Справа № 357/9896/22
У Х В А Л А

27.07.2023 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біла Церква клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0002055 від 29.08.2022, за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, -

У С Т А Н О В И В :

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0002055 від 29.08.2022, за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України.

27.07.2023 в судовому засіданні прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 подано клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.

Вказане клопотання мотивовано тим, що з урахуванням тяжкості злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , заявлені раніше ризики, передбачені пп.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України продовжують існувати, жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні вважав необхідним продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів з огляду на те, що він обвинувачується у скоєнні тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, обвинувачений непрацевлаштований, не має постійного джерела доходів, постійного місця проживання, проживає у помешканні, яке винаймає, неодружений, тобто відсутні сталі соціальні зв`язки, а т, що є не стали на заваді вчиненню кримінальних правопорушень. У зв`язку з чим ризики, передбачені пп.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України на теперішній час не зменшились, що дає підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити його належну процесуальну поведінку. В задоволенні клопотання захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу просив відмовити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та заявив клопотання прозміну йому запобіжного заходу на особисте зобов`язання.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в судове засідання не з`явились, надали заяви про проведення підготовчого судового засідання та подальших судових засідань без їх участі, потерпілий ОСОБА_10 в судове засідання також не з`явився, повідомлявся через застосунок «Телеграм» по причині перебування за межами території України, будь-яких заяв на адресу суду не направляв.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд встановив наступне.

Відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31.05.2023 встановлено наявність ризиків, передбачених пп. 1,5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема: можливість обвинуваченого переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим застосовано до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 29.07.2023 включно з визначенням розміру застави.

Відповідно до положень ч.3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Положеннями статті 29 Конституції України гарантовано право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

У рішенні «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, визначено, що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, ухилення від явки до суду, вчинення іншого злочину.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Частиною 1 статті 194 КПК України визначено, що суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність даних, які свідчать, що ризики, передбачені пп.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані під час обрання запобіжного заходу, не зменшилися.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п.35 ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає виправданим тримання обвинуваченого під вартою.

Необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів зумовлена наявністю ризиків, передбачених пп. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні прокурором доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто обвинувачений без застосування до нього запобіжного заходу зможе переховуватися від суду. Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до восьми років. Разом з тим, враховуючи дані, які характеризують обвинуваченого, зокрема, відсутність постійного джерела доходів, сталих соціальних зв`язків, постійного місця реєстрації, у разі доведення його винуватості, ОСОБА_4 загрожує кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі строком до восьми років, що зумовлює підвищені ризики невиконання покладених на нього процесуальних обов`язків. Зазначені ризики є суттєвими та їм неможливо запобігти у разі застосування до нього будь-яких інших запобіжних заходів, що не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях обвинуваченого, крім тримання під вартою. Вказане свідчить, що обвинувачений, перебуваючи на волі зможе залишити місце проживання та, ймовірніше за все, прийме спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Жодних стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченим не будуть вживатися перешкоди у відправленні правосуддя в спосіб неявки в судові засідання, судом не встановлено.

При наданні оцінки ступеню ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд погоджується з доводами прокурора, що ОСОБА_4 може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки обвинувачений хоча і є раніше не судимою особою, проте інкриміновані злочини вчинено в умовах воєнного стану під час дії комендантської години. При цьому, між інкримінованими ОСОБА_4 правопорушеннями пройшов невеликий проміжок часу, а саме кримінальні правопорушення він вчинив 27.08.2022, 29.08.2022, 03.09.2022, 05.09.2022 та 06.09.2022, що свідчить про зухвалий характер його діянь по відношенню до оточуючих та відсутність фактору страху бути поміченим сторонніми особами та понести покарання. Отже, з огляду на викладене, суд вважає, що ризик вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченим є реальним.

Перевіряючи наявність законних підстав вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, буде достатнім для запобігання встановленим ризикам кримінального провадження, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, оцінює в сукупності фактори, пов`язані з характером особи обвинуваченого, моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, особистими та соціальними обставини його життя, сімейними зв`язками та зв`язками з суспільством. Так, судом враховано, що:

1) за способом життя та економічним становищем: обвинувачений непрацевлаштований, неодружений, неповнолітніх утриманців не має, не має постійного місця реєстрації, тобто відсутні сталі соціальні зв`язки.

2) за віком: обвинувачений є повнолітнім, тому має повну кримінально-процесуальну дієздатність, раніше не судимий.

3) за станом здоров`я: відсутні документально підтвердженні відомості про наявність захворювань у обвинуваченого, які унеможливлюють застосування до нього попереднього ув`язнення, відсутні скарги про неналежні умови його перебування або лікування, у разі виникнення в цьому потреби, в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Вказані обставини, на переконання суду, мають бути оцінені як такі, що жодним чином не будуть стримуючими факторами для вживання обвинуваченим спроб перешкоджання відправленню правосуддя в спосіб неявки в судові засідання та для запобігання встановленим ризикам кримінального провадження. У зв`язку з чим, жодний інший вид запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 у кримінальному провадженні.

У зв`язку із доведенням підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження в порядку ст.194 КПК України, суд вважає доцільним продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.

Враховуючи обсяг пред`явленого обвинувачення, встановлений порядок дослідження доказів, стадію судового розгляду, суд вважає необхідним визначити строк дії запобіжного заходу в межах 20 днів з дня постановлення ухвали.

З огляду на викладене, враховуючи доведення підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження в порядку ст.194 КПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу, оскільки обвинувачений здебільшого обґрунтовує свою позицію відсутністю або недоведеністю заявлених ризиків, яким суд вже надав оцінку в мотивувальній частині рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177-178, 182, 183, 197, 199, 331, 372, ч.2 ст.376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Відкласти судове засідання у кримінальному провадженні за №0002055 від 29.08.2022, за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, на 16 годину 00 хвилин 10 серпня 2023 року.

Клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 20 (двадцять) днів, тобто до 15.08.2023 включно.

Відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Ухвала діє 20 (днів) днів та підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали вручити присутнім учасникам судового провадження та направити для виконання начальнику ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Повний текст ухвали оголошено 01.08.2023 о 09 год. 00 хв.

Суддя: Олег ГРЕБІНЬ