Провадження № 11-кп/4808/390/23
Категорія ч.5 ст.72 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 червня 2023 року

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 червня 2023 року частково задоволено клопотання засудженого ОСОБА_8 . Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, зараховано в строк відбування покарання засудженому ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення з 15 вересня 2004 року до 22 вересня 2005 року - включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В іншій частині клопотання засудженого відмовлено.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 червня 2023 року скасувати. Зарахувати йому усі терміни тримання в умовах СІЗО м. Рівне, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме: по справі №1-12/2005 з 15.09.2004 року по 09.12.2005 року, по справі №1-55/2008 з 15.09.2007 року по 28.11.2007 року та з 17.03.2008 року по 08.07.2009 року.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що у вказані періоди з ним проводились слідчі дії по двох кримінальних справах. При цьому стверджує, що після набрання вироком законної сили, в порушення вимог ст. 87 КВК України, його не направили для відбування покарання у виправну колонію, а продовжували утримувати в СІЗО м. Рівне. Тому вважає, що і на цей період його перебування в СІЗО поширюється дія Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року.

Під час апеляційного розгляду:

- засуджений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, просив ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Проте, суд першої інстанції при постановлені судового рішення не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Статтею 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» визначено, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого, (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно з абз. 4 ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року, у строк попереднього ув`язнення включається строк:

а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;

в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду кримінального провадження;

г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичну закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;

ґ) перебування особи, що відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Так, судом першої інстанції при перевірці наведених у клопотанні ОСОБА_8 обставин, встановлено, що той був засудженим вироком Апеляційного суду Рівненської області від 01.04.2005 року за ч.4 ст.187, п.п.1,6,9,12 ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі. Вирок суду набрав законної сили 22.09.2005 року. Початок строку відбуття покарання з 15.09.2004 року.

Крім того, суд першої інстанції встановив, що вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 25.06.2008 року ОСОБА_8 засуджено за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі. Вирок суду набрав законної сили 11.07.2008 року. Відповідно до відповіді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 22.05.2023 року на запит ДУ «Івано-Франківська УВП № 12» від 18.05.2023 року при розгляді кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_8 за ч.1 ст.121 КК України питання про обрання останньому запобіжного заходу не розглядалось, оскільки ОСОБА_8 на час розгляду кримінального провадження був засуджений вироком Апеляційного суду Рівненської області від 01.04.2005 року та відбував покарання у виді довічного позбавлення волі.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про зарахування засудженому ОСОБА_8 в строк відбування покарання строку його попереднього ув`язнення з 15.09.2004 року по 22.09.2005 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. При цьому, суд відмовив в задоволенні клопотання засудженого в частині зарахування йому в строк відбування покарання інших періодів, а саме з 22.09.2005 року по 09.12.2005 року, з 15.09.2007 року по 28.11.2007 року та з 17.03.2008 року по 08.07.2009 року, оскільки засуджений у зазначений час уже відбував призначене судом покарання і запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно нього не обирався.

В апеляційних доводах ОСОБА_8 посилається на те, що по справі №1-12/2005 в період з 15.09.2004 року по 09.12.2005 року та по справі №1-55/2008 в період з 15.09.2007 року по 28.11.2007 року та з 17.03.2008 року по 08.07.2009 року з ним проводились слідчі дії, а тому вказані періоди підлягають зарахуванню у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 на виконання постанови Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 23 січня 2008 року був переведений з Сокальської виправної колонії №47, де відбував покарання за вироком Апеляційного суду Рівненської області від 01 квітня 2005 року, до Рівненського СІЗО, на час розгляду справи про його обвинувачення за ч. 1 ст. 121 КК України (а.п. 73).

Проте, суд першої інстанції залишив поза увагою вказані обставини, не перевірив належним чином вищевказані доводи ОСОБА_8 , не дослідив матеріали особової справи засудженого та не встановив, чи дійсно останній знаходився в установі попереднього ув`язнення у періоди з 22.09.2005 року по 09.12.2005 року, з 15.09.2007 року по 28.11.2007 року та з 17.03.2008 року по 08.07.2009 року, з метою проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження, не навів мотивів, які спростовують вищевказані доводи засудженого та прийшов до передчасного висновку про необхідність відмовити засудженому в задоволенні його клопотання в частині зарахування йому в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, по вироку Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 25.06.2008 року.

Колегія суддів звертає увагу на те, що п.ґ) абз. 4 ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року, прямо передбачено, що у строк попереднього ув`язнення включається строк перебування особи, що відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що судове рішення повинно бути ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені відповідними даними, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом.

Колегія суддів звертає увагу на те, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, які підтверджують правильність встановлених судом першої інстанції обставин та дозволяють апеляційній інстанції їх перевірити. Зокрема, матеріали кримінального провадження не містять копій судових рішень на підставі, яких ОСОБА_8 відбуває покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи сукупність наведених обставин, які свідчать про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, неповноту судового розгляду, ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого необхідно розглянути провадження з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства і, в залежності від встановленого, прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,409,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 червня 2023 року скасувати та призначити новий розгляд провадження у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5