Справа № 127/2151/23
Провадження № 1-кп/127/58/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.08.2023 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.12.2022 року за № 0000535, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, зареєстрованого та проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , громадянина України, раніше судимого 12.03.2021 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України, з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки. Відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 16.02.2023 року направленого для відбування остаточного покарання, призначеного вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 12.03.2021 року за ч. ч. 2, 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 роки,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 22.12.2022 приблизно о 09:00 год., перебуваючи у підвальному приміщенні Комунального закладу «ДНЗ № 57» по вул. Келецькій, 74 у м. Вінниці, помітив зварювальний інвертор ТМ «Іскра Профі» моделі «ММА-311 DM Cobalt», який належить ОСОБА_8 . В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Після чого ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, будучи обізнаним, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалась, зокрема Указом Президента України від 07.11.2022 № 757/2022, викрав зварювальний інвертор ТМ «Іскра Профі» моделі «ММА-311 DM Cobalt», вартість якого, відповідно до висновку експерта № 305/306/23-21 від 13.01.2023 становить 1 724 грн. 00 коп.

В подальшому ОСОБА_5 вийшов з підвального приміщення Комунального закладу «ДНЗ № 57» та залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, таким чином завдавши ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 1 724 грн. 00 коп.

Крім того, ОСОБА_5 29.12.2022 приблизно об 11:00 год., перебуваючи у підвальному приміщенні Комунального закладу «ДНЗ № 57» по вул. Келецькій, 74 у м. Вінниці, помітив фарбувальну станцію ТМ «Wagner» моделі «Control Pro 250 М airless», яка належить ОСОБА_8 . В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Після чого ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, гаємно, умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, будучи обізнаним в тому, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалась, зокрема Указом Президента України від 07.11.2022 № 757/2022, викрав фарбувальну станцію ТМ «Wagner» моделі «Control Pro 250 М airless», вартість якої, відповідно до висновку експерта № 305/306/23-21 від 13.01.2023 становить 15 800 грн. 00 коп.

В подальшому ОСОБА_5 вийшов з підвального приміщення Комунального закладу «ДНЗ № 57» та залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, таким чином завдавши ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 15 800 грн. 00 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав та показав, що дійсно вчинив дані злочини за вказаних в обвинувальному акті обставин. Вчинивши крадіжки, викраденим майном розпорядився на власний розсуд. У вчиненому щиро кається та завіряє суд, що зрозумів свої помилки і подібне більше не повториться, просить його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву, в якій просить судовий розгляд кримінального провадження здійснювати без його участі, щодо міри покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.

Відповідно до ст. 325 Кримінального процесуального кодексу України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.

Суд, заслухавши думку сторін судового провадження, які не заперечують проти проведення судового розгляду без потерпілого, вважає за можливе проведення судового розгляду без потерпілого.

Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, врахувавши, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

А тому, крім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками судового провадження, не досліджувалися, за винятком документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих його даних, заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.

Допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суду обставини вчинення злочинів, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин злочинів, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів при обставинах, викладених в обвинувальних актах, доведена повністю.

А тому суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд, відповідно до вимог статей 50, 65-67 Кримінального кодексу України щодо загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який раніше судимий, однак на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти злочини, те, що за місцем проживання він характеризується задовільно, працевлаштованим не був, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Також суд враховує відношення обвинуваченого до своїх дій, а саме те, що у вчиненому він щиро кається та жалкує про вчинене, завіряє суд, що подібне більше не повториться.

Обставиною, яка, згідно частини 1 статті 66 Кримінального кодексуУкраїни, пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, які, згідно статті 67 Кримінального кодексуУкраїни, обтяжують покарання, судом не встановлено.

Суд також зазначає, що потерпілий в своїй письмовій заяві зазначив, що при призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Суд зазначає, що згідно положень статей 50, 65 Кримінального кодексу України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Отже, враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд дійшов висновку, що покаранням справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, із призначенням остаточного покарання із врахуванням положень ст. 71 Кримінального кодексу України, у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 Кримінального кодексу України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Призначене хоча б за одним із вироків додаткове покарання або невідбута його частина за попереднім вироком підлягає приєднанню до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, відповідно до вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 12.03.2021 року ОСОБА_5 засуджено за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України, з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.

Вирок набрав законної сили та звернутий до виконання.

Злочин у даному кримінальному провадженні вчинено протягом іспитового строку.

Відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 16.02.2023 року направлено звільненого від покарання з випробуванням ОСОБА_5 для відбування остаточного покарання, призначеного вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 12.03.2021 року за ч. ч. 2, 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Ухвала набрала законної сили та звернута до виконання. На даний час ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 12.03.2021 року.

Враховуючи викладене, остаточне покарання слід призначити із врахуванням положень ст. ст. 71, 72 Кримінального кодексу України, у виді позбавлення волі.

Як вбачається з протоколу затримання від 17.01.2023 року ОСОБА_5 було затримано 17.01.2023 року.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17.01.2023 року до обвинуваченого ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, на строк 57 днів до 14.03.2023 року з одночасним визначенням розміру застави.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.03.2023 року продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 на строк 60 днів до 29.04.2023 року включно з одночасним визначенням розміру застави.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.04.2023 року продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 на строк 60 днів до 22.06.2023 року включно з одночасним визначенням розміру застави.

Враховуючи положення ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України слід зарахувати обвинуваченому у строк покарання строк попереднього ув`язнення з дня затримання 17.01.2023 року по 22.06.2023 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Крім того, на підставі ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експертів в розмірі 4 647 грн. 97 коп.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 50, 65-67 Кримінального кодексу України, ст. ст. 100, 124, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. ст. 71, 72 Кримінального кодексу України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької від 12.03.2021 року, та остаточно призначити покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту постановлення даного вироку.

На підставі ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України, зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з дня затримання 17.01.2023 року по 22.06.2023 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експертів в розмірі 4 647 (чотири тисячі шістсот сорок сім) грн. 97 коп.

Речові докази у кримінальному провадженні навісний замок з ключем, світлину сліду взуття, запаховий слід з ручки дверей, які, відповідно до постанови слідчого про визнання речовими доказами від 31.12.2022 року та квитанції №4 від 18.01.2023 року, передані на зберігання до камери зберігання речових доказів відділення поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя