Чортківський районний суд Тернопільської області Копія
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року Справа № 1-368/11

Номер провадження 1-в/608/26/2023

Колегія суддів Чортківського районного суду Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Квятковської Л Й

суддів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

з участю секретаря ОСОБА_3 ,

прокурора Чортківської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чорткові клопотання засудженого ОСОБА_5 про вирішення питання, яке виникло під час виконання вироку на підставі п. 14 ч. 1 ст. 537 Кримінального процесуального кодексу України, -

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2023 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до Чортківського районного суду Тернопільської області з клопотанням про вирішення питання, яке виникло під час виконання вироку на підставі п. 14 ч. 1 ст. 537 Кримінального процесуального кодексу України, в якому вказує, що предметом перегляду є неоднакове визначення категорії тяжкості злочину, передбаченого ст. 93 Кримінального кодексу України 1960 року, скоєного до набрання чинності нового КК України та обчислення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за цей злочин. Обвинувачення за ст. 93 Кримінального кодексу України було пред`явлено за Кримінальним кодексом 1960 року. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 48 Кримінального кодексу України в редакції 1960 року давність притягнення до кримінальної відповідальності становить 10 років. Вирок суду першої інстанції за ст. 93 Кримінального кодексу України відбувся 29 січня 2013 року, коли строки притягнення до кримінальної відповідальності вже минули. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 №12 «Про практику застосування судами України законодавства України про звільнення особи від кримінальної відповідальності", особа підглягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 Кримінального кодексу України, якщо з дня вчинення нею злочину минув строк давності. Відповідно до ст. 11-1 КПК України таке звільнення є обов`язковим. В клопотанні ОСОБА_5 просить скасувати вирок Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року в частині покарання, призначеного ст. 93 Кримінального кодексу України (в редакції 1960 року). За ст. 93 Кримінального кодексу України 1960 року у відповідності до ст. 48 цього Кодексу застосувати давність притягнення до кримінальної відповідальності, а в разі неможливості застосувати давність призначити покарання в межах 15 років позбавлення волі, оскільки він відбув 20 років позбавлення волі, звільнити його з зали суду.

Засуджений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 клопотання підтримують, просять скасувати вирок Печерського районного суду м. Києва у відповідність до ст. 48 Кримінального кодексу України (1960 року), застосувати строки давності згідно ст. 49 Кримінального кодексу України.

Прокурор ОСОБА_4 вважає, що клопотання підлягає поверненню засудженому ОСОБА_5 ..

Вислухавши засудженого, його захисника, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клотопання підлягає поверненню з наступних підстав.

ОСОБА_5 засуджений вироком Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року до довічного позбавлення волі за ст. 93 Кримінального кодексу України (в редакції 1960 року).

Вироком Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року визнано ОСОБА_5 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 3 ст. 364 КК України і ч. 3 ст. 166 та п. п. «в»,«і» ст. 93 КК України 1960 року та призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 365 КК України - позбавлення волі строком на 8 років з позбавленням права обіймати атестовані посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади строком на три роки;

- за ч. 3 ст. 364 КК України - позбавлення волі строком на 9 років з позбавленням права обіймати атестовані посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади строком на три роки та з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

- за ч. 3 ст. 166 КК України 1960 року - позбавлення волі строком на 12 років з позбавленням права займати атестовані посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади строком на три роки;

- за п. п. «в», «і» ст. 93 КК України 1960 року - довічне позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України остаточно призначено ОСОБА_5 за сукупністю злочинів покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді довічного позбавлення волі з позбавленням права обіймати атестовані посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади строком на три роки та з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

На підставі ст. 54 КК України позбавлено ОСОБА_5 спеціального звання - генерал-лейтенант міліції.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 визначено обчислювати з 21 липня 2009 року, зарахувавши строк перебування під вартою з 22 жовтня 2003 року по 05 листопада 2003 року.

06 січня 2016 року ухвалою апеляційного суду м. Києва в порядку ст. 365 КПК України 1960 року, вирок Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року відносно ОСОБА_5 змінено. Уточнено, що ОСОБА_5 визнаний винним та засуджений за ч. 2 ст. 265 КК України 2001 року в редакції статті від 05 квітня 2001 року, за ч. 3 ст. 364 КК України 2001 року в редакції статті від 15 квітня 2008 року, за ч. 3 ст. 166 КК України 1960 року в редакції статті від 11 липня 1995 року, за п. п. «в», «і» ст. 93 КК України 1960 року в редакції статті від 22 лютого 2000 року. Перекваліфіковано дії ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 364 КК України 2001 року на ч. 2 ст. 357 КК України 2001 року та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України 2001 року, звільнено ОСОБА_5 від призначеного за ч. 2 ст. 357 КК України 2001 року покарання у зв`язку із закінченням строків давності. На підставі ст. 5 КК України пом`якшено призначене ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 166 КК України 1960 року основне покарання до 10 років позбавлення волі з позбавленням права займати атестовані посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади, на строк три роки. На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 365 КК України 2001 року, ч. 3 ст. 166, п. п. «в», «і» ст. 93 КК України 1960 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати ОСОБА_5 засудженим до покарання у виді довічного позбавлення волі з позбавленням права обіймати атестовані посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади строком на три роки. В решті вирок Печерського районного суду в м. Києві від 29 січня 2013 року відносно ОСОБА_5 залишено без зміни.

Вирок набрав законної сили і ОСОБА_5 доставлено в Державну установу «Чортківська установа виконання покарань №26» для відбування вироку.

02 липня 2021 року касаційна інстанція залишила рішення попередніх інстанцій без змін.

Відповідно до ст. 48 Кримінального кодексу України (в редакції 1960 року) особу не може бути притягнуто до кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину минули такі строки: 1) один рік з дня вчинення будь-якого з злочинів, передбачених статтями 106 і 125 частина 1, або злочину, за який

згідно з законом може бути призначено покарання не більш суворе, ніж виправні роботи або направлення в дисциплінарний батальйон; 2) три роки з дня вчинення злочину, за який згідно з законом може бути призначено позбавлення волі на строк не більше двох

років, (крім злочинів, передбачених статтями, які вказані в пункті

1 цієї статті); 3) п`ять років з дня вчинення злочину, за який згідно з

законом може бути призначено позбавлення волі на строк не більше

п`яти років; 4) десять років з дня вчинення злочину, за який згідно з

законом може бути призначено більш суворе покарання, ніж

позбавлення волі строком на п`ять років. Перебіг давності переривається, якщо до скінчення зазначених у законі строків особа вчинить новий злочин, за який згідно з

законом може бути призначено позбавлення волі на строк більше двох

років. Обчислення давності в цьому разі починається з моменту

вчинення нового злочину. Перебіг давності зупиняється, коли особа, яка вчинила злочин, скриється від слідства або суду. В цих випадках перебіг давності

відновлюється з моменту затримання особи або явки її з повинною.

При цьому особу не може бути притягнуто до кримінальної

відповідальності, якщо від часу вчинення злочину минуло

п`ятнадцять років і давність не була перервана вчиненням нового

злочину. Питання про застосування давності до особи, що вчинила

злочин, за який згідно з законом може бути призначено довічне

позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає можливим

застосувати давність, довічне позбавлення волі не може бути

призначено і замінюється позбавленням волі на певний строк.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 Кримінального процесуального кодексу України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку. На цей пункт посилається в своєму клопотанні засуджений ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.

Здійснення судового провадження у першій інстанції, яким є Чортківський районний суд Тернопільської області, регулюється розділом IV Кримінального процесуального кодексу України. До його компетенції не належить розгляд питання про скасування вироку, про що просить в клопотанні засуджений ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити вирок або ухвалу без змін; 2) змінити вирок або ухвалу; 3) скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок; 4) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу; 5) скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження; 6) скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції - ч. 1 ст. 407 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 424 Кримінального процесуального кодексу України у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.

Статтею 436 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

ОСОБА_5 засуджений вироком Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року до довічного позбавлення волі за ст.93 Кримінального кодексу України (в редакції 1960 року). 06 січня 2016 року ухвалою апеляційного суду м. Києва вирок залишено в силі, з того часу він набрав законної сили. Вказані судові рішення оскаржені в касаційному порядку, які 02 липня 2021 року касаційною інстанцією залишені без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

У зв`язку з вищевикладеним Чортківський районний суд Тернопільської області не наділений повноваженнями на скасування вироку Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року та застосування строків давності притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за ст. 93 КК України в редакції 1960 року, тому клопотання підлягає поверненню особі, яка його подала, як таке, що не підлягає розгляду в цьому суді.

Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Враховуючи вищезазначені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_5 про скасування вироку та застосування давності притягнення до кримінальної відповідальності згідно вимог ст.48 КК 1960 року за ст.93 КК 1960 року та звільнення його з зали суду, так як минуло двадцять років з дня затримання, слід повернути засудженому. Крім того, згідно ухвали апеляційного суду міста Києва від 06 січня 2016 року вирок був змінений і застосовано строки давності , звільнено ОСОБА_5 за ч.2 ст.357 КК України 2001 року, тобто судом враховувались вимоги ст.48 КК 1960 року.

Враховуючи вище викладене та керуючись ст. ст. 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання ОСОБА_5 , засудженого 29.01.2013 року Печерським районним судом м. Києва до довічного позбавлення волі, проскасування вироку та застосування давності притягнення до кримінальної відповідальності згідно вимог ст.48 КК 1960 року за ст.93 КК 1960 року та звільнення його з зали суду-повернути засудженому ОСОБА_5 .

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя (підпис) ОСОБА_7

судді: (підписи) ОСОБА_1

ОСОБА_2

Копія вірна

Ухвала набрала законної сили ________________________ 20____ року.

Оригінал ухвали знаходиться в Чортківському районному суді Тернопільської області в матеріалах справи №1-368/11.

Головуючий суддя: ОСОБА_7