ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2360/23 Справа № 628/1284/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2023 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000222 стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Чита рф, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз: 21.05.2014 Куп`янським міськрайонним судом Харківської області від за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 311, ч. 2 ст. 317, частинами 1, 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці без конфіскації майна. Звільнився 24 травня 2018 року на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 16 травня 2018 року згідно ст. 81 КК України умовно-достроково на строк 6 місяців 22 дні,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 311, ч. 2 ст. 317 Кримінального кодексу України (надалі КК),

за участю:

в режимі відеоконференції:

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2023 року клопотання прокурора задоволено частково та продовжено стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22 червня 2023 включно з визначенням застави у розмірі 161 040 гривень.

Мотивуючи прийняте рішення, суд вважав встановленим наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (надалі КПК), зокрема, що обвинувачений намагаючись уникнути покарання за вчинення умисного тяжкого злочину, може переховуватись від суду, здійснювати незаконний вплив на свідків у даному кримінальному провадженні, які на теперішній час, не допитані, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити новий злочин.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що будь-яких підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 захисником у своєму клопотанні не наведено, що вказує на неможливість забезпечення його належної процесуальної поведінки інакше як шляхом застосування до нього виключного запобіжного заходу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження захисник посилається на поважність причин пропуску такого строку, оскільки у судовому засіданні суду першої інстанції було проголошено резолютивну частину оскарженої ухвали, а повний її текст було отримано ним лише 29 травня 2023 року, що унеможливило подання апеляційної скарги у визначений законом строк, оскільки він не був обізнаний з мотивами прийнятого рішення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час за місце його проживання.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог, з посиланням на рішення ЄСПЛ, зазначає, що судом першої інстанції зроблено безпідставний та надуманий висновок, який не ґрунтується доказах про наявність будь-якого з ризиків, передбачених ст. 177 КПК та про неможливість забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Зазначає, що ризик переховування обвинуваченого від суду є ґрунтується виключно на тяжкості можливого покарання, при цьому жодних відомостей, що обвинувачений намагався переховуватись від суду стороною обвинувачення до клопотання не додано.

Ризик впливу на свідків, про який вказує суд першої інстанції, також необґрунтований, оскільки за тривалий час розгляду цього кримінального провадження, жодної інформації про спроби обвинуваченого здійснювати такий вплив в матеріалах справи не має, що, на думку захисника, вказує, що такі висновки суду першої інстанції є припущенням.

Також посилається на відсутність будь-якої конкретизації у судовому рішенні про наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме яким чином обвинувачений ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню.

Зазначає, що ризик вчинення нового злочину суд обґрунтував лише відсутністю офіційного працевлаштування обвинуваченого, що є очевидно недостатнім для твердження про реальну наявність такого ризику.

З огляду на стадію кримінального провадження, вважає, що запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту цілком зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам.

Також зазначає, що судом не наведено належним чином визначення розміру застави, оскільки ОСОБА_7 має на утриманні мати похилого віку, цивільну дружину на утриманні якої перебуває дитина, а тому застава у розмірі 161 040 гривень є об`єктивно непомірною для нього.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 підтримав подану ним апеляційну скаргу та з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, ухвалу суду скасувати та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або зменшити розмір застави.

Інші учасники апеляційного перегляду, будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце судового засідання, до зали суду не з`явились, заяв про свою особисту участь не направляли, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України, апеляційний розгляд проведено у їх відсутність.

Мотиви апеляційного суду.

Вирішуючи клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження апеляційний суд враховує, що у судовому засіданні суду першої інстанції було проголошено резолютивну частину оскарженої ухвали, а з повним текстом захисник ознайомився лише 29 травня 2023 року, після чого, без невиправданої затримки звернувся з апеляційною скаргою, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений захисником з поважних причин та такий строк підлягає поновленню.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи захисника про відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що в провадження Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло кримінальне провадження №0000222 стосовно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 311, ч .2 ст. 317 КК України.

В підготовчому судовому засіданні 24 травня 2023 року, в порядку ст.ст. 199, 315 КПК України прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , яке мотивував наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд повинен був з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою обвинуваченого є можливим.

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно вважав доведеними наявність ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від суду, здійснювати незаконний вплив на свідків у даному кримінальному провадженні або продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, для запобігання яким продовження строку його тримання під вартою є доцільним з огляду на наступне.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисних кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії нетяжкого та тяжкого злочинів, за останній з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до восьми років, а тому розуміючи можливе застосування суворого покарання, у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від суду.

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, ведення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Таким чином, ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що повторний судовий розгляд кримінального провадження ще не розпочато, що вказує на те, що свідки у справі не допитані у судовому засіданні, а тому обвинувачений ОСОБА_7 перебуваючи на волі може здійснювати на них незаконний вплив, з метою зміни їх показів.

При цьому, доводи апеляційної скарги захисника в цій частині щодо того, що свідки допитувались попереднім складом суду є неприйнятними, оскільки не ґрунтуються на вищевказаних положеннях процесуального Закону.

Також ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є наявним та не зменшився на даний час, з огляду на те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних, корисливих кримінальних правопорушень, в тому числі й у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та знову обвинувачується у вчиненні аналогічних злочинів, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, що вказує на можливість вчинення ним нових злочинів.

Колегія суддів погоджується з доводами захисника щодо відсутності в оскарженій ухвалі конкретизації, яким саме чином ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК є недоведеним.

Апеляційний суд, відповідно до вимог ст. 178 КПК України враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце мешкання та реєстрації, певні соціальні зв`язки, раніше судимий, однак останній офіційно не працевлаштований, тобто не має стабільного та легального джерела доходу, у останнього відсутні достатньо стримуючи обставини, які б змогли запобігти його переховуванню.

Вирішуючи питання про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів також враховує й те, що ухвалою колегії суддів Дніпровського апеляційного суду від 06 червня 2023 року дане кримінальне провадження направлено до Верховного Суду для визначення його підсудності, а клопотання прокурора судом першої інстанції було задоволено частково, тобто до визначення суду, який буде розглядати кримінальне провадження. Таким чином, після визначення Верховним Судом підсудності кримінального провадження питання щодо доцільності продовження такого виключного запобіжного заходу обвинуваченому буде предметом розгляду суду першої інстанції.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі достатні мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У даному випадку, застосовуючи заставу, як альтернативний запобіжний захід, суд першої інстанції визначив її в межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК, і з урахуванням особи обвинуваченого та фактичних обставин даного кримінального провадження, на даному його етапі, коли підготовче засідання ще не проведено, апеляційний суд погоджується з встановленим судом першої інстанції розміром застави. Більше того, вказаний розмір застави хоча і є значним для обвинуваченого, однак реально зможе забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 183, 199, 331, 405, 407, 419, 422-1 КПК, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника ОСОБА_6 задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2023 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 311, ч. 2 ст. 317 КК залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4