справа № 361/2884/23
провадження № 1-кп/361/864/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2023 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000196 від 08.03.2023, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чудель Сарненського району Рівненської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованого, має на утриманні дитину-інваліда, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення застави відносно обвинуваченого ОСОБА_4 посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та тяжкість покарання (від 5 до 10 років), знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків. Зазначив при цьому, що ОСОБА_4 скоїв злочин будучи в стані алкогольного сп`яніння, в результаті загинула людина, тому існує загроза, що він може переховуватися з метою уникнення відповідальності.

В судове засідання належним чином повідомлена потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, 27.06.2023 через канцелярію суду надала клопотання про проведення судового розгляду справи без її участі, в прийнятті процесуальних рішень покладається на розсуд суду, претензій до обвинуваченого не має.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, просить суд застосувати більш м`який запобіжний захід, так як він має намір влаштуватися на роботу.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просить суд відмовити в задоволенні заявленого прокурором клопотання посилаючись на те, що встановлені в даному кримінальному провадженні обставини визнані обвинуваченим, із заявлених прокурором ризиків на даний час існує лише один ризик - переховуватися від суду враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та тяжкість покарання. Просить суд врахувати позитивну характеристику з місця проживання ОСОБА_4 , останній вперше притягується до кримінальної відповідальності за скоєння необережного злочину, потерпілій шкода відшкодована, обвинувачений має сім`ю та доглядає за дитиною-інвалідом, матір похилого віку, яка також потребує допомоги, на даний час наявна можливість працевлаштування ОСОБА_4 . Просить застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистої поруки та заявив клопотання про допит в якості свідків осіб, які подали заяви про особисту поруку.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 повідомив, що він являється рідним братом ОСОБА_4 , характеризував останнього позитивно та зазначив, що він зможе забезпечити належну процесуальну поведінку брата.

Допитана свідок ОСОБА_8 повідомила суду, що вона являється засновником компанії ТОВ «ВЕКТОРТРАНСБУД», ОСОБА_4 взяли на роботу механіком в компанію з іспитовим строком, при цьому під час роботи зарекомендував себе позитивно, тому вона бере на себе зобов`язання організувати належну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 , наявна можливість проживання останнього за місцем роботи.

Свідок ОСОБА_9 повідомив, що він являється директором ТОВ «ВЕКТОРТРАНСБУД», він взяв на роботу з випробувальним терміном ОСОБА_4 , останній працював слюсарем-механіком, зарекомендував себе з позитивного боку, тому свідок готовий його працевлаштувати офіційно, свідок бере на себе зобов`язання організувати належну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 , зазначив про можливість належних умов для проживання останнього за місцем роботи.

Свідки, кожен окремо, повідомили, що вони з правами та обов`язками поручителя та наслідками їх невиконання, передбаченою законом відповідальністю ознайомлені, підтримують подані заяви про особисту поруку і зобов`язуються при необхідності доставити ОСОБА_4 до суду на першу вимогу.

Заслухавши доводи прокурора, заперечення обвинуваченого та його захисника, пояснення свідків, дослідивши клопотання та докази, якими сторони обґрунтовують свою позицію, суд дійшов такого висновку.

Ухвалою суду від 03.05.2023 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 на 60 днів по 01.07.2023 включно.

Згідно ч. 1, 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Суд зважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м'яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК України.

Враховуючи, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України.

Положення КПК України, зокрема ст. 132, 176, покладають на слідчого та прокурора тягар доказування необхідності застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м'яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (п. 80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України»).

Згідно практики ЄСПЛ існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (див. рішення у справі «Смирнова проти Росії» п. 63). У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (див. рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії» (Vrenсev v. Serbia), заява № 2361/05, п. 76).

В п. 60 рішення у справі «Смирнова проти Росії» ЄСПЛ зазначає, що ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку; це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (див. рішення у справі«W. проти Швейцарії» (W. v. Switzerland) від 26.01.1993, серія А, №254-А, п. 33 з додатковими посиланнями).

Отже, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, при вирішенні питання щодо тримання особи під вартою діє презумпція на користь звільнення. При цьому тягар доведення обставин, що свідчать на користь утримання під вартою покладається саме на державу, в даному випадку на прокурора. Будь-які обставини, щодо доведеності яких або значення яких для вирішення питання про тримання під вартою залишається сумнів, мають тлумачитись на користь звільнення. Розподіл тягаря доведення надає судді можливість вирішити питання про звільнення обвинувачуваної або підозрюваної особи, якщо обвинувачення не надало доказів, достатніх, щоб переконати суддю у необхідності тримання під вартою. Таким чином, якщо обвинувачення не впоралося із тягарем доведення, презумпція на користь звільнення стає достатньою підставою для звільнення, яка не потребує додаткового обґрунтування.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м'який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов'язки, передбачені частиною п'ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Під час судового розгляду встановлено та доведено прокурором наявність ризику, передбаченого у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та тяжкість покарання (від 5 до 10 років), інші заявлені прокурором ризики не знайшли свого підтвердження.

Суд приходить до висновку, що прокурором не надано достатніх та переконливих доказів необхідності застосування до ОСОБА_4 найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи при цьому наявність заяв про особисту поруку трьох осіб, які мають особисті зв`язки з обвинуваченим ОСОБА_4 та моральний вплив на нього, завдяки чому зможуть забезпечити належну поведінку останнього.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 180 КПК України, особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов'язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов'язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов'язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

У зв'язку із чим, оцінюючи обставини, передбачені статтею 178 КПК України, у тому числі, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю, відшкодував потерпілій завдану матеріальну та моральну шкоду в повному обсязі, а також враховуючи, що ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має тісні сімейні зв'язки, має на утриманні дитину-інваліда, соціально адаптований, позитивно характеризується за місцем проживання так і за місцем роботи, а також із врахуванням заяв ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , суд вважає, що до обвинуваченого ОСОБА_4 слід застосувати більш м'який вид запобіжного заходу, а саме особисту поруку, який буде співрозмірним та достатнім для забезпечення належного виконання останнім своїх процесуальних обов'язків.

Обираючи відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді особистої поруки, суд відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покладає на нього низку процесуальних обов'язків.

Керуючись ст. ст. 177-178, 180, 183, 194, 197, 331, 371, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистої поруки.

Визначити поручителями обвинуваченого ОСОБА_4 громадян:

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до прокурора та суду за першим викликом;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- не відлучатися з м. Бровари Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Встановити обвинуваченому ОСОБА_4 строк виконання покладених на нього обов`язків два місяця, тобто до 29.08.2023.

Роз`яснити поручителям ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.

Роз`яснити поручителем ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , що вони поручаються за виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити останнього в суд на першу про те вимогу; роз`яснити їх право на відмову від прийнятих на себе зобов`язань до виникнення підстав, які тягнуть за собою відповідальність, та необхідність у цьому разі забезпечення явки обвинуваченого до суду з метою вирішення питання про заміну йому запобіжного заходу; а також роз`яснити, що у разі невиконання ними взятих на себе обов`язків на них може бути накладено грошове стягнення від десяти до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1