Справа № 559/2686/21
Провадження № 1-кс/559/328/2023
УХВАЛА

09 травня 2023 року місто Дубно Рівненська область

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участі:

слідчого ОСОБА_3

представника скаржника адвоката ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення «EasyCon»)

скаржника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції під час трансляції між Дубенським міськрайонним судом Рівненської області та Державною установою «Полицька виправна колонія №76»)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубно скаргу адвоката ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 від 31.03.2023 про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0005411 від 04.09.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366 та ч. 1 ст. 384 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

До Дубенського міськрайонного суду Рівненської області 28.04.2023 надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 від 31.03.2023 про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0005411 від 04.09.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366 та ч. 1 ст. 384 КК України.

В обґрунтування скарги зазначено наступне.

На виконання ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області - ОСОБА_6 Рівненським ВГІ ГУНП в Рівненській області було внесено відповідні відомості в ЄРДР та розпочато досудове розслідування по кримінальному провадженню .№ 0005411 від 04.09.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.366, ст. 384 КК України. Слідчим слідчого відділення Дубенського районного відділу поліції ГУ НП в Рівненській області ОСОБА_3 , проводилося досудове розслідуванні у кримінальному провадженні № 0005411 від 04.09.2019, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ст. ст. 366 ч. 1, 384 ч.1КК України, за заявою ОСОБА_5 про скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_7 , котрий був залучений постановою слідчого як судово-медичний експерт у кримінальній справі № 1-7/2010, надав суду завідомо недостовірний висновок експерта № 151-Е від 05.02.2010 року та 26.04.2010 року у судовому засіданні (суду) надав зарання неправдиві покази, роз`яснюючи свій висновок, що призвело до засудження за злочин, якого не скоював. Постановою слідчого СВ Дубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_3 , вказане кримінальне провадження було закрито, на підставі ст. 284 ч.1 ч. 2 КПК України, нібито встановлено відсутність складу злочину у діях судово-медичного експерта ОСОБА_7 . Вказана постанова, на думку скаржника, є не вмотивована та не обґрунтована, як того вимагають положення ст. 110 ч. 5 п. 2 КПК України, а тому не законна та підлягає скасуванню виходячи з наступного.

Виносячи постанову, в її мотивувальній частині, слідчий мав вказати, які докази ним зібрано у кримінальному провадженні, які з них свідчать про відсутність складу злочину в діях експерта ОСОБА_7 та чим спростовуються доводи (докази) подані ОСОБА_5 , у заяві про скоєння кримінального правопорушення, та у поясненнях від 29.12.2021 з документальними додатками зокрема, щодо:

1. часу настання смерті загиблої, причини смерті, та від яких патологічних станів (тілесних ушкоджень, інше) наступила смерть;

2. визнання причини смерті загиблої від механічної асфіксії, без жодної необхідної аргументації своїх висновків, на яких наукових, знаннях та дослідженнях вони ґрунтуються;

3. подвійних відомостей Низниченком, зокрема, щодо способу заподіяна такої причина смерті, внесених до реєстраційного Журналу Дубенського міжрайонного відділення судово-медичних експертиз Рівненського обласного бюро СМЕ, в розділі "заключний діагноз про причину смерті", - шляхом стискання органів шиї (відомості Бюро СМЕ), та у свій висновок експерта (відповідь на питання № 3,4) - шляхом стискання органів шиї та перекриття зовнішніх органів (відомості для слідства й суду), внаслідок чого виникли садна на обличчі загиблої;

4. наведених ОСОБА_8 тверджень про перекриття зовнішніх дихальних шляхів руками, не відповідають дійсності і не. є специфічними виявлені тілесні ушкодження у загиблої на обличчі, та прямо суперечать висновку експерта № 20-786 від 06.01.2010 року, виходячи з протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 13.02.2010 року у кримінальній справі № 1-7/2010, лікар судовий цитолог вказала механізм потрапляння епітеліальних клітин в піднігтьовий вміст та про що свідчать; 5. перебігу подій скоєння кримінального правопорушення на місці події ствердно заявлених в судовому засіданні ОСОБА_8 , що (так зване) задушення тривало не менше 5 хвилин і не більше 30 хвилин, при тому не пояснив на яких дослідженнях він дійшов такого висновку, але таке твердження суперечить усій науковій галузі у судовій медицині та суперечить обставинам кримінальної справи № 1-7/2010;

6. тверджень ОСОБА_8 , що на момент перенесення та залишення ОСОБА_10 була вже мертвою бо не виявлено діатону та планктону під час розтину. Однак, ствердження про відсутність або наявність діатону та планктону без гістологічного дослідження, неможливо;

7. не врахування та не дослідження тілесних ушкоджень виявлених в районі статевих органів з проникненням в черевну порожнину. Без проведення судово-гістологічного дослідження він не зміг встановити об`єктивну причину смерті загиблої, оскільки без такого дослідження не виключено причинно-наслідковий зв`язок з настанням смерті інші патологічні стани, зокрема, тілесні ушкодження виявлені в статевих органах з проникненням в черевну порожнину, які за критерієм є небезпечні для життя;

8. факту не проведення судово-гістологічного дослідження, хоча ОСОБА_8 мав можливість провести/отримати результати гістологічного дослідження, це прямо підтверджує вищезгаданий реєстраційний журнал, що в цей же період проводились (отримував результати) гістологічні дослідження по іншим трупам. Що свідчить про свідоме не проведення гістологічного дослідження у даній конкретній судово-медичній експертизі № 151-Е, по трупу, ОСОБА_10 , та прямо суперечить п. 2.11 «Інструкції про проведення судово-медичної експертизи», та п. 2.2.1 «Правил проведення судово-медичних експертизи (досліджень) трупів в бюро судово-медичної експертизи», затверджені МОЗ України № 6 від 17.01.1995.

Проте вказаним доводам слідчим не надано жодної правової оцінки, не вказано чим (яким саме доказом) вони спростовуються, водночас не наведено жодного належного та допустимого доказу на підтвердження відсутності складу злочину в діях експерта ОСОБА_7 .

За таких обставин винесена слідчим постанова, про закриття кримінального провадження № 0005411 від 04.09.2019, суперечить нормам ст. 110 ч. .5 п. 2 КПК України, тобто є немотивованою та необґрунтованою. Також з даного випливає однозначний висновок, що слідчий не проводив належного розслідування, не встановив обставин справи, які підлягають обов`язковому встановленню та доказуванню (на виконання вимог ст. 91.4.1 КПК України), він навіть жодного разу не допитав ОСОБА_5 , щодо обставин справи, чим перешкодив у реалізації процесуальних прав щодо надання показів і доказів на підтвердження обставин викладених у заяві про скоєння протиправних дій відносно мене експертом ОСОБА_7 .

Поряд з тим, слідчим в мотивувальній частині оскаржуваної постанови, зазначається, що надані матеріали під час досудового розслідування, на які посилаються адвокат ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 86 КПК України являються недопустимими, а отже не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень, та на них не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

29.12.2021 потерпілий надіслав пояснення слідчому по суті своєї заяви про скоєння кримінального правопорушення, разом з доданими матеріалами, отриманими в порядку ст. 93 ч. З КПК України, шляхом запитів до відповідних органів і установ, які згідно ст. 86 ч. 1 КПК України, визнаються допустимими.

Враховуючи рішення ЄСПЛ «Пічугін проти Росії» 38958/07 від 06.06.2017 року §§ 32-33, відмова слідчим визнавати консультативний висновок № 140 від 06.12.2016, складений спеціалістами Житомирського обласного бюро СМЕ, допустимим доказом, є протизаконними діями слідчого, спрямованими на приховування протиправних дій експерта ОСОБА_7 , щодо якого і було порушено дане кримінальне провадження, та прямо суперечить ст. 6 Конвенції, яка згідно ст. 1 ч. 2 КПК України є частиною кримінального процесуального законодавства.

В постанові від 06.10.2021, слідчим зазначається, що враховуючи загальні засади кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься диспозитивність та розумність строків, вважає за необхідне доручити проведення судово-медичної експертизи експертам Волинського обласного бюро СМЕ, так як вказана установа територіально значно ближче до місця проведення досудового розслідування, що безумовно сприятиме об`єктивному, повному та неупередженому досудовому розслідуванню із врахуванням загальних засад кримінального провадження та не перебуває у підпорядкуванні КЗ «Рівненське обласне бюро СМЕ».

Про те як з оскаржуваної постанови випливає, що ініційована судово-медична експертиза представником потерпілого - адвокатом ОСОБА_4 , слідчим не проведена згідно винесеної ним постанови від 06.10.2021.

За таких обставин постанова слідчого ґрунтується виключно на припущеннях та домислах слідчого. Як вбачається з викладеного, слідчий не провів повного і все стороннього розслідування кримінального провадження, а доводи зазначені ним у постанові про закриття кримінального провадження суперечать фактичним обставинам та нормам кримінального процесуального законодавства України.

За таких обставин постанова слідчого про закриття кримінального провадження № 0005411 від 04.09.2019 підлягає скасуванню, а справа має бути направлена у слідчий відділ Дубенського районного відділу поліції ГУ НП в Рівненській області для продовження досудового розслідування.

Постанову слідчого СВ Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 31.03.2023 про закриття кримінального провадження №0005411 від 04.09.2019 року, адвокат - ОСОБА_4 отримала 18.04.2023 року.

Таким чином, останнім днем для подачі скарги на постанову слідчого СВ Дубенського ВП ГУ НП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 31.03.2023 року про закриття кримінального провадження №0005411 від 04.09.2019, являється 28 квітня 2023 року.

ОСОБА_5 постанови про закриття кримінального провадження не отримував.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 та ОСОБА_5 скаргу підтримали із викладених у ній обставин, просила скаргу задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, відповідно до ст. 306 КПК України, його неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Слідчий у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні скарги, вважає що нею проведено всі необхідні процесуальні дії у кримінальному провадження, обґрунтовано прийняте рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Заслухавши учасників, вивчивши доводи скарги, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0005411 від 04.09.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366 та ч. 1 ст. 384 КК України, надані слідчим для розгляду скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частина 1 ст.304 КПК України передбачає, що скарги на рішення слідчого, передбачені частиною першою ст. 303 цього Кодексу, в тому числі про закриття кримінального провадження, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення. Якщо рішення слідчого оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Оскаржувана постанова, згідно матеріалів кримінального провадження, була винесена слідчим 31.03.2023, а отримана скаржником 18.04.2023, скарга подана до слідчого судді 25.04.2023, тобто подана до суду в межах строків, передбачених для оскарження відповідного процесуального рішення.

Стаття 2 КПК України передбачає, що завданням кримінального провадження є захист особи від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частин 1, 2 ст.9 КПК України під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Практика Європейського Суду з Прав Людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

Слідчий суддя звертає увагу на те, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим, прокурором всіх зібраних та перевірених доказів (ст. ст. 2, 284 КПК України).

Постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть обставин, та відповіді на всі питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, СВ Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області на досудовому розслідуванні перебувало кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0005411 від 04.09.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366 та ч. 1 ст. 384 КК України. Відомості до ЄРДР були внесені на виконання ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області - ОСОБА_6 , Рівненським ВП ГУНП в Рівненській області, за заявою ОСОБА_5 про скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_7 , котрий був залучений постановою слідчого як судово-медичний експерт у кримінальній справі № 1-7/2010, та надав суду завідомо недостовірний висновок експерта № 151-Е від 05.02.2010 та 26.04.2010 у судовому засіданні (суду) надав зарання неправдиві покази, роз`яснюючи свій висновок, що призвело до засудження за злочин, якого не скоював (а.с.4-5,10,11,12 матеріалів кримінального провадження).

Постановою слідчого від 31.03.2023 кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0005411 від 04.09.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366 та ч. 1 ст. 384 КК України постановою слідчого, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення(а.с.272-276 матеріалів кримінального провадження).

За змістом ч. 5 ст. 110 КПК України обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор та слідчий, повинна знайти відображення в його мотивуванні, постанова слідчого про закриття кримінального провадження згідно зі ст.110 КПК України має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи.

У постанові про закриття кримінального провадження слід вказати, яку саме з підстав і чому застосовано в цьому випадку. Повнота й чіткість мотивування мають результатом те, що всі рішення, викладені в резолютивній частині постанови про закриття провадження, логічно випливають із її мотивувальної частини. Важливою властивістю постанови про закриття кримінального провадження є логічність - послідовність, відсутність суперечностей.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як вбачається з оскаржуваної постанови та матеріалів кримінального провадження, слідчим було проведено ряд слідчих дій та витребувано і проаналізовано документи, що мають значення для вказаного кримінального провадження. Однак, на думку слідчого судді, не можна не погодитися з доводами скаржника про те, що оскаржувана постанова прийнята слідчим передчасно, досудове розслідування проведено не в повному обсязі, не вжито всіх вичерпних заходів та не проведено всіх необхідних слідчих дій, які б дали можливість, прийняти об`єктивне та законне кінцеве рішення по даному кримінальному провадженню, виходячи із наступного.

У резолютивній частині оскаржуваної постанови слідчий обмежився лише висновком про закриття кримінального провадження у зв`язку зі встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, не зазначивши стосовно якої особи чи осіб прийнято таке рішення. Однак, закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України можливе лише щодо конкретної особи за умови, що в її діях відсутній склад кримінального правопорушення, але наявна подія кримінального правопорушення. У такому випадку слідчий повинен був продовжувати досудове розслідування кримінального провадження до моменту встановлення осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення.

Також, з матеріалів кримінального провадження встановлені наступні недоліки.

24.12.2019 слідчим було винесено постанову про закриття кримінального провадження (а.с.23-24 матеріалів кримінального провадження). Як вбачається із копії ухвали слідчого судді від 16.06.2021 №559/1283/21(про проведення судового засідання за участі ОСОБА_5 в режимі відео конференції), дана постанову була оскаржена адвокатом ОСОБА_4 (а.с.71 матеріалів кримінального провадження), однак, матеріали кримінального провадження не містять ухвали слідчого судді винесеної за результатами оскарження постанови слідчого від 24.12.2019 про закриття кримінального провадження.

Відсутність даної ухвали слідчого судді в матеріалах справи, на думку слідчого судді є недопустимим.

23.09.2023 за вх..№4686 до Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 від 20.09.2021 про проведення судово-медичної експертизи по матеріалах кримінального провадження, проведення якої адвокат ОСОБА_11 просила доручити КЗ «Обласне бюро судово-медичної експертизи» Житомирської обласної ради(а.с.111-112 матеріалів кримінального провадження).

06.10.2021 ухвалою слідчого судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області було зобов`язано слідчого СВ Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0005411 від 04.09.2019, розглянути у встановлений КПК України термін клопотання адвоката ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , від 20.09.2021 про призначення судово-медичної експертизи, відповідно до вимог ст. 220 КПК України(а.с.136 матеріалів кримінального провадження).

Постановою від 06.10.2021 слідчим СВ Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області у кримінальному провадженні частково задоволено клопотання адвоката ОСОБА_4 від 20.09.2021, призначено судово-медичну експертизу, в частині доручення проведення експертизи КЗ «Обласне бюро судово-медичної експертизи» Житомирської обласної ради відмовлено, проведення експертизи доручено експертам Волинського обласного бюро СМЕ, однією із підстав доручення експертизи експертам даної установи, у 9 абзаці мотивувальній частині слідчий вказує те, що вона не перебуває у підпорядкуванні КЗ «Рівненське обласне бюро СМЕ» Рівненської обласної ради (а.с.143-145 матеріалів кримінального провадження).

Разом із тим, 05.01.2022 слідчим СВ Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області у кримінальному провадженні винесено постанову про доручення експертам КЗ «Рівненське обласне бюро СМЕ» Рівненської обласної ради провести у кримінальному провадженні повторну судово-медичну експертизу за матеріалами кримінального провадження. У 4 абзаці постанови, слідчий вказує про надходження 23.09.2021 клопотання адвоката ОСОБА_4 від 20.09.2021 про проведення судово-медичної експертизи по матеріалах кримінального провадження. Дана постанова слідчого була виконана експертами КЗ «Рівненське обласне бюро СМЕ» Рівненської обласної ради і за результатами проведеної експертизи було направлено висновок експерта №79 від 29.07.2022 та повернуто матеріали кримінального провадження слідчому (а.с.201-203,204-211 матеріалів кримінального провадження).

Таким чином, матеріали кримінального провадження не містять інформації про:

- причини невиконання постанови слідчого від 06.10.2021 про часткове задоволення клопотання адвоката ОСОБА_4 від 20.09.2021 та призначення судово-медичної експертизи, проведення якої доручено екпертам Волинського обласного бюро СМЕ;

- підстави винесення слідчим 05.01.2022 постанови про доручення експертам КЗ «Рівненське обласне бюро СМЕ» Рівненської обласної ради проведення у кримінальному провадженні повторної судово-медичної експертизу за матеріалами кримінального провадження.

14.11.2022 за вх..№4848 до Дубенського РВП ГУНП в Рівненській облатсі надійшло клопотання ОСОБА_5 від 07.11.2022 про ознайомлення його з матеріалами досудового розслідування з можливістю робити необхідні виписки та копії або виготовити та надати йому копію висновку експерта комісійної СМЕ, за адресою його утримання(а.с.216).

16.11.2022 слідчий ОСОБА_3 за результатами розгляду даного клопотання винесла постанову про відмову у його задоволенні, в обґрунтування якої вказала, що ОСОБА_5 не вважається потерпілим у даному кримінальному провадженні. (а.с.216,218-220 матеріалів кримінального провадження).

23.12.2022 ухвалою слідчого судді скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 від 16.11.2022 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0005411 від 04.09.2019, про відмову у задоволенні клопотання від 07.11.2022, - задоволено, скасовано постанову слідчого СВ Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 від 16.11.2022 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0005411 від 04.09.2019, про відмову у задоволенні клопотання від 07.11.2022(а.с.223-229 матеріалів кримінального провадження).

Отже слідчим під час досудового розслідування жодним чином не були враховані відомості, які містяться в ухвалі слідчого судді від 23.12.2022, а матеріали кримінального провадження не містять інформації про вчинення слідчим будь-яких процесуальних дій, передбачених ст. 220 КПК, щодо вирішення клопотання ОСОБА_5 від 07.11.2022 про ознайомлення його з матеріалами досудового розслідування, як і не вирішено питання про його статус у кримінальному провадженні.

Окрім того, слідчий суддя звертає окрему увагу, що у кримінальному провадження слідчим не було допитано ОСОБА_5 .

Таким чином, постанова слідчого СВ Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 від 31.03.2023 про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0005411 від 04.09.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366 та ч. 1 ст. 384 КК України, на думку слідчого судді, є передчасним та необґрунтованим рішенням, оскільки прийнята слідчим без проведення усіх необхідних слідчих дій із дотриманням вимог п. п.5, 6 ст.3, ст.ст. 92, 284 КПК України, що не відповідає положенням ч.5 ст.110 КПК України, а отже воно підлягає скасуванню.

Згідно положень п.4 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

У відповідності до ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.

Слідчий суддя зауважує, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Асьонов та інші проти Болгарії».

У ч. 1 ст.8 КПК України закріплено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом ст.284 КПК України закриття кримінального провадження це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

При цьому, слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому щодо проведення конкретних слідчих дій, адже слідчій є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України). Разом із тим, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

При здійсненні відновленого досудового розслідування цього провадження необхідно перевірити викладені скаржником обставини, виконати необхідні дії і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення відносно подальшого провадження у даному провадженні, яке має бути належним чином вмотивованим з всебічним, повним аналізом доводів викладених скаржником та усунення недоліків встановлених даною ухвалою слідчого судді.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 25, 110, 303-307 КПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 від 31.03.2023 про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0005411 від 04.09.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366 та ч. 1 ст. 384 КК України, - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 від 31.03.2023 про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0005411 від 04.09.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366 та ч. 1 ст. 384 КК України.

Матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0005411 від 04.09.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366 та ч. 1 ст. 384 КК України повернути до СВ Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області для продовження розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набрала законної сили 09.05.2023.

Повний текст ухвали виготовлено 11.05.2023 о 15 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1