Житомирський апеляційний суд
Справа №295/4575/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.539 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м.Житомирі судове провадження №295/4575/22 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 01.03.2023,

В С Т А Н О В И В:

Цією ухвалою залишено без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та просить її скасувати, а своїм рішення замінити йому невідбуту частину покарання більш м`яким. При цьому, звертає увагу, що йому за час відбуття покарання жодного разу не було застосовано пільг.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи засудженого ОСОБА_8 та його захисника в підтримку апеляційної скарги, позицію прокурора, який просив оскаржену ухвалу залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

З оскарженої ухвали вбачається, що приймаючи рішення про відмову в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, суд першої інстанції діяв у відповідності до положень ст.82 КК України та ст.539 КПК України, відповідним чином мотивувавши свої висновки.

Чистиною 3 ст.82 КК України визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно з п.2 ч.4 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Зі змісту вказаних норм слідує, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за наявності таких обов`язкових умов, як відбування покарання у виді позбавлення волі, доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, фактичне відбуття встановленої законом частини призначеного покарання в залежності від класифікації злочину за ступенем тяжкості, формою вини та об`єктом суспільно-небезпечного посягання, наявності попередніх судимостей.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно- дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року №2 умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

В ході розгляду провадження встановлено, що ОСОБА_8 засуджений вироком Андрушівського районного суду Житомирської області від 12.03.2015 за ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст.70 КК України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 28.03.2016 відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 10.04.2014 по 16.06.2015 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку: 10.04.2014. Кінець строку: 04.02.2024.

Згідно характеристики, затвердженої начальником ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)» засуджений ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі з 13.10.2014. За час тримання в ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№8)» характеризувався посередньо, порушень режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

В ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)» відбував міру покарання з 05.07.2015. За час відбування покарання допустив три порушення режиму тримання за що один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності та два рази з ним проводилися бесіди виховного характеру.

З 02.02.2018 перебував на лікуванні в ДУ «Бучанська виправна колонія (№85)». Порушень режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 09.03.2018 року відбував покарання в державній установі «Житомирська виправна колонія (№4)». За час відбування покарання допустив три порушення режиму тримання, за що два рази притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи та один раз з ним було проведено бесіду виховного характеру начальником установи.

В період з 06.11.2019 року по 03.02.2020 року перебував в державній установі «Вільнянська виправна колонія (№20)». Порушень режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 03.02.2020 року відбуває покарання в ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)». За час відбування міри покарання характеризується позитивно. Порушень режиму тримання не допускає, дисциплінарних стягнень не має. До праці на виробництві установи не залучається, але приймає активну участь в роботах з благоустрою відділення. До праці та своїх обов`язків ставиться сумлінно. Шість разів заохочувався начальником установи.

Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», завдання якої виконує у повному обсязі. У 2017 році навчався у професійно-технічному навчальному закладі «Житомирський навчальний центр №4» і здобув професію «Столяр будівельний». З 16.07.2019 року по теперішній час перебуває на профілактичному обліку, як схильний до втечі з місць позбавлення волі (а.п.5-7).

Згідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений мав три стягнення, які погашені. Має 7 заохочень - одне в 2016, одне в 2020, два в 2021, три в 2022 (а.п.8).

Відповідно до ч.1 ст.6 КВК України під виправленням засудженого розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Згідно матеріалів провадження, в попередньому за формальними ознаками застосування заміни не відбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст.82 КК України, ОСОБА_8 згідно ст.81 КК України підлягав після 04.08.2021. Однак, 23.10.2020 на спільному засіданні комісії державної установи «Житомирська виправна колонія (№4)» та спостережної комісії при Житомирському міськвиконкомі було відмовлено в застосуванні ст.82 КК України, 06.08.2021 на спільному засіданні комісії державної установи «Житомирська виправна колонія (№4)» та спостережної комісії при Житомирському міськвиконкомі було відмовлено і в застосуванні ст.81 КК України, так як останній не став на шлях виправлення (а.п.6-7).

Аналізуючи дані про поведінку засудженого та ставлення його до праці за весь період відбування покарання, суд першої інстанції правильно зазначив, що засуджений ОСОБА_8 на теперішній час не довів досягнення ним виправлення, що є обов`язковою підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

З таким висновком суду погоджується й апеляційний суд та вважає, що вищенаведене свідчить про не достатню готовність засудженого до самокерованої правослухняної поведінки, а отже заява останнього про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким наразі є передчасною.

Апеляційний суд приходить до висновку, що розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_8 , в порядку ст.82 КК України, суд першої інстанції повно і об`єктивно дослідив наявність підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, в тому числі на які посилається засуджений, а також поведінку останнього та ставлення його до праці в процесі відбування покарання, як і факт перебування останнього на відповідному профілактичному обліку, та прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для застосування вимог ст.82 КК України, а саме заміни ОСОБА_8 невідбутої частини покарання на більш м`яке.

Крім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що заміна невідбутої частини покарання на більш м`яке є виключно заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині, і з огляду на це, такі дії засудженого не можна розцінювати як сумлінну поведінку та належне ставлення до праці, а тому, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що засуджений своїм відношенням до праці та поведінкою ще не довів своє виправлення та перевиховання і обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання останнього.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 01.03.2023, якою залишено без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :