Справа №127/9180/23
Провадження №1-кп/127/283/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.02.2023 р. за № 0000246, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Вінницьким міським судом Вінницької області здійснюється судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про продовження строку застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, так як обвинувачений раніше неодноразово судимий, може переховуватися від суду, впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Запобіжний захід до обвинуваченого застосований вірно, підстав для його зміни немає, а тому просить продовжити строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вважає, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, окрім виняткового, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти вказаним ризикам. В задоволенні клопотань обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого, у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту просив відмовити.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого, у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту. Обвинувачений має постійне місце проживання, переховуватися від суду наміру немає, наміру впливати на потерпілого та свідків обвинувачений немає. Тяжкість злочину не може бути єдиною підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, жоден ризик, передбачений ст. 177 КПК України, прокурором не доведений та доказів існування таких ризиків прокурором не надано. Не доведено, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, окрім виняткового, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти вказаним прокурором ризикам. Крім того, обвинувачений має тяжку хронічну хворобу, потребує постійного лікування, тому просив врахувати його стан здоров`я. Заперечив проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання захисника та пояснив, що він дійсно хворіє на тяжку хворобу, страждає на онкологічну хворобу 4 стадії, їжу вживає через трубку, неодноразово з даного приводу перебував на лікуванні та потребує подальшого лікування, в установі виконання покарань йому не можуть надати належну медичну допомогу. Має постійне місце проживання, ухилятися від суду наміру немає, наміру впливати на потерпілого та свідків немає, буде з`являтися до суду та має намір продовжити лікування.

Як вбачається з матеріалів справи, потерпілий ОСОБА_6 надав до суду заяву про проведення судового розгляду у його відсутності.

Відповідно до ст. 325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.

Суд, заслухавши думку сторін судового провадження, які не заперечують проти проведення судового розгляду без потерпілого, вважає за можливе проведення судового розгляду без потерпілого, який надав відповідну заяву.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження з приводу клопотань прокурора та захисника, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Частиною 1 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Так, відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 194 КПК України встановлено, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. (ч. 4 ст. 194 КПК України).

В судовому засіданні встановлено, що під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18.02.2023 року до обвинуваченого ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 16.04.2023 року з одночасним визначенням розміру застави.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.04.2023 року строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою було продовжено на 60 днів до 11.06.2023 року з одночасним визначенням розміру застави.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.06.2023 року строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою було продовжено на 60 днів до 01.08.2023 року з одночасним визначенням розміру застави.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, раніше судимий, розлучений, не працевлаштований, мав постійне місце проживання. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що соціальні зв`язки обвинуваченого не можна визнати стійкими.

Крім того, враховучи вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», суд враховує також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим злочину, особу обвинуваченого у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі.

Також суд враховує стадію даного судового провадження.

Жодних доказів того, що обвинувачений чинив тиск на потерпілого чи свідків до суду не надано.

Стосовно ризику переховування від суду, то як вбачається із практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний чи обвинувачений, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, місце проживання, професію, прибуток, наявність сімейних зв`язків, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці. Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання («Сулаоя проти Естонії», «Панченко проти Росії») та зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою («Ноймайстер проти Австрії»). Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою («Строган проти України»).

При цьому суд зазначає, що тяжкість злочину не може бути єдиною підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Як вбачається з пояснень обвинуваченого, наміру переховуватися від суду та впливати на потерпілого і свідків обвинувачений немає, буде з`являтися до суду та має намір продовжити лікування.

З наданих стороною захисту довідок та характеристики з місця проживання вбачається, що обвинувачений проживав у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

За місцем проживання обвинувачений характеризується позитивно.

Повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення обвинуваченому не вручалося. В розшуку обвинувачений не перебував.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ризики переховування від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення не доведені.

Як вбачається з наданих до суду медичних документів, обвинувачений хворіє на тяжку хворобу, страждає на онкологічну хворобу 4 стадії, потребує лікування.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає недоведеним, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання встановленим ризикам та не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Суд не вбачає підстав для продовження строку запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого, у виді тримання під вартою, оскільки прокурором не доведені обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

На думку суду, наявні підстави вважати, що інший (більш м`який) запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, а саме, домашній арешт цілодобово, може на даному етапі забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що в задоленні клопотання прокурора про продовження застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід відмовити, а клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого, у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту слід задовольнити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого, слід змінити на домашній арешт цілодобово, звільнивши його з-під варти в залі суду, та покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 176, 177, 181, 183, 194, 331 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження строку застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відмовити.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого, у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту - задовольнити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - змінити на запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово на строк 60 днів, починаючи з 31.07.2023 року до 28.09.2023 року включно, за адресою: АДРЕСА_1 , звільнивши його з-під варти в залі суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені п. п. 2-4, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, на строк 60 днів, починаючи з 31.07.2023 року до 28.09.2023 року включно, а саме, не відлучатися із місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу суду; прибувати до Вінницького міського суду Вінницької області за першою вимогою; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні, носити електронний засіб контролю.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" для відома та начальнику Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області для виконання в межах своїх повноважень.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя