Справа № 463/6510/23
Провадження № 1-кс/463/5522/23
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

07 серпня 2023 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , старшого слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові клопотання старшого слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м.Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 погодженого заступником керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за № 0000229 від 02.06.2023 року, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.426-1 КК України,

в с т а н о в и в :

у провадженні Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові перебуває кримінальне провадження за № 0000229 від 02.06.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368, ч.5 ст.426-1, ст.368-5 КК України.

Старший слідчий Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м.Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 за погодженням заступника керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Подане клопотання мотивує тим, що у провадженні Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові перебуває кримінальне провадження за № 0000229 від 02.06.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368, ч.5 ст.426-1, ст.368-5 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 20 від 20.08.2021 року, призначений на посаду начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , являвся начальником за військовим званням та посадою для військовослужбовців ввіреного йому підрозділу, та виконуючи обов`язки військової служби, є військовою службовою особою. Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, майор ОСОБА_6 всупереч вимогам ст.ст.3, 19, 21, 28, 68 Конституції України, ст.ст. 6, 11, 16, 29, 30, 37, 49, 50 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, будучи начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , являючись військовою службовою особою та начальником відносно підлеглих військовослужбовців ввіреного йому підрозділу за військовим званням та посадою, достовірно знаючи вищевказані статутні вимоги, які регламентують взаємовідносини між військовослужбовцями, маючи на меті використати своє службове становище в особистих цілях, перевищуючи свої службові повноваження та надану йому владу, вирішив залучити на системній основі підлеглих військовослужбовців, а також службові транспортні засоби в позаслужбових цілях, а саме для виконання робіт з будівництва (ремонту) приватного будинку, що знаходиться на земельній ділянці № НОМЕР_1 з кадастровим номером № 0:11:015:0318 у АДРЕСА_1 , за наступних обставин.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше початку березня 2023 року, майор ОСОБА_6 діючи в порушення діючих вищевказаних вимог нормативних актів України, грубо порушуючи порядок проходження військової служби, в умовах воєнного стану, перевищуючи надану йому владу та службові повноваження, у власних особистих цілях, як військова посадова особа, будучи начальником для підлеглих військовослужбовців ввіреного йому підрозділу - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також інших, прийняв рішення про залучення їх у службовий час до проведення будівництва (ремонту) приватного будинку, що знаходиться на земельній ділянці № НОМЕР_1 з кадастровим номером № 0:11:015:0318 у АДРЕСА_1 .

З цією метою, у період часу з початку березня 2023 року по 01.08.2023 року, майор ОСОБА_6 особисто, а також через інших підлеглих військовослужбовців, користуючись наданою йому владою та службовими повноваженнями, приймав рішення про звільнення зазначених військовослужбовців ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також інших від виконання ними їхніх безпосередніх службових обов`язків, пов`язаних з проходженням військової служби, надаючи їм протиправні вказівки на вибуття їх, у вказаний вище період, зокрема на службових транспортних засобах, для здійснення будівельних, ремонтних, а також інших, пов`язаних з цим робіт (купівля та доставка будівельних матеріалів) за місцем знаходження земельної ділянки № НОМЕР_1 з кадастровим номером № 0:11:015:0318 у АДРЕСА_1 , де знаходиться житловий будинок, що фактично належить ОСОБА_6 .

Таким чином, у період часу з початку березня 2023 року по 01.08.2023 року, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також інші, на даний час невстановлені військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виконуючи за вказівками та дозволу ОСОБА_6 своїх безпосередніх обов`язків, пов`язаних з проходженням військової служби, отримували відповідне грошове забезпечення, що передбачене для військовослужбовців за їх посадами.

Вищевказаними протиправними діями майора ОСОБА_6 , заподіяно істотну шкоду у вигляді підриву авторитету держави, органів територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, створення уявлення суспільства про вседозволеність та безкарність службових осіб вказаних центрів, неналежне здійснення покладених на перший відділ ІНФОРМАЦІЯ_1 та в цілому на ІНФОРМАЦІЯ_2 завдань, зокрема щодо своєчасного та повного забезпечення заходів щодо проведення мобілізації з метою якісного комплектування військових підрозділів ЗСУ та інших військових формувань для відбиття збройної агресії російської федерації проти України.

02 серпня 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.426-1 КК України, оскільки під час досудового розслідування встановлено обставини, які прямо вказують на вчинення останнім, вказаного кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у перевищенні військовою службовою особою влади чи службових повноважень, що заподіяло істотну шкоду, вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.426-1 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 та старший слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні просили задовольнити подане клопотання та пояснили, що на їхню думку необхідність взяття під варту підозрюваного є обґрунтованою, оскільки злочин у скоєнні якого він підозрюється є особливо тяжким, передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від восьми до дванадцяти років. Підозрюваний ОСОБА_6 перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначили, що Закарпатська область межує з Республікою Польщею, Угорщиною, Румунією, Словаччиною, що дає підстави вважати, що ОСОБА_6 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення особливо тяжкого злочину має реальні можливості покинути територію України з цією метою, як і в межах пункту пропуску через державний кордон України так і поза межами таких, а також переховуватись на території України. Крім цього, ОСОБА_6 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження зможе вступати у позапроцесуальні відносини із свідками, в тому числі із військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_1 , схиляти їх до зміни наданої слідству інформації, чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. У зв`язку з наведеним, просять клопотання задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні відносно клопотання заперечив. Вважає підозру необґрунтованою, що підтверджується доказами, які надані стороною захисту разом з письмовими заперечення на клопотання слідчого. Додатково зазначив, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є занадто суворий, підозрюваний не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків, буде з`являтися на кожні виклики для встановлення істини у кримінальному провадженні. Також просить врахувати, що підозрюваний є учасником бойових дій, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, на його утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей та батько похилого віку. А тому, просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту. Якщо слідчий суддя прийде до висновку про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, просить визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав позицію захисника.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши та перевіривши надані матеріали клопотання, зважаючи на те, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.426-1 КК України та достатність підстав вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку з чим інші запобіжні заходи можуть не запобігти зазначеним вище ризикам, а тому, приходжу до висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з наступних підстав.

Частиною 1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів клопотання до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000229 від 02.06.2023 року, внесено відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368, ч.5 ст.426-1, ст.368-5 КК України. Про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.426-1 КК України ОСОБА_6 повідомлено 02.08.2023 року.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину на момент вирішення питання про взяття під варту має відповідати стандарту «розумна підозра». Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин (справа «Фокс, Кемпбел і Харлей проти Об`єднаного Королівства», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ердагоз проти Туреччини», 1997 рік). Хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому, суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: рапортом про виявлення кримінального правопорушення; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 31.07.2023 року; протоколом огляду від 01.08.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 03.08.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 03.08.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 02.08.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 02.08.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 02.08.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 02.08.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 02.08.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 02.08.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 02.08.2023 року, протоколами обшуку від 01.08.2023 року та іншими матеріалами кримінального провадження.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Положеннями ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з врахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

В п.36 Рішення від 20.05.2010р., яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Згідно з матеріалами клопотання, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років. Разом з тим, підозрюваний перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Наведені вище обставини в їх сукупності виключають можливість обрання підозрюваному менш суворого запобіжного заходу.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим кодексом.

Таким чином, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення під час дії воєнного стану, санкція якого у разі визнання його винуватим, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти, з метою унеможливити переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя приходить до переконання, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, у відповідності до вимог ч.3 ст.183 КПК України.

Зважаючи на викладене, відповідно до п.3 ч.5 ст.182 КПК України, із врахуванням характеризуючих даних особи підозрюваного ОСОБА_6 , враховуючи його сімейний та майновий стан, обставини вчинення кримінального правопорушення, приходжу до висновку, що достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ст.194 КПК України є застава у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що не буде завідомо непомірним для підозрюваного та внесення якої, згідно з ч.4 ст.202 КПК України, є підставою для звільнення особи з-під варти.

Керуючись ст.ст.177, 178, 182-184, 186, 193, 194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя, -, -

п о с т а н о в и в :

клопотання старшого слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м.Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 погодженого заступником керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за № 0000229 від 02.06.2023 року, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.426-1 КК України, - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Болшево Московської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, який відсторонений від виконання службових обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (наказ № 475 від 02.08.2023 року), раніше не судженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , - запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19».

Визначити підозрюваному ОСОБА_6 заставу у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 805200,0 гривень (вісімсот п`ять тисяч двісті гривень 00 копійок), яка буде достатньою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених ст.194 КПК України.

Після внесення вказаного розміру застави, на відповідний рахунок, ОСОБА_6 звільняється з-під варти в порядку, визначеному ч.4 ст.202 КПК України.

У випадку звільнення з-під варти на ОСОБА_6 покладаються такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожним їхнім викликом;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У випадку не внесення застави строк тримання під вартою ОСОБА_6 рахувати з 11 год. 37 хв. 07 серпня 2023 року до 02 жовтня 2023 року (в межах строку досудового розслідування).

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м.Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1