Провадження № 1-кс/204/2755/23
УХВАЛА

Іменем України

02 серпня 2023 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю захисника ОСОБА_4 ,

за участю підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро, в режимі відеоконференції, клопотання слідчого Покровського РУП ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Покровської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Гродівка, Красноармійського(зараз Покровський) району, Донецької області, громадянина України, маючого базовою вищу освіту, розлученого, маючого малолітнього сина, 2017 року народження, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч.1 ст. 296 КК України , -

встановив:

До суду надійшло клопотання слідчого Покровського РУП ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Покровської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч.1 ст. 296 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчим відділом Покровського РУП ГУНП в Донецькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000469, яке розпочато 31.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 345, ч.1 ст. 296 КК України. 01 серпня 2023 року про підозру у скоєнні вказаного злочину повідомлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 296 та ч. 2 ст. 345 КК України за наступних обставин:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 31.07.2023, приблизно 14:35 годині, точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_5 прийшов до готелю «Дружба» розташованому за адресою: Донецька область,

м. Покровськ, вул. Центральна, 149, де зайшов в центральний хол вказаного готелю, в якому розміщена рецепція готелю, де на той час перебували раніше незнайомі йому працівники готелю, а саме: адміністратор - ОСОБА_7 , адміністратор - ОСОБА_8 та заступник директора ОСОБА_9 . В цей же час, ОСОБА_5 звернувся до адміністратора ОСОБА_7 та у грубій формі став вимагати дати йому ключ від номеру № НОМЕР_1 вказаного готелю, на що остання йому відмовила, пояснивши, що він не є мешканцем готелю, такого номеру не існує та попросила його залишити приміщення готелю. Однак ОСОБА_5 не припинив своїх дій, продовжив наполягати, щоб йому дали ключ, поводячи при цьому себе агресивно, не реагуючи на зауваження адміністраторів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . У свою чергу ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні холу вказаного готелю, тобто у громадському місці, діючи умисно, з хуліганських мотивів та мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, грубо порушуючи громадський порядок, діючи безпричинно, наблизився до ОСОБА_8 та завдав йому однин удар кулаком правої руки в область тулубу справа, чим спричинив тілесне ушкодження у вигляді забою нирки, яке за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень. Після чого, не реагуючи на численні зауваження адміністрації готелю, ОСОБА_5 здійснив спробу продовження нанесення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, однак останній став направився в бік виходу з готелю, з метою уникнення конфлікту. У свою чергу ОСОБА_5 , проявляючи особливу зухвалість, яка виразилась в умисному знищенні чужого майна, продовжуючи не реагувати на зауваження адміністраторів готелю, схопив скляний стілець, який знаходився в холі готелю та кинув його в бік ОСОБА_8 , поціливши при цьому у скляну вітрину, яка також знаходилась в холі, внаслідок чого сталося пошкодження стільця та розбиття скляної вітрини. Після чого У цей же час, ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, не реагуючи на законні зауваження адміністраторів готелю з приводу зупинення протиправних дій, діючи умисно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, самовільно став ходити по приміщенню готелю, де без будь-якого дозволу заходити в службові приміщення готелю та приватні кімнати відвідувачів готелю, порушуючи при цьому громадський порядок за звичний уклад життя відвідувачів готелю. В результаті умисних злочинних дій ОСОБА_5 , готель «Дружба» вимушено 31.07.2023 призупинив свою діяльність з 14 години 35 хвилин по 21:00 годину. Крім того, внаслідок умисного знищення вищевказаного майна, ФОП ОСОБА_10 спричинено матеріальний збиток на суму 10000 гривень. Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється в хуліганстві, тобто грубому порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою зухвалістю, а саме у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України. Крім того, 31 липня 2023 року, о 08 год. 00 хв., інспектор ВРПП Покровського РУП ГУНП в Донецькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_11 та інспектор ВРПП Покровського РУП ГУНП в Донецькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_12 , будучи у форменому одязі працівників поліції із знаками розрізнення, отримавши табельну вогнепальну зброю та спеціальні засоби, заступили на чергування у складі наряду для здійснення патрулювання на території м. Покровська Донецької області. В цей же день приблизно о 15 год. 15 хв., інспектор ВРПП Покровського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_11 та інспектор ВРПП Покровського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_12 були спрямовані оперативним черговим Покровського РУП ГУНП в Донецькій області для реагування на повідомлення зареєстроване до ІТС ІПНП за № 7169, яке надійшло на спеціальну лінію зв`язку «102» від адміністратора готелю «Дружба» ОСОБА_13 , про те, що незнайомий йому чоловік, перебуваючи в приміщенні вказаного готелю, вчинив протиправні дії, внаслідок чого умисно пошкодив майно готелю, а також спричинив тілесні адміністратору готелю ОСОБА_8 31.07.2023, близько 15.22 год., інспектор ВРПП Покровського РУП ГУНП в Донецькій області Покровського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_11 та інспектор ВРПП Покровського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_12 , які перебували у форменому одязі із знаками розрізнення (однострої) і знаходились при виконанні своїх службових обов`язків, прибули за викликом до готелю «Дружба», розташованому за адресою: Донецька область, м. Покровськ, вул. Центральна, буд. 149. Зайшовши в приміщення готелю, вони помітили раніше незнайомого їм ОСОБА_5 , який сидів на дивані в коридорі. Після чого інспектор ВРПП Покровського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_11 залишився поруч із ОСОБА_5 , а інспектор ВРПП Покровського РУП ГУНП в Донецькій області Покровського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_12 пішов до суміжного приміщення холу, для того щоб поспілкуватись з персоналом готелю, який там знаходився. В цей час ОСОБА_5 підвівся з дивану та діючи з раптовим умислом спрямованим на спричинення інспектору ВРПП ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням ним своїх службових обов`язків, завдав останньому одного удару кулаком правої руки в область обличчя. В цей же час, ОСОБА_5 , продовжуючи свої протиправні дії, обхопив інспектора ВРПП Покровського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_11 передпліччям лівої руки за шию та повалив на диван, після чого утримуючи його таким чином, завдав йому ще кілька ударів правою рукою в область обличчя, спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді ссадна та забою носа, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Після чого на місце підбіг інспектор ВРПП Покровського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_12 , який разом з інспектором ВРППП Покровського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_11 припинити протиправні дії ОСОБА_5 . Внаслідок завданих ОСОБА_5 за вищеописаних обставин ударів інспектору ВРПП Покровського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_11 , останньому спричинено тілесні ушкодження у вигляді забою носа та саден, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється в умисному заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України. Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345, ч.1 ст. 296 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: Протоколом огляду місця події від 30.07.2023, яким встановлено, що місцем скоєння злочину є приміщення готелю «Дружба», який розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; Довідкою від 31.07.2023 виданою КНП «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області щодо діагнозу ОСОБА_11 ; Витягом з наказу ГУНП в Донецькій області про призначення на посаду ОСОБА_11 ; Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 ; Протоколом допиту свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ОСОБА_18 , ОСОБА_7 . Слід зазначити, що відповідно до вимог КПК України, клопотання про застосування запобіжного заходу у вказаному кримінальному провадженні безпосередньо подаються до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, оскільки місцем розташуванням Покровського районного управління поліції, є Донецька область, м. Покровськ, вул. Мандрика,7. Водночас, в зв`язку з введенням воєнного стану на території України та неможливістю Красноармійським міськрайонним судом Донецької області здійснювати правосуддя під час воєнного стану, розпорядження Верховного Суду України № 1/0/9-22 від 06.03.2022, відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», змінено територіальну підсудність судових справ з Красноармійського міськрайонного суду Донецької області на Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська. Частиною 2 статті 181 КПК України визначено, що домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення. Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити такі дії: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України. Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного. Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п.п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного покладається необхідність запобігання спробам: Переховуватися від органу досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України). Наявність цього ризику зумовлена тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні двох нетяжких злочинів, у свою чергу за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, останньому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років. Крім того, ОСОБА_5 не одружений, офіційно не працевлаштований, розлучений, хоча і має неповнолітнього сина, однак з ним не мешкає, що свідчить про відсутність у нього стійких соціальних зв`язків, які могли би бути певною гарантією від його переховування. У зв`язку із чим, розуміючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, оцінивши негативні наслідки переховування як менш несприятливі, ніж обмеження, пов`язані з домашнім арештом як запобіжним заходом або відбуванням покарання. У свою чергу, хоча обвинувачений і мешкає за адресою зі своїми батьками, однак батьки на думку слідства не є тим стримуючим фактором, яке унеможливлює його переховування від органу досудового розслідування та (або) суду. При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність спроб втечі підозрюваного після скоєння злочину, будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а його затриманням, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування підозрюваного у разі не обрання йому запобіжного заходу. Крім того, враховуючи що на території України на теперішній час йде повноцінна війна з РФ, а Донецька область є місцем проведення безпосередніх бойових дій, ОСОБА_5 , може скористатися чисельною евакуацією населення області та здійснити спробу переховування від органу досудового розслідування та (або) суду. Крім того в умовах проведення бойових дій на території області, останній може, як місцевий мешканець та який знає місцевість, умисно перейти через лінію фронту, скориставшись місцями де не проводяться бойові дії та таким чином переміститись до тимчасово окупованих територій України. Всі ці фактори у своїй сукупності беззастережно доводять факт можливості переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та (або) суду. Таким чином виключно запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту зможе попередити цей ризик. Зокрема відповідно до п.36 рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду. Крім того, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Разом з цим, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Таким чином, практика ЄСПЛ вказує, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів» на що звертає увагу сторона обвинувачення. Незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України). Наявність цього ризику зумовлена тим, що свідками у даному кримінальному провадженні, якими прямо підтверджується причетність ОСОБА_5 до скоєння злочину є працівники готелю, в якому зупинявся підозрюваний, які допитані у провадженні у якості свідків, а саме ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ОСОБА_18 та ОСОБА_7 . Крім того потерпілим допитаний працівник поліції ОСОБА_11 . Отже у випадку обрання підозрюваному запобіжного заходу не пов`язаного з цілодобовим домашнім арештом, він матиме можливість впливати на свідків та потерпілого з метою уникнення від покарання, яке йому загрожує у разі доведення його винуватості перед судом, зокрема шляхом вмовляння або погроз, що може призвести до зміни показів свідків у судовому провадженні, а це, у свою чергу може призвести до уникнення підозрюваним законного справедливого покарання. Крім того, слід зазначити, що покази свідків з огляду на положення ст. 23 КПК України (безпосередність дослідження показань судом), будуть братись до уваги судом лише ті, які він надасть безпосередньо суду, а не слідчому на стадії досудового розслідування. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України. Тобто ризик впливу на свідка існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Неможливість застосування інших запобіжних заходів відносно підозрюваного пов`язана з тим, що більш м`які запобіжні заході будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину. У свою чергу, запобіжні заходи у вигляді нічного домашнього арешту, особистого зобов`язання чи особистої поруки не зможуть попередити переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та (або) суду та незаконного впливу на свідків та потерпілого. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, потребує від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. З огляду на те, що органом досудового розслідування доведено та підтверджено існування ризиків, передбачених п 1 та 3 ч.1 ст. 177 КПК України та враховані обставини, передбачені ст. 178 КПК України. Таким чином, на думку сторони обвинувачення, наявність вищевказаних ризиків передбачених п.п. 1 та 3 ч.1 ст. 177 КПК України, свідчить про неможливість запобіганням цим ризикам шляхом застосування відносно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів. З огляду на викладене, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання та просила його задовольнити, посилаючи на обставини зазначенні у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_19 , у судовому засіданні, не заперечував щодо клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Ознайомившись з наданими матеріалами клопотання та кримінального провадження, заслухавши думку сторін, слідчий суддя приходить до наступного.

Подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 181, 184 КПК України.

Прокурором, слідчим доведено, що ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк та у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді обмеження волі на строк до п`яти років, намагаючись уникнути покарання може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному правопорушенні. Разом з цим, в судовому засіданні встановлено, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців або строків досудового розслідування.

Враховуючи викладене, а також особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено, що застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту зможе запобігти вищевказаним ризикам, передбаченим п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, тому клопотання прокурора слід задовольнити та застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком до 60 днів, тобто до 30.09.2023 року, з покладанням певних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, що наразі буде достатнім запобіжним заходом, який забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання визначеним ризикам, і в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 176-178, 183-187, 193-194,196-197, 205, 309-310, 369-372, 392-393, 395 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання слідчого Покровського РУП ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Покровської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч.1 ст. 296 КК України задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч.1 ст. 296 КК України запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 60 днів, тобто до 30.09.2023 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- цілодобово не залишати без дозволу слідчого, прокурора або суду місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за винятком необхідності отримання невідкладної медичної допомоги та переміщення до найближчого укриття на час дії сигналу «Повітряна тривога».

-прибувати до слідчого відділу Покровського РУП ГУНП в Донецькій області за першою вимогою слідчого у кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло де він проживає, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1