ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 629/2218/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-сс/818/661/23 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: застосування запобіжного заходу
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, з участю захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме прокурора та підозрюваного, належним чином повідомлених про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05 05 2023 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05 05 2023 року задоволено клопотання слідчого СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 по кримінальному провадженню №0000387 від 28.04.2023 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова, Харківської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, військовозобов`язаного, не працюючого, особи з інвалідністю ІІІ групи (до червня 2023), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 не судимого.

Відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» без визначення розміру застави, строком до 03.07.2023.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

На зазначену ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та обрати відносно ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, а саме: цілодобовий домашній арешт за місцем його реєстрації та проживання.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на недоведеність зазначених в клопотанні ризиків, оскільки докази наявності таких ризиків відсутні. На думку захисника, клопотання слідчого носить суто формальний характер. Захисник просила врахувати, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, тісні соціальні зв`язки, отримує соціальні виплати як інвалід 3 групи. Вказані факти, на думку захисника, свідчать про те, що ОСОБА_6 своєю співпрацею з органами досудового розслідування, визнанням вини може залишитись зі своєю сім`єю, в разі застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Захисник підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити в повному обсязі.

Прокурор та підозрюваний в судове засідання не з`явились, були, відповідно до вимог, зазначених в ч.1 ст.135 КПК України, належним чином повідомлені про дату та час та місце розгляду справи, будь-яких заяв про неможливість розгляду справи за їх відсутності, не надходило.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутністю підозрюваного, оскількице відповідає вимогам ст.401 КПК України, так як апеляційна скарга захисника підозрюваного не стосується погіршення його становища.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, до 05 травня 2023 року слідчий СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області звернувся до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.4 КК України, а саме, у вчиненні нападу, з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, вчиненого в умовах воєнного стану.

28.04.2023 дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000387, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.4 КК України.

05.05.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.187 ч.4 КК України.

Звертаючись до слідчого судді з клопотанням, слідчий посилався на обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри, та на наявність ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, так як він: обґрунтовано підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за який Законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років із конфіскацією майна, офіційно не працевлаштований, тобто не має законних джерел для існування, а тому, знаходячись на волі, усвідомлюючи можливість отримання реального покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін, може переховуватись від слідства та суду.

Так як ОСОБА_6 відомі анкетні дані, місце мешкання свідків та потерпілого, внаслідок його можливості ознайомлюватись з матеріалами кримінального провадження та робити копії відповідних документів, з метою уникнення кримінального покарання та, перебуваючи на свободі, він може впливати на свідків та потерпілого, застосовуючи фізичне або психологічне насильство, схиляючи їх надати необхідні йому покази.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а саме мобільних телефонів, за допомогою яких ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_9 вели перемовини щодо своєї злочинної діяльності, медичні маски, за допомогою яких ОСОБА_6 та ОСОБА_9 приховували свою особистість під час скоєння злочину, його одяг, в якому він вчиняв злочин, тощо, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, шляхом не з`явлення за викликом до слідчого, тим самим необґрунтовано затягувати строк досудового слідства.

Оскільки ОСОБА_6 вчинив умисний особливо тяжкий злочин з корисливого мотиву, не маючи офіційних джерел доходів, перебуваючи на свободі, він може продовжити свою злочинну діяльність, пов`язану із вчиненням злочинів майнового характеру, тобто вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, слідчий вважав, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_6 , а також відповідає особі підозрюваного та позбавляє його можливості перешкоджати інтересам правосуддя, зокрема переховуватись від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення та знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що є достатніми причинами, разом з іншими обставинами, для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя суду першої інстанції вважав обґрунтованою підозру, повідомлену ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,а також врахував вагомість наявних доказів про вчинення ним інкримінованого йому злочину та тяжкість покарання, яке переобучено за його вчинення законом. Крім того, суд врахував особу підозрюваного ОСОБА_6 , який має середню-спеціальну освіту, одружений, військовозобов`язаний, не працює, має інвалідність ІІІ групи (до червня 2023), постійне місце реєстрації , раніше не судимий, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю.

Суд вважав підтвердженими ризики, передбачені п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, вірогідність переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду; незаконного впливу на потерпілого та свідків; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення ним іншого кримінального правопорушення; знищення, переховування або спотворення будь-якої із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Врахувавши практику Європейського суду та, оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, підвищену суспільну небезпечність інкримінованого підозрюваному злочину, пов`язаного з розбоєм, поєднаним з проникненням у житло, вчиненого в умовах воєнного стану, суд вважав, що застосування до ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання зазначеним ризикам, у зв`язку з чим, слідчий суддя задовольнив клопотання слідчого, обравши підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками слідчого судді з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав особи, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав особи, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав особи зазначив "що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, №182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри, підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами та вказує на те, що для запобігання ризикам, зазначеним слідчим у клопотанні, передбачених п.п.1-5 ч.1 ст. 177 КПК України, доведена необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, оскільки відомості щодо особи підозрюваного дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, запобігання яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим. Існує певна ймовірність, що знаходячись на волі, усвідомлюючи можливість отримання реального покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін, ОСОБА_6 може переховуватись від слідства та суду або продовжити свою злочинну діяльність, пов`язану із вчиненням злочинів майнового характеру.

При цьому, колегія суддів бере до уваги, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Враховуючи також відомості і конкретні обставини вчинення злочину, який інкримінується ОСОБА_6 , виходячи зі змісту формулювання підозри, зокрема обставин вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, існує можливість незаконного впливу підозрюваним на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні.

Оскільки підозрюваний не працює, то злочинна діяльність ОСОБА_6 може бути для нього єдиним джерелом прибутку, що свідчить про ймовірність вчинення підозрюваним нових злочинів майнового характеру.

Враховуючи підвищену суспільну небезпечність інкримінованого підозрюваному злочину, пов`язаного з розбоєм, поєднаним з проникненням у житло, вчиненого в умовах воєнного стану, а також тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, зокрема, передбачене Законом покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років із конфіскацією майна, а також беручи до уваги, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, законних джерел для існування не має, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства та окремих громадян.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Зважуючи на такий обсяг відомостей, матеріали судового провадження об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, згідно підозри.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, що передбачені п. п. 1-5 ч.1 ст.177 КПК України, для запобігання яких, в даному випадку, застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу буде неефективним.

Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченою її процесуальних прав та обов`язків та не будуть ефективними для досягнення завдань, передбачених ст. 2 КПК України.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та відсутності на цей час підстав для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05 05 2023 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 03 07 2023 року, включно, без визначення застави, залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ _______________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4