Справа № 206/3002/23
Провадження № 1-кп/206/187/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" липня 2023 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючий, суддя ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в спрощеному порядку кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000053 від 21 червня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова, Харківської області, маючого середню-спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованого, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз 25.11.2022 Лозівським міськрайонним судом Харківської області, за ч. 4 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на 5 років, -

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

20.06.2023, приблизно о 16 годині 50 хвилин, ОСОБА_3 їхав у вагоні № 1, електропотягу № 6280 із сполученням Дніпро-Лозова, у напрямку м. Лозова Харківської області. Проїжджаючи залізничну станцію Ксеніївка у Самарському районі м. Дніпра, між ОСОБА_3 та раніше не знайомим йому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який їхав з ним в одному вагоні, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносини виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_3 виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на умисне завдання легкого тілесного ушкодження ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, спрямований на умисне завдання легкого тілесного ушкодження ОСОБА_5 , діючи умисно та протиправно, передбачаючи настання можливих суспільно небезпечних наслідків у вигляді завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_5 та свідомо бажаючи їх настання, ОСОБА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, перебуваючи у безпосередній близькості до потерпілого, завдав потерпілому один удар кулаком правої руки у голову, в область обличчя, а саме у лоб, від якого у потерпілого тілесних ушкоджень не утворилося. В свою чергу, потерпілий, для того щоб не продовжувати конфлікт, почав відходити від ОСОБА_3 , який дістав із сумки, що малася у нього при собі, металевий садовий ніж та почав переслідувати ОСОБА_5 . Наздогнавши потерпілого, ОСОБА_3 утримуючи металевий садовий ніж у правій руці завдав потерпілому один удар ножем в область правої руки, а саме: променево-зап`ястного суглобу внаслідок чого спричинив ОСОБА_5 легке тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани правого променево-зап`ястного суглобу, яке має короткочасний розлад здоров`я (том 2 а.п. 5-9).

В обвинувальному акті прокурором зазначено клопотання, в якому просить розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні (т. 2 а.п. 8).

Обвинувачений ОСОБА_3 надав письмову заяву, складену у присутності захисника-адвоката ОСОБА_6 , в якій зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України беззаперечно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені в повному обсязі. Також, у вказаній заяві зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини (т. 2 а.п. 16-17).

Потерпілий ОСОБА_5 також надав письмову згоду щодо встановлених досудовим розслідуванням обставин, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження та згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку (том 2 а.п. 15).

Враховуючи викладене, положення підпункту 6 пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2617-VIII, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву обвинуваченого, в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням позиції потерпілого та клопотання прокурора, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтею 381-382 КПК України.

Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини і не може автоматично вважатись порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а саме: умисне спричинення легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначаючи покарання, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

В той же час, у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.09 року (заява № 10249/03) ЄСПЛ зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування суспільством від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке суд вважає пропорційним тяжкості порушених суспільних інтересів, їх наслідкам з урахуванням всіх встановлених судом обставин конкретного провадження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно із ст.12 КК України є кримінальним проступком, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, останній раз 25.11.2022 Лозівським міськрайонним судом Харківської області, за ч. 4 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на 5 років (т. 1 а.п. 63,64, 70-71), на обліку лікаря-психіатра не перебуває (т. 1 а.п. 66), за місцем мешкання зарекомендував себе з негативної сторони (т. 1 а.п. 67), має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (том 1 а.п.68).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставина, яка обтяжує покарання обвинуваченого кирпи ОСОБА_7 , відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочину.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає за можливе у даному випадку призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу в максимальному розмірі: сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, не обирався.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374-376, 381, 382, 394-395 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок.

Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 25 листопада 2022 року виконувати самостійно.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з дня його отримання. У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1