як тримання під вартою. Його захисник при вирішенні даного питання покладається на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового провадження, оцінивши ступінь обґрунтованості заявленого клопотання щодо забезпечення кримінального провадження та дослідивши обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування, приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. При цьому, положення третього речення ч. 3 ст. 315 КПК України щодо автоматичного продовження строку тримання під вартою чи домашнього арешту без наявності відповідних клопотань учасників кримінального провадження рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2017 від 23.11.2017 року визнано неконституційним. Конституційний Суд України виходить з того, що зміна процесуального статусу особи з підозрюваного на обвинуваченого (підсудного) та початок стадії судового провадження у суді першої інстанції виключають автоматичне продовження застосування запобіжних заходів, обраних слідчим суддею до такої особи на стадії досудового розслідування як до підозрюваного. У вказаному рішенні зазначено, що такий запобіжний захід як тримання під вартою, який обмежує гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, може бути застосований судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження у суді першої інстанції, зокрема під час підготовчого судового засідання, за наявності клопотання прокурора.

Ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 14.03.2023 року застосовано відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів з визначенням розміру застави. При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, з врахуванням вимог ст.177 КПК України, виходив з наявності підстав для застосування вказаного запобіжного заходу, а саме наявності обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, суспільної небезпеки інкримінованого йому злочину та тяжкості покарання, яке загрожує ОСОБА_4 , а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення та в будь-який спосіб перешкоджати кримінальному провадженню. На теперішній час по кримінальній справі здійснюється підготовче провадження. Так, на думку прокурора, на стадії підготовчого провадження по справі лише запобіжний захід у виді тримання під вартою здатний забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків під час розгляду справи, в іншому випадку цілком ймовірно, що обвинуваченим може бути прийнято спроби переховування від суду, а також він може перешкоджати кримінальному провадженню в спосіб вчинення тиску на свідків, які не допитані у судовому засіданні при даному судовому розгляді. Крім того, за переконанням прокурора запобіжний захід у виді тримання під вартою попереджає можливість вчинення обвинуваченим інших злочинів, тому застосування альтернативних запобіжних заходів є недоцільним. Заявлене прокурором клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою за процесуальним змістом і формою відповідають вимогам ст. 184 КПК України. Підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження ст. 194 КПК України визначає: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Суд, при наданні оцінки наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення за ознаками ч.4 ст.185 КК України, - враховує положення статей 368, 369, 371, 374 КПК України, змістом яких передбачено, що надання оцінки доказів у справі відбувається в нарадчій кімнаті на стадії постановлення вироку. Зазначене свідчить про те, що суд на стадії проведення підготовчого судового засідання не може робити висновок щодо «обґрунтованості підозри» шляхом надання оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення, що узгоджується з висновками Європейського суду з прав людини. На думку суду, відомості, викладені в Реєстрі матеріалів досудового розслідування, а також посилання прокурора в клопотанні на матеріали можуть свідчити про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованого кримінального правопорушення. Вагомість таких доказів наразі не викликає сумнівів. Таким чином, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу з огляду потреб судового розслідування. В судовому засіданні прокурором доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто обвинувачений без застосування до нього запобіжного заходу зможе переховуватися від суду. Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, який є тяжким та за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Вказане свідчить, що обвинувачений, перебуваючи на волі, зможе залишити місце проживання та прийняти спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Жодних стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченим не будуть вживатися перешкоди у відправленні правосуддя в спосіб неявки в судові засідання, - судом не встановлено. При наданні оцінки ступеню ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує, що згідно п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яжинський проти Польщі» ризик незаконного впливу обвинувачених особисто на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу. Суд з огляду на вказане, з урахуванням, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 наразі перебуває на стадії підготовчого провадження, судове слідство по справі не розпочате, - вважає, що ризик прийняття обвинуваченим спроб незаконного впливу на свідків, які безпосередньо перед судом не допитані, з метою переконання або змушення останніх надати показання в вигідному для нього аспекті є реальним. Також, суд вважає, що прокурором доведено існування ризиків, визначені п.4 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, а також перешкоджати кримінальному провадженню в інший спосіб, оскільки ОСОБА_4 не працевлаштований, не одружений, за місцем проживання характеризується посередньо, що вказує на відсутність у нього міцних соціальних зав`язків. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі, за вчинення злочинів проти власності та на шлях виправлення не став, має незняту та не погашену судимість за вчинення аналогічного кримінального правопорушення. Перевіряючи наявність законних підстав вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою буде достатнім для запобігання встановленим ризикам кримінального провадження, судом, відповідно до ст. 178 КПК України, оцінено в сукупності фактори, пов`язані з характером особи обвинуваченого, моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, особистими та соціальними обставини його життя, сімейними зв`язками та зв`язками з суспільством. Так, судом враховано, що: 1) за способом життя та економічним становищем: обвинувачений належними доказами не довів суду, що до затримання мав офіційні джерела доходу, займався суспільно-корисною працею, мав міцні соціальні зв`язки; 2) за станом здоров`я: відсутні відомості про незадовільний стан здоров*я обвинуваченого, які б унеможливлювали застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час. Суд, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, вважає, що заявлений прокурором вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, а відтак клопотання прокурора підлягає задоволенню. Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаних ризиків. Однак, враховуючи їх реальне існування, а також оцінюючи сукупність обставин, особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому приходить до висновку про необхідність обрання для нього запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи особу обвинуваченого, його матеріальний стан, обставини кримінального провадження, наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4 та п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, суд вважає, що застава має бути визначена в межах визначених п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, а саме 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 161040 (60 х 2684 = 161040) гривень.

У разі внесення застави покласти на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 314-316, 372 КПК України, суд,- Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 314-316, 372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 12 годин 25 хвилин 30 червня 2023 року включно.

Утримувати обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою у Державній установі «Одеській слідчий ізолятор».

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 обов`язків, визначених КПК України.

Визначити розмір застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 161040 (сто шістдесят однієї тисячі сорок) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь -який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати на виклик до суду;

- не залишати населений пункт, де він проживає, а саме: с. Серби Кодимської ТГ Подільського району Одеської області, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 30 червня 2023 року.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язанні із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали для відома та виконання направити начальнику Державної установи «Одеський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали суду - до 12 години 25 хвилин 30 червня 2023 року включно.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя Кодимського районного суду

Одеської області ОСОБА_1