Справа № 623/4554/21
Провадження №1-кп/638/1335/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2023 року Дзержинський райсуд м. Харкова у складі : головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадженні № 0000339 від 27.06.2021, з обвинувальним актом у відношенні :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженої у м. Ізюм, Харківської області, громадянки України, українки, з середньо-спеціальною освітою, не заміжньої, не військовозобов`язаної, раніше не судимої, не працюючої, зареєстрованої за адресою : АДРЕСА_1 , яка фактично мешкає за адресою : АДРЕСА_2

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 166 КК України, -

за участю :

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підсудної ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

Підсудна ОСОБА_3 , будучи матір`ю малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідомо нехтуючи своїми батьківськими обов`язками, посягаючи на основні принципи моральності у сфері виховання дітей, всупереч вимогам Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, Конвенції про права дитини, яка ратифікована Україною 21.02.1990, вимог ст. 3 Конституції України, згідно якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визначаються в Україні найвищою соціальною цінністю, приписів ст.ст. 150 ч. 2, 155 Сімейного Кодексу України, приписів ст.ст. 11, 12, 35 Закону України «Про охорону дитинства» , відповідно до яких батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток та несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини, злісно не виконувала обов`язки по догляду за своїм малолітнім сином, а саме не забезпечила належних безпечних умов перебування на водоймі ОСОБА_6 , внаслідок чого настали тяжкі наслідки у вигляді смерті останнього, при наступних обставинах.

27 червня 2021 року, близько 18:00 години, підсудна ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на міському пляжі на березі річки Сіверський Донець, розташованого поблизу вул. Первомайської в м. Ізюм Харківської області, злісно ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків та перебуваючи на відстані близько 50 метрів від берегової лінії річки, достовірно знаючи, що її малолітній син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позбавлений можливості, через малолітство, вжити заходів до самозбереження у воді, не забезпечила його відповідними засобами для безпечного перебування у воді, усвідомлюючи, що знаходиться на значній відстані від дитини та вразі небезпеки не встигне надати їй допомогу, тобто, умисно ухилилася від піклування про життя та здоров`я своєї малолітньої дитини, залишила ОСОБА_6 у безпорадному стані у водоймищі без належного нагляду, в результаті чого її малолітній син ОСОБА_6 помер внаслідок втоплення у воді.

Внаслідок злісного невиконання підсудною ОСОБА_3 своїх батьківських обов`язків по догляду за дитиною - залишення малолітнього сина ОСОБА_6 без будь-якого нагляду, легковажності та байдужості до його долі, настали тяжкі наслідки у вигляді смерті малолітньої дитини - ОСОБА_6 , які перебувають у прямому причинному зв`язку з діями підсудної ОСОБА_3 . Необережне ставлення підсудної ОСОБА_3 до настання тяжких наслідків щодо малолітнього ОСОБА_6 , полягає в тому, що ОСОБА_3 залишила дитину без будь-якого нагляду біля водоймища, усвідомлюючи всі можливі ризики для життя та здоров`я сина та повинна була передбачити небезпеку для його життя та здоров`я.

У судовому засіданні підсудна ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 166 КК України, визнала повністю та показала, що при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, 27.06.2021 з 12:00 вона разом з членами своєї родини перебувала на пляжі біля водоймища в м. Ізюмі, де вживали спиртні напої. Разом з нею був її малолітній син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько якого в свідоцтві про народження дитини записаний з її слів. Під час вживання спиртних напоїв вона перебувала на відстані близько 50 метрів від водоймища, яке не було обладнано дитячим пляжем, місцем для купання дітей, на мало рятувальних засобів та рятувальників, а також з місця де вони відпочивали його видно не було. На прохання сина ОСОБА_8 , вона надала згоду для купання у водоймищі разом з бабцею, однак разом з сином до водоймища не пішла та дії сина щодо безпеки поводження на воді не контролювала, не надала сину, який не вмів плавати, індивідуальні засоби безпеки, залишившись на місці відпочинку з іншими особами. Через 20 хвилин, близько 17-18 години бабця повідомила, що ОСОБА_8 з водоймища зник, вони почали його шукати, в результаті чого син був виявлений у воді у комишах без ознак життя. Свою вину визнає в повному обсязі, кається у скоєному, розуміє, що вказані наслідки настали у зв`язку з тим, що вона не виконала свого обов`язку по догляду за дитиною, яка перебувала у потенційно небезпечному для життя місці.

Оскільки підсудна ОСОБА_3 та інші учасники судового провадження у судовому засіданні не оспорювали вказані вище фактичні обставини справи, суд відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним в повному обсязі дослідження доказів щодо цих обставин, які ніким не оспорюються, визнавши необхідним у судовому засіданні дослідити висновок судово - медичної експертизи, свідоцтво про народження малолітнього ОСОБА_6 та дані, які характеризують особу підсудної ОСОБА_3 .

З оголошеного і дослідженого у судовому засіданні висновку судово - медичної експертизи № 203-ІЗт/21 від 22.07.2021 вбачається, що проведеною судово - медичною експертизою трупа малолітнього ОСОБА_6 , вік 04 роки 7 місяців, виявлені ознаки швидко наступившої смерті (злитий характер трупних плям, рідкий стан крові, повнокрів`я внутрішніх органів, крововиливи під оболонки серця і легенів), виявлені характерні ознаки для втоплення у вигляді вираженої емфіземи легенів, наявності плям Рассказова-Луковського-Пальтауфа на них. Смерть малолітнього ОСОБА_6 настала від механічної асфіксії при закритті дихальних отворів і шляхів рідиною утоплення у воді. Будь-які тілесні ушкодження при експертизі трупа не виявлені. (а.с.а.с. 67-68).

З оголошеної і дослідженої у судовому засіданні копії свідоцтва про народження, вбачається, що ОСОБА_6 , народжений ІНФОРМАЦІЯ_4 , матір`ю дитини записана підсудна ОСОБА_3 (актовий запис про народження № 373 від 18.10.2016, складений Ізюмським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області). (а.с. 69).

Аналізуючи вищевикладені докази суд вважає, що дії підсудної ОСОБА_3 за ст. 166 КК України кваліфіковані вірно, так як вона своїми умисними діями вчинила злісне невиконання батьками встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки.

При визначенні підсудної ОСОБА_3 виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та характер вчиненого кримінального правопорушення-злочину, данні про особу підсудної, яка раніше не судима, на час вчинення злочину та на теперішній час не працює, на диспансерному обліку в ОНД та МПНД не перебуває, за місцем мешкання характеризується з позитивної сторони, відповідно до акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 36 від 25.06.2021, складеного КНП «ЦМЛ Піщанської богоматері» та результатів токсилогічного дослідження № 1197 від 29.06.2021, виданого КНП « Харківський ОНД», під час вчинення злочину ОСОБА_3 перебувала у стані алкогольного сп`яніння ( виявлений рівень алкоголю становить 1,2 проміле), за висновком складеної представником уповноваженого органу з питань пробації досудової доповіді виправлення ОСОБА_3 можливо без ізоляції її від суспільства, зокрема шляхом звільнення від відбування покарання з випробуванням та покладенням відповідних обов`язків. (а.с.а.с. 60-63, 70, 71-72, 73-74. 75. 76, 77, 80, 81, 85-87).

Суд не бере до уваги зазначений висновок уповноваженого органу з питань пробації, в часті можливості застосування звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, відповідно до приписів ст.ст. 75, 76 КК України, так як приписами ст. 75 КК України не передбачена можливість звільнення засудженої особи від відбування покарання з випробуванням та покладенням відповідних обов`язків, в разі засудження за вчинення корупційного злочину, до якого, зокрема, відповідно до примітки до ст. 45 КК України віднесено кримінальне правопорушення, передбачене ст. 191 КК України.

Суд не бере до уваги зазначений висновок уповноваженого органу з питань пробації, в часті можливості застосування звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, відповідно до приписів ст.ст. 75, 76 КК України, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення-злочину, тяжкі наслідки вчиненого злочину смерть малолітньої дитини, дані, які характеризують особу підсудної.

У відповідності до приписів п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання підсудної ОСОБА_3 судом визнається щире каяття.

Обставиною, яка відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України обтяжує покарання підсудної ОСОБА_3 судом визнається вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, враховуючи приписи ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, приймаючи до уваги дані, які характеризують особу підсудної ОСОБА_3 , наявність обставин, які як пом`якшують так і обтяжують покарання, відношення до скоєного злочину, щире каяття, вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення-злочину, відсутність відповідно до приписів ч. 3 ст. 61 КК України перешкод для застосування покарання у виді обмеження волі, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудної ОСОБА_3 можливо лише за умов призначення її покарання у виді обмеження волі, у межах санкції ст. 166 України, з утриманням її в кримінально - виконавчої установі відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення на нею нагляду з обов`язковим залученням засудженої до праці.

Передбачених приписами ч. 3 ст. 61 КК України, перешкод для застосування у відношенні підсудної ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі, під час судового провадження не встановлено.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

У відповідності до ч. 1 ст. 57 КВК України підсудна ОСОБА_3 підлягає направленню до місця відбуття покарання - виправного центру, самостійно за рахунок держави.

Згідно до ч. 1 ст. 58 КВК України строк покарання підсудної ОСОБА_3 обчислювати з дня прибуття і постановки засудженої на облік у виправному центрі.

Запобіжний захід у відношенні підсудної ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений.

Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винною у вчинену злочину, передбаченого ст. 166 КК України та призначити її покарання, на підставі цього закону у виді 2 років обмеження волі з відбуттям покарання у кримінально - виконавчої установі відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення на нею нагляду з обов`язковим залученням засудженої до праці.

У відповідності до ч. 1 ст. 57 КВК України засуджену ОСОБА_3 направити до місця відбуття покарання - виправного центру, самостійно за рахунок держави.

Згідно до ч. 1 ст. 58 КВК України строк відбуття покарання засудженої ОСОБА_3 обчислювати з дня прибуття і постановки засудженої на облік у виправному центрі.

Запобіжний захід у відношенні засудженої ОСОБА_3 не обирався.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, через Дзержинський райсуд м. Харкова, протягом 30 діб з моменту проголошення.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Дзержинському райсуді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Вирок постановлено в нарадчої кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_1