Справа №591/6367/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - Сорока
Номер провадження 11-кп/816/1315/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми, в порядку передбаченому ч.4 ст.422-1 КПК України, матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 02 серпня 2023 року, якою відносно обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Зарічного районного суду м. Суми перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.3 ст.357, ч.2 ст.309 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотаннями про продовження обвинуваченим строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які обґрунтовані тим, що заявлені раніше ризики не зменшились та не відпали, а більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити належної процесуальної поведінки обвинувачених.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 02 серпня 2023 року клопотання прокурора було задоволено.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30 вересня 2023 року включно без визначення розміру застави.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30 вересня 2023 року включно без визначення розміру застави.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30 вересня 2023 року включно без визначення розміру застави.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 , кожен окремо, подали апеляційні скарги, в яких:

- захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 просив скасувати ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 02 серпня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання відносно ОСОБА_5 та постановити нову ухвалу обравши більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або запобіжний захід у вигляді застави.

- захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 просила скасувати ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 02 серпня 2023 року та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , змінити запобіжний захід на більш м`який, а саме цілодобовий домашній арешт за місцем реєстрації.

- захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просив скасувати ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 02 серпня 2023 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Свої вимоги захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 обґрунтовував тим, що клопотання про застосування запобіжного заходу містить одні і ті ж підстави протягом тривалого часу. Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі важкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть підтвердити існування небезпеки втечі. Крім того з плином часу для тривалого тримання обвинуваченого під вартою, потрібне додаткове обґрунтування, але сторона обвинувачення не надає додаткових аргументів.

Зазначав, що ОСОБА_5 з 19 червня 2021 року перебуває під вартою, жодного разу до нього не були застосовані інші запобіжні заходи ніж тримання під вартою.

Вказував, що переховування обвинуваченого від суду є малоймовірним, прокурором з цього приводу не надано жодних доказів. Впливати на потерпілих обвинувачений ОСОБА_5 також не зможе, оскільки їх позиція вже викладена під час судового розгляду.

Крім того просив суд врахувати наявність міцних соціальних зв`язків за місцем проживання (одружений, має дітей), дружина разом з дітьми проживає в м. Сумах, тому обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку та запобігатиме ризикам наведеним стороною обвинувачення в клопотанні.

Звертав увагу на те, що судове рішення не містить аналізу можливості застосування до особи інших, окрім взяття під варту, запобіжних заходів.

Зазначав, що обвинувачений вкотре наголошував на порушення розумних строків розгляду справи, розгляд справи відкладається в залежності від обставин, що не залежать від обвинуваченого.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 вказувала, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та ризики вказані в клопотанні та в судовому засіданні не доведені та заявлені формально, оскільки не взято до уваги дані про особу обвинуваченого про те, на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, також не враховано його міцні соціальні зв`язки, наявність двох неповнолітніх дітей.

Зазначала, що в даній справі розумність строку тримання під вартою вже давно порушена, оскільки жодних нових доказів, які б підтверджували вину обвинуваченого за цей час не встановлено, а можливості їх отримання вичерпані.

Вважала, що прокурором не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів запобігання ризикам, за відсутності даних про негативний вплив обвинуваченого з його сторони на процес кримінального провадження.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 вказував, що вказана ухвала повністю ідентична ухвалі від 05 липня 2023 року, а прокурором не надано жодних додаткових доказів обґрунтованості наявності ризиків, визначених ст..177 КПК України.

Зазначав, що тяжкість злочину не може бути підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому посилання суду на цю обставину з огляду на рішення Європейського суду з прав людини безпідставне.

Вважав, що жодних доказів на підтвердження тверджень про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України стороною обвинувачення не надано, а є лише припущеннями прокурора.

Наголошував, що з обвинувального акту взагалі не відображені обставини, які б вказували на винуватість ОСОБА_7 .

Про призначення даного кримінального провадження до апеляційного розгляду обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , їх захисники ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та прокурор повідомлені належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах провадження доказами. Прокурор, захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_8 надіслали заяви, в яких апеляційні скарги підтримали у повному обсязі та просили розгляд даного провадження провести без їх участі.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що, в порядку ч.4 ст.422-1 КПК України, ніхто із учасників не заявив клопотання про розгляд провадження за їх участі, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої захисником апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, в провадженні Зарічного районного суду м. Суми перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 187, ч.3 ст.357, ч.2 ст. 309 КК України.

02 серпня 2023 року ухвалою колегії суддів Зарічного районного суду м. Суми було продовжено обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою, до 30 вересня 2023 року включно без визначення розміру застави.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та продовжуючи строк тримання обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , суд першої інстанції виходив з того, що прокурор довів існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України на даний час. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Перевіряючи продовження існування ризику переховування від суду, суд оцінював його в світлі обставин цього кримінального провадження та осіб обвинувачених, які раніше судимі, є особами молодого віку, офіційно не працевлаштовані, мають на утриманні дітей, у справі подані цивільні позови. При цьому тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ймовірність ризику переховування від суду.

При встановленні актуальності ризику впливу на потерпілих та свідків, суд врахував встановлену КПК процедуру отримання показань від таких осіб, зокрема суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК.

За таких обставин, оскільки допит свідків не проведений судом, а в повторному допиті потерпілих може виникнути необхідність, тоді як їх показання мають доказову цінність, то обвинувачені, не будучи обмеженими у вільному спілкуванні з іншими особами з приводу обставин, викладених в обвинувальному акті, можуть здійснювати на них вплив з метою спонукання до ненадання показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, для уникнення кримінальної відповідальності.

Зважаючи на негативну репутацію всіх обвинувачених ймовірним є і ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Колегія суддів не погоджується з апеляційними доводами апелянтів відносно того, що в оскаржуваній ухвалі не наведено обґрунтування наявних ризиків, які визначені в ч.1 ст.177 КПК України, оскільки такі доводи спростовуються змістом клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та змістом оскаржуваної ухвали суду, з яких вбачається, що ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України були належним чином обґрунтовані та вмотивовані.

Доводи апеляційних скарг про те, що суд, не врахував наявність міцних соціальних зв`язків за місцем проживання, на переконання колегії суддів не є підставою для зміни обраного запобіжного заходу, оскільки дані обставини існували і на час вчинення інкримінованих йому злочинів, проте не стали стримуючим фактором.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Таким чином, з врахуванням практики ЄСПЛ, а також тих обставин, що злочини, передбачені ч. 3 ст. 187 КК України, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 становлять небезпеку для суспільства, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, а тому, і з цих підстав, продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку усім обставинам провадження та прийшов до вірного висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора, яким доведена неможливість застосування до обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу та доцільність продовження останнім запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що судом постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстави для його зміни чи скасування відсутні, а тому, оскаржувану ухвалу слід залишити без зміни, а апеляційні скарги захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 без задоволення.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 404,405,407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 02 серпня 2023 року, якою відносно обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30 вересня 2023 року включно, без визначення розміру застави, залишити без зміни, а апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3