Єдиний унікальний номер судової справи 462/4407/22
Номер провадження 1-кп/462/216/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2023 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000349 від 02.06.2022 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ, Запорізької обл., українця, громадянина України, зареєстрованого тa проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє: 05.05.2021 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 263, ст. 71 КК України до покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі та 16.11.2021 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 72 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт та штрафу у сумі 850 грн. 00 коп., який ухвалено виконувати самостійно,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

встановив:

Формулювання обвинувачення.

ОСОБА_4 , діючи всупереч положень Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їхніх аналогів і прекурсорів», Закону України «Про засади протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та зловживання ними», умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді порушення правил обігу психотропних речовин, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне збагачення, за рахунок продажу психотропних речовин, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, тобто діючи з прямим умислом, вирішив вчинити кримінальні правопорушення у сфері незаконного обігу психотропних речовин. Так, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання з метою збуту психотропних речовин, у невстановлений органом досудового розслідування час та спосіб, але не пізніше 14 год. 00 хв. 02.06.2022 року, замовив (придбав) у невстановлених органом досудового розслідування осіб упакування з розфасованими згортками, у яких містились психотропні речовини, з метою подальшого збуту, та усвідомлюючи що у такому упакуванні знаходяться речовини, а саме: амфетамін, який відноситься до речовин, обіг яких обмежено, який розфасовано у двадцять шість прозорих поліетиленових зіп-пакетах, загальною масою 12, 7574 грам та особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - РVР (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), яка розфасована у сорок дев`ять прозорих поліетиленових зіп-пакетах, загальною масою 15, 1619 грама, вирішив зберігати такі при собі, з метою збуту.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні незаконного придбання та зберігання з метою збуту психотропних речовин в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Позиція обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні надав свої пояснення та визнав себе винним лише у незаконному зберіганні психотропних речовин без мети збуту. Зазначив, що таким чином визнає себе винним частково, оскільки не мав жодного умислу на збут психотропних речовин, вказані речовини зберігав для власного вживання.

Досліджені у судовому засіданні докази.

Крім визнання ОСОБА_4 своєї вини у придбанні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту, його вина у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними на досудовому слідстві та безпосередньо дослідженими у судовому засіданні доказами, яким судом надано ретельну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Зокрема, показами свідків, які допитані безпосередньо у судовому засіданні, попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань та приведені до присяги:

- ОСОБА_6 , допитаний у судовому засіданні в якості свідка, надав покази, зазначив, що працює на посаді тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника СПД № 1 ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області. Так, 02.06.2022 року разом із курсантами Львівського державного університету внутрішніх справ рядовим поліції ОСОБА_7 та рядовим поліції ОСОБА_8 заступили на чергування. Проходячи неподалік вул. Чернівецька у м. Львові та рухаючись у напрямку Головного залізничного вокзалу м. Львова побачили трьох незнайомих чоловіків, віком приблизно двадцяти років. Зазначені особи поводили себе дивно, озиралися по сторонах, придивлялися до перехожих. Коли ці особи побачили, що наближаються працівники поліції, різко пришвидшили свій рух. Усвідомивши той факт, що вказані особи намагалися уникнути зустрічі з працівниками поліції ОСОБА_6 , разом із вказаними курсантами зупинили цих осіб. Попросивши вказаних осіб назватися та показати документи, останні представилися як ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , усі троє пред`явили паспорти України. Враховуючи дивну поведінку зазначених осіб, ОСОБА_6 запитав чи мають вони при собі будь-які заборонені речі, на що ОСОБА_10 повідомив, що має при собі наркотичні засоби, а саме марихуану та інші у таблетках. ОСОБА_10 самостійно підняв ліву штанину, після чого оголив нижню частину своєї ноги до якої було примотано за допомогою клейкої стрічки один полімерний пакет, в середині якого знаходилася подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору та таблетки синього кольору. ОСОБА_4 повідомив, що при ньому також знаходяться наркотичні засоби, а саме з його слів 25 грам амфетаміну та 10 грам наркотичних засобів, які прийнято називати «солі». ОСОБА_4 підняв штанину на правій нозі, оголивши при цьому нижню частину своєї правої ноги, до якої було примотано один прозорий полімерний пакет, в середині якого знаходилися багато дрібних прозорих полімерних пакетиків, у яких було розфасовано у рівних кількостях, зі слів ОСОБА_10 наркотичні засоби. В одних полімерних пакетиках знаходилася порошкоподібна речовина білого кольору, яка зі слів ОСОБА_4 являється амфетаміном, в інших була кристалічна речовина білого кольору, яка зі слів останнього також являється наркотичним засобом. У ОСОБА_9 при собі не було будь-яких наркотичних засобів, чи заборонених речовин. Так, свідок зазначив, що після цього, зателефонував на «102» та повідомив про зазначені обставини. У подальшому до місця події прибули працівники поліції ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області, слідчим було прийнято рішення про затримання вказаних вище осіб;

- ОСОБА_7 , допитаний у судовому засіданні в якості свідка, будучи курсантом першого курсу факультету № 1 Львівського державного університету внутрішніх справ підтвердив показання ОСОБА_6 , надав покази аналогічні показанням, які надані ОСОБА_6 ;

- ОСОБА_8 , допитаний у судовому засіданні в якості свідка, будучи курсантом першого курсу факультету № 1 Львівського державного університету внутрішніх справ підтвердив показання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , надав покази аналогічні показанням, які надані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ;

- ОСОБА_10 , допитаний у судовому засіданні в якості свідка, надав покази, зазначив, що перебуває у дружніх відносинах з ОСОБА_4 , щодо обставин придбання та зберігання психотропних речовин останнім, зазначив, що такі йому невідомі. Інших обставин не повідомив.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, за встановленими судом обставинами, крім показань свідків також підтверджується сукупністю зібраних по справі та досліджених у судовому засіданні доказів, які містяться у матеріалах кримінального провадження, а саме:

- витягом з ЄРДР та рапортом т. в. о. заступника начальника СПД № 1 відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 ГУ НП у Львівській області (а.с. 1, 4 матеріалів кримінального провадження);

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 02.06.2022 року із фото таблицею. Відео файлами долученими до матеріалів кримінального провадження на СD-диску з відеозаписом затримання особи, у порядку ст. 208 КПК України (а.с. 12-21 матеріалів кримінального провадження);

- характеризуючими даними на обвинуваченого (а.с. 37-50 матеріалів кримінального провадження);

- постановою про визнання речовими доказами від 02.06.2022 року, клопотання про накладення арешту від 02.06.2022 року та ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 06.06.2022 року (а.с. 81-89 матеріалів кримінального провадження);

- матеріалами експертизи наркотичних засобів, а саме: постанови про призначення експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів від 02.06.2022 року; висновком експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів № СЕ-19/114- 22/8976-НЗПРАП від 03.06.2022 із таблицею до такого, № СЕ-19/114-22/8978-НЗПРАП від 24.06.2022 року із таблицею до такого, № СЕ-19/109-22/4963-НЗПРАП від 10.06.2022 року, № СЕ-19/109-22/4965-НЗПРАП від 09.06.2022 року (а.с. 91-92, 94-98, 101-102, 104-108, 110-111, 113-118, 120-121, 123-127 матеріалів кримінального провадження);

- квитанцією про отримання на зберігання речових доказів (а.с. 128 матеріалів кримінального провадження);

- матеріалами амбулаторної судово-психіатричної експертизи, а саме: постанова про призначення амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 14.06.2022 року; висновком судово-психіатричної експертизи № 218 (а.с. 138-142 матеріалів кримінального провадження);

- матеріалами комп`ютерно-технічної експертизи, а саме: постановою про призначення комп`ютерно-технічної експертизи від 10.06.2022 року; висновком комп`ютерно-технічної експертизи № СЕ-19/109-22/5458-КТ від 09.08.2022 року (а.с. 143-144, 146-152 матеріалів кримінального провадження);

- квитанцією про отримання на зберігання речових доказів (а.с. 153 матеріалів кримінального провадження);

- протоколом проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_4 із відео файлами долученими до матеріалів кримінального провадження на СD-диску з відеозаписом слідчого експерименту (а.с. 189-194 матеріалів кримінального провадження).

Мотиви суду, оцінка та висновки.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Оцінивши у сукупності досліджені по справі докази та даючи їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід перекваліфікувати з ч. 3 ст. 307 КК України та кваліфікувати за ч. 3 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини у особливо великих розмірах, без мети збуту, виходячи з наступного.

Суд критично відноситься до тверджень сторони обвинувачення щодо незаконного придбання та зберігання ОСОБА_4 , з метою збуту психотропних речовин в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, оскільки жодної доказової інформації з приводу фактів збуту чи наміру подальшого збуту психотропних речовин не зафіксовано та стороною обвинувачення не представлено.

Так, відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до вимог ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна правова конструкція закріплена й у ч. 4 ст. 17 КПК України. Зі змісту ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України випливає, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оцінивши у сукупності дослідженні по справі докази, суд дійшов до висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 307 КК України, не знайшла свого підтвердження у ході судового розгляду.

Так, за змістом ч. 1, 3 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд може перекваліфікувати кримінально каране діяння з однієї статті на статті кримінального закону, які передбачають відповідальність за менш тяжкі злочини, якщо при цьому не погіршується становище засудженого і не порушується право останнього на захист.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при визначені його громадських прав має право на справедливий розгляд справи незалежним і неупередженим судом.

З наданих стороною обвинувачення доказів, суд не вбачає належних та достатніх доказів на підтвердження факту здійснення ОСОБА_4 злочинної діяльності зі збуту наркотичних засобів та психотропних речовин.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 4 (з наступними змінами і доповненнями) «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» дано визначення дій, які пов`язані з незаконним виробництвом, виготовленням, придбанням, зберіганням тощо наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів.

Зокрема, під незаконним збутом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів (ст. 307 КК України), а також прекурсорів (ч. 2 ст. 311 КК України) потрібно розуміти будь-які оплатні чи безоплатні форми їх реалізації всупереч законам «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» (продаж, дарування, обмін, сплата боргу, позика, введення володільцем цих засобів або речовин ін`єкцій іншій особі за її згодою тощо) (п. 4 постанови).

Пред`явлене обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 307 КК України не містить допустимої інформації щодо збуту наркотичних засобів чи психотропних речовин обвинуваченим жодній особі, тобто таких фактів органом досудового розслідування не доведено, оперативні закупівлі не проводилися.

Окрім цього, суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 КК України, характеризується прямим умислом і метою збуту.

Однак у ході судового розгляду кримінального провадження стороною обвинувачення не надано будь-яких доказів та не доведено, що обвинувачений мав умисел на збут наркотичних засобів та психотропних речовин іншим особам.

Разом з тим, вилучена кількість наркотичних засобів та психотропних речовин, а також місце і обставини при яких вони були вилучені у обвинуваченого, за відсутності інших доказів, не можуть бути визначальним доказом скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Суд вважає, що надані стороною обвинувачення докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, ґрунтуються на припущеннях, зібраними без урахування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплено право особи на справедливий суд, що передбачає обов`язок правоохоронних органів діяти з додержанням прав і основоположних свобод людини, не зважаючи на важливість мети, яка при цьому переслідується.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, покладається на слідчого, прокурора, які як сторона обвинувачення, здійснюють збирання доказів, у тому числі і шляхом проведення слідчих дій (ч. 2 ст. 93 КПК України).

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, висловлену у п. 60 Рішення у справі «Коробов проти України», відповідно до якої Європейський суд з прав людини в черговий раз звертає увагу на те, що суд при оцінці доказів, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, Series А заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту», вимоги норм ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України, відповідно до яких обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь,

Так, суд дійшов переконання про недотримання стороною обвинувачення стандарту підтвердження доведеності винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення в частині наявності такої кваліфікуючої ознаки вчинення злочину, як мети збуту наркотичних засобів та психотропних речовин.

Разом з тим, для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.02.2023 року, справа № 161/730/20, провадження № 51-3385 км 22.

Також суд враховує, що амфетамін та PVP входить у «Перелік наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року (Таблиця № 2, список № 2 «Психотропні речовини, обіг яких обмежено)».

Відповідно до Наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу»: 12, 7574 грам амфетаміну відноситься до психотропних речовин у великих розмірах (від 1,5 до 15, 0); 15, 1619 грам PVP відноситься до психотропних речовин у особливо великих розмірах (15, 0 грам і більше).

Виходячи із системного тлумачення Закону, оскільки кримінальна відповідальність за ст. 307 КК України настає лише у тому разі, коли відповідні протиправні дії вчинялися зі спеціальною метою - метою збуту, а вчинення протиправних дій з наркотичними засобами, психотропними речовинами, їх аналогами та прекурсорами без такої мети утворює склад злочину, передбаченого ст. 309 цього Кодексу, тому лише факт виявлення та вилучення у ОСОБА_4 психотропних речовин, не може вважатися доказом умислу обвинуваченого саме на їх збут, відтак суд тлумачить усі сумніви щодо доведеності вини обвинуваченого на його користь.

Призначення покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому у даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема, у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Отже при призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який згідно Висновку судово-психіатричного експерта № 218 від 24.06.2022 року (а.с кримінального провадження 141-142) психічним захворюванням не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними, також те, що останній визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття у незаконному зберіганні психотропних речовин без мети їх збуту.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлені.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, яке можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

За таких обставин, остаточне покарання обвинуваченому слід обрати на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області № 310/7138/20 від 05.05.2021 року та вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області № 263/13905/21 від 16.11.2021 року, більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, покарання призначене вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області № 263/13905/21 від 16.11.2021 року у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп., слід виконувати самостійно.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз у кримінальному провадженні становлять 12 047 грн. 64 коп., які відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави, зокрема:

- витрати на проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/114-22/8976-НЗПРАП від 03.06.2022 року становлять 1 372 грн. 96 коп. (а.с. кримінального провадження 94);

- витрати на проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/114-22/8978-НЗПРАП від 24.06.2022 року становлять 1 510 грн. 24 коп. (а.с. кримінального провадження 104);

- витрати на проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/109-22/4963-НЗПРАП від 10.06.2022 року становлять 1 887 грн. 80 коп. (а.с. кримінального провадження 113);

- витрати на проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/109-22/4965-НЗПРАП від 09.06.2022 року становлять 2 745 грн. 92 коп. (а.с. кримінального провадження 123);

- витрати на проведення комп`ютерно-технічної експертизи № СЕ-19/109-22/5458-КТ від 09.08.2022 року становлять 4 530 грн. 72 коп. (а.с. кримінального провадження 146).

Також, з матеріалів провадження вбачається, що вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області у справі № 310/7138/20 від 05.05.2021 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначено йому покарання у вигляді 1 року позбавлення волі. Згідно зі ст. 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12.05.2020 року та призначено остаточне покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі. Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирався. Строк відбування покарання ОСОБА_4 ухвалено рахувати з моменту звернення вироку до виконання. Стягнуто з ОСОБА_4 витрати на залучення експертів у сумі 2 288 грн. 30 коп. (а.с. кримінального провадження 41-44).

Вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області № 263/13905/21 від 16.11.2021 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, і призначено покарання: за ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт на строк 80 годин; за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України призначене покарання у виді штрафу виконувати самостійно (а.с. кримінального провадження 45-48).

Також, враховуючи, що у даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова № 462/2528/22 від 06.06.2022 року (а.с. кримінального провадження 86-87) було накладено арешт на речові докази, а згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, тому накладений арешт слід скасувати, а вказане майно повернути законним власникам.

Також, згідно положень ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

Так, ОСОБА_4 слід зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, а саме: з дня затримання - 02.06.2022 року (з моменту фактичного затримання) (а.с. кримінального провадження 12-15) до дня набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 залишити до вступу вироку у законну силу.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. 368-371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання за ч. 3 ст. 309 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворих покарань, призначених вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області № 310/7138/20 від 05.05.2021 року та вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області № 263/13905/21 від 16.11.2021 року, більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком - призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, покарання призначене вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області № 263/13905/21 від 16.11.2021 року у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп. - виконувати самостійно.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі - 02.06.2022 року до дня набрання вироком законної сили.

Обраний обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишити до вступу вироку у законну силу.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова № 462/2528/22 від 06.06.2022 року (а.с кримінального провадження 86-87), а саме: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy M12», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 разом із сім карткою з номером НОМЕР_3 - та повернути вказане майно законному власнику.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати у сумі - 12 047 (дванадцять тисяч сорок шість) грн. 64 коп. за проведення експертиз.

Речові докази у кримінальному провадженні:

-49 зіп пакетів із кристалічною речовиною жовтого кольору та 26 зіп пакетів із кристалічною речовиною білого кольору (а.с. матеріалів кримінального провадження 81) - знищити;

-мобільний телефон марки «Samsung Galaxy M12», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 із сім карткою з номером НОМЕР_3 (а.с кримінального провадження 82) - повернути законному власнику.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок суду виготовлений та підписаний суддею у нарадчій кімнаті 16.08.2023 року.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: ОСОБА_1