ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/819/93/23
Номер справи місцевого суду: 654/3729/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 11 січня 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 11 січня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Не погодившись із таким судовим рішенням, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить зазначену ухвалу скасувати .

Вказує, що має 4 подяки, офіційно працевлаштований, має ряд тяжких захворювань (ВІЛ, гепатит, туберкульоз), а вдома його чекає хвора мати похилого віку. Крім того, до закінчення строку покарання залишилося 5 місяців.

Засуджений ОСОБА_7 належним чином викликався судом апеляційної інстанції, зокрема шляхом публікації оголошення на сайті суду. Останнім відомим суду місцем перебування засудженого є Голопристанська ВК №7. Поруч із цим згідно відповіді Департаменту виконання покарань Міністерства юстиції України Державна установа «Голопристанська виправна колонія №7» розташована на території Скадовського району Херсонської області, який входить до переліку території, що тимчасово окуповані російською федерацією, у зв`язку із чим надати інформацію про теперішнє місце перебування ОСОБА_7 неможливо.

Фактичне місце перебування засудженого за наявними у справі засобами зв`язку встановити не виявилося можливим, що унеможливлює забезпечення його участі у кримінальному провадженні.

Заслухавши думу прокурора щодо можливості розгляду кримінального провадження за відсутності засудженого, з огляду на те, що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення правового становища засудженого, суд апеляційної інстанції, вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги без участі ОСОБА_7 .

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст.81 ККУкраїни умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

ОСОБА_7 станом на дату подачі апеляційної скарги відбував покарання за вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 11 квітня 2019 року, яким його засуджено за ч.2 ст.309, ч.1 ст.313 ст.70, 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 2 роки. На підставі ст.71 КК України йому приєднано частково один місяць позбавлення волі від покарання невідбутого за вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 11 травня 2017 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць позбавлення волі.

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 квітня 2020 року на підставі ч.1 ст.71 КК України, враховуючи вирок Суворовського районного суду м.Одеси від 21 червня 2018 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.263, ч.2 ст.309, ч.1 ст.313, ч.1 ст.70, 71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці, враховуючи вирок Суворовського районного суду м.Одеси від 11 квітня 2019 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.309, ч.1 ст.313, 70, 72 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

З досліджених судом першої інстанції характеристики та матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_7 знаходиться в місцях позбавлення волі з 22 січня 2019 року.

В Голопристанській виправній колонії №7 відбував покарання з 06 грудня 2019 року, отримував стаціонарне лікування від туберкульозу легень.

За весь період відбування покарання має 4 заохочення (01.02.2021, 12.05.2021, 20.08.2021, 23.11.2021) та двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності, востаннє 12 травня 2020 року, відповідні стягнення не погашені. Працевлаштований днювальним відділення. За період відбування покарання зарекомендував себе позитивно.

Має позов на суму 14629.60 грн, однак виконавчий лист до установи не надходив. Підтримує соціальні зв`язки шляхом листування з близькими родичами.

Разом з тим, ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення злочинів невеликої тяжкості, раніше неодноразово засуджувався за умисні злочини, в тому числі тяжкі, до нього застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, а також звільнення від відбування покарання з іспитовим строком, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості і він в знову вчиняв умисні злочини та систематично продовжував злочинну діяльність, що характеризує його з негативного боку.

Оцінюючи відомості про особу засудженого та ставлення його до праці за час відбування покарання у сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що навіть з урахуванням наявності заохочень засудженого та працевлаштування під час відбуття ним покарання, процес його виправлення не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним, тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що він має ряд тяжких захворювань, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки зазначені обставини не мають правового значення при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. У такому випадку можливе вирішення питання про звільнення від відбування покарання за хворобою (ст.84 КК України). Однак вказане питання не вирішувалося місцевим судом та не є предметом розгляду у даному провадженні.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги визнаються апеляційним судом не достатніми для її задоволення та звільнення засудженого від відбування покарання умовно-достроково, оскільки матеріали справи не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України - виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 404, 405 , 419 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 11 січня 2022 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4