ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/3040/23
Провадження № 1-кс/362/557/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2023 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області клопотання прокурора Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000469 від 23.05.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 358, ч. 1 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

24.05.2023 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання прокурора Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 в якому він просить накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: об`єкт нерухомості (квартиру), що розташовується за адресою:

АДРЕСА_1 , належна останньому на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу, номер 2290, виданий 16.12.2016 приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_5 , з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), шляхом тимчасового позбавлення їх власника права розпорядження, користування цим майном та його відчуження.

Клопотання мотивовано тим, що Васильківським відділом Обухівської окружної прокуратуриздійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000469 від 23.05.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 358, ч. 1 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документа з метою заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), а саме земельною ділянкою комунальної форми власності, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документа з метою заволодіння майном комунальної власності, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що рішення Васильківської міської ради щодо відведення земельної ділянки комунальної форми власності з кадастровим номером :07:010:0008 площею 0,0285 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд (присадибна ділянка), відносно ОСОБА_4 не приймалось, перебуваючи 11.01.2022, більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, за адресою: АДРЕСА_2 , подав приватному нотаріусу Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_6 , завідомо підроблений документ - рішення Васильківської міської ради Київської області "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд (присадибна ділянка) гр. ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 " № 02.149-65п/ч-VIII від 09.06.2020, з метою посвідчення довіреності на ім`я ОСОБА_7 , якого уповноважив, окрім іншого здійснювати розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером :07:010:0008 площею 0,0285 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_2 , з метою здійснення державної реєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомості в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В свою чергу, ОСОБА_6 , не будучи обізнаним про злочинні наміри ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі поданих ОСОБА_4 документів, 11.01.2022 здійснив посвідчення довіреності від імені ОСОБА_4 яка зареєстрована в реєстрі нотаріальних дій за № 69, відповідно до якої нею уповноважено ОСОБА_7 представляти інтереси ОСОБА_4 , в будь-яких установах, підприємствах, організаціях незалежно від їх підпорядкування, галузевої належності та форми власності, в тому числі в органах виконавчої влади та місцевого самоврядування, для здійснення всіх необхідних дій, пов`язаних із одержання у власність із земель державної або комунальної власності, державної реєстрації права власності на його ім`я, земельної ділянки, кадастровий номер :07:010:0008, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

В подальшому, 11.01.2022 ОСОБА_7 , точного часу органом досудового розслідування не встановлено, не будучи обізнаним про злочинні наміри ОСОБА_4 та про те, що рішення Васильківської міської ради Київської області "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд (присадибна ділянка) гр. ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 " № 02.149-65п/ч-VIII від 09.06.2020, підроблене, отримавши від ОСОБА_4 оригінал довіреності та рішення Васильківської міської ради Київської області "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд (присадибна ділянка) гр. ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 " № 02.149-65п/ч-VIII від 09.06.2020, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 з метою реєстрації права власності на нерухоме майно та подальшим заволодінням земельною ділянкою шляхом обману, а саме земельною ділянкою комунальної форми власності з кадастровим номером :07:010:0008 площею 0,0285 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 подав особі, уповноваженій на здійснення реєстрації права власності на нерухоме майно - державному реєстратору виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області ОСОБА_8 завідомо підроблений документ - рішення Васильківської міської ради Київської області "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд (присадибна ділянка) гр. ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 " № 02.149-65п/ч-VIII від 09.06.2020, відповідно до якого ОСОБА_4 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :07:010:0008 площею 0,0285 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_2 .

У зв`язку з чим, ОСОБА_8 , не будучи обізнаним про злочинні наміри ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі поданих ОСОБА_7 документів, 11.01.2022 здійснив державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_4 на земельну ділянку з кадастровим номером: :07:010:0008 площею 0,0285 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_2 .

Згідно ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до примітки ст. 358 КК України, під офіційним документом у статтях 357 і 366 КК України слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

У зв`язку з чим, рішення Васильківської міської ради Київської області "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд (присадибна ділянка) гр. ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 від 09.06.2020, в даному випадку виступає офіційним документом, який видається органами місцевого самоврядування, які мають право видавати такі документи, і які надають права, зокрема, здатні спричинити наслідки правового характеру у вигляді державної реєстрації прав на земельну ділянку, тобто можуть бути використані як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що видаються повноважними (компетентними) особами органів державної влади та складений з дотриманням визначених законом форм та містить передбачені законом реквізити.

Таким чином, ОСОБА_4 для проведення реєстраційних дій використав завідомо підроблений офіційний документ, а саме рішення Васильківської міської ради Київської області "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд (присадибна ділянка) гр. ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 " № 02.149-65п/ч-VIII від 09.06.2020.

Таким чином, ОСОБА_9 використовуючи завідомо підроблений офіційний документ - рішення Васильківської міської ради Київської області "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд (присадибна ділянка) гр. ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 " № 02.149-65п/ч-VIII від 09.06.2020, увівши таким чином в оману особу, уповноважену на здійснення реєстрації прав власності на нерухоме майно - державного реєстратора виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області ОСОБА_8 , заволодів чужим майно шляхом обману, а саме земельною ділянкою з кадастровим номером: :07:010:0008 площею 0,0285 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , внаслідок чого Васильківській міській раді Обухівського району Київської області завдано матеріальної шкоди у розмірі 90 557 грн.

Отже, у вчиненні кримінального правопорушення обгрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Київ, громадянин України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

Крім того, в ході досудового розслідування у порядку ст. 128 КПК України Васильківським відділом Обухівської окружної прокуратури в інтересах Васильківської міської ради Київської області заявлено цивільний позов до підозрюваного ОСОБА_4 , який несе цивільну відповідальність за майнову шкоду, завдану своїми діяннями, в сумі 90 557 грн.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення відшкодування шкоди завданої внаслідок вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 190 КК України за цивільним позовом Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури в інтересах Васильківської міської ради Київської області, в сторони обвинувачення виникла необхідність в накладенні арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 .

Прокурор в судовому засіданні, просив клопотання задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 про розгляд клопотання, повідомлявся належним чином, але в судове засідання не з`явився.

Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши прокурора, слідчий суддя вважає, що клопотання задоволенню не підлягає виходячи з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що Васильківським відділом Обухівської окружної прокуратуриздійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000469 від 23.05.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 358, ч. 1 ст. 190 КК України (а.с.8-10, 14-21).

З додержанням порядку та строків, встановлених ст.ст. 276-278 КПК України 23.05.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 190 КК України (а.с.137-144).

Ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07.04.2023 року накладено арешт на земельні ділянки (а.с.85-88).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

У відповідності до положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

За змістом статті 98, пункту 1 частини 2 та частини 10 статті 170 КПК України, арешт майна, метою якого є збереження речових доказів, накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що це майно є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, дізнавача, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Вирішуючи питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону. Кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину.

Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Разом з цим, прокурор звернувся до суду із клопотанням в якому просив накласти арешт підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: об`єкт нерухомості (квартиру), що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 , належна останньому на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу, номер 2290, виданий 16.12.2016 приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_5 , з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), шляхом тимчасового позбавлення їх власника права розпорядження, користування цим майном та його відчуження.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Проте, прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, як і не було надано прокурором в судовому засіданні.

У даному кримінальному провадженні прокурором не доведено необхідності у накладенні арешту на вказане майно, оскільки не доведено існування ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 92 КПК України обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Вказане свідчить про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно з метою забезпечення кримінального провадження з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), оскільки прокурором не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, а за наявних матеріалів дане твердження є передчасним та таким, що ґрунтується на припущеннях.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що прокурор не довів потребу досудового розслідування у втручанні в права і свободи власників майна, яким належить майно, у розумінні ч. 2 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року з огляду на наведене, клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 41 Конституції України, статтями 2, 7, 16, 22, 98, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання прокурора Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000469 від 23.05.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 358, ч. 1 ст. 190 КК України - відмовити.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Повний текст ухвали оголошено 30.05.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_10