Справа № 296/5237/23
УХВАЛА

Іменем України

07 червня 2023 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

слідчої ОСОБА_3

власника майна ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання слідчого у кримінальному провадженні слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирські області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 , поданого в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003 від 18.02.2018 про арешт майна

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду із вказаним клопотанням в обґрунтування якого зазначив, що слідчим управлінням ГУНП в Житомирській здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 18.02.2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених, ч. 2 ст. 161 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що протягом грудня 2017 року та продовжуючи до 2022 року, на території Овруцького району листівки та друковані видання від імені керуючого Овруцько-Коростенською єпархією УПЦ митрополита Віссаріона.

Було проведено експертні дослідження вказаних листівок та текстів друкованих видань, відповідно до яких у їх тексті містяться висловлювання, що ображають почуття громадян прихильників і послідовників різних вірувань, релігій і конфесій у зв`язку з їхніми релігійними переконаннями, розпалюють релігійну ворожнечу та ненависть. Також міститься заклик, адресований до прихильників Київського патріархату, за контекстом - відвернутися від церкви Київського патріархату.

01.06.2023 в період часу з 07 год. 44 хв. по 09 год. 00 хв. на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомир від 31.05.2023 №296/5109/23 проведено санкціонований обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , що за адресою: АДРЕСА_1 в ході якого виявлено та вилучено заяви настоятелю храму ОСОБА_4 щодо прийняття до складу парафіян Релігійної громади Св. Іоана Богослова парафії Овруцько-Коростенської єпархії УПЦ від 03.02.2019 в кількості 24 шт., які упаковано до сейф пакета 4399250.

Слідча також вказала, що підставою та метою накладення арешту на майно є збереження речових доказів, оскільки відповідно до постанови слідчого від 01.06.2023 перелічені вище речі та документи визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000003.

Слідча в судовому засіданні клопотання підтримала та просила задовольнити з підстав викладених в ньому.

Представник власника майна в судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання. Зазначила, що вилучене майно не має жодного відношення до вчиненого кримінального правопорушення, не є знаряддям вчинення злочину, не зберегло на собі його сліди. Власник майна не є підозрюваним у даному кримінальному провадженню та не має до нього жодного відношення.

Суд заслухавши сторін, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вважає за необхідне зазначити наступне.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98. КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ст. 173. КПК України слідчий суддя відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;6) наслідки арешту майна для третіх осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Приписами ч.10 ст.170 КПК України визначено, зокрема, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч.11 ст.170 КПК України).

Так, судом встановлено, що 01.06.2023 в період часу з 07 год. 44 хв. по 09 год. 00 хв. на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомир від 31.05.2023 №296/5109/23 проведено санкціонований обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , що за адресою: АДРЕСА_1 в ході якого виявлено та вилучено заяви настоятелю храму ОСОБА_4 щодо прийняття до складу парафіян Релігійної громади Св. Іоана Богослова парафії Овруцько-Коростенської єпархії УПЦ від 03.02.2019 в кількості 24 шт., які упаковано до сейф пакета 4399250.

01.06.2023 постановою слідчого вищезазначені заяви визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані повинні міститися і у клопотанні слідчого за погодженням з прокурором, який звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

В клопотанні про накладення арешту слідчий посилався на те, що вилучені заяви можуть бути використані як доказ по кримінальному провадженню, однак, слід зазначити, що у клопотанні слідчий вказує лише на ймовірну причетність ОСОБА_4 , який проживає за місцем проведення обшуку, до вчиненого кримінального правопорушення, доказів того, що йому оголошено про підозру також надано не було. Також, слідчому судді не надано доказів, що вилучені заяви у своєму змісті мають ознаки вчиненого кримінального праворушення.

Слід заначити, що стороною обвинувачення не надано доказів, що вилучені речі були предметом вчинення злочину або зберегли на собі сліди його вчинення.

Будь-яких фактів, які б свідчили про наявність сукупності підстав (чи розумних підозр) вважати, що власник майна причетна до вказаних у клопотанні незаконних дій, органом досудового розслідування не наведено та не підтверджено.

Визнання вилученого майна речовими доказами також не може бути безумовною підставою для його арешту.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження в частині, що стосується прав і свобод особи, повинно відповідати не тільки загальним вимогам, зазначеним у відповідних статях Кримінального процесуального кодексу України, а і нормам викладеним у Конституції України та рішеннях Європейського суду з прав людини.

За таких обставин стороною обвинувачення не доведена виправданість у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на вищевказане тимчасово вилучене майно, а тому слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно слід відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частин тимчасово вилученого майна.

Керуючись статтями 98, 170-172, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого у кримінальному провадженні слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирські області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 , поданого в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003 від 18.02.2018 про арешт майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1