Постанова

Іменем України

22 червня 2023 року

м. Київ

справа № 639/724/22

провадження № 51-801 км 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Жовтневого районного суду міста Харкова від 17 лютого 2022 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 00000704, за обвинуваченням,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , інваліда 2 групи, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 310 КК України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Жовтневого районного суду міста Харкова від 17 лютого 2022 року ОСОБА_6 засуджено за:

- ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці;

- ч. 1 ст. 310 КК України до покарання у виді арешту на строк 2 місяці.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді арешту на строк 3 місяці.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні, скасовано арешт на майно.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року апеляційну скаргу обвинуваченого залишено без задоволення, а вирок місцевого суду - без зміни.

За вироком суду встановлено, що ОСОБА_6 , весною 2021 року, більш точної дати органом досудового розслідування не встановлено, діючи умисно, на земельній ділянці домогосподарства де проживав, по АДРЕСА_1 , незаконно посіяв рослини конопель та вирощував їх в кількості 13 штук до 08 жовтня 2021 року ,коли в ході обшуку їх було виявлено та вилучено .

Крім того, ОСОБА_6 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, діючи умисно, з метою власного вживання, без мети збуту, зірвав з вирощених ним за місцем проживання рослин коноплі листки та верхівки, після чого висушив, частину подрібнив, таким чином, незаконно придбав та виготовив наркотичний засіб - канабіс, обіг якого обмежений, який зберігав за місцем проживання без мети збуту, для особистого вживання до 08 жовтня 2021 року, коли в ході обшуку було виявлено та вилучено: подрібнену речовину рослинного походження, яка згідно висновку експерта є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, масою 0,5926 г в перерахунку на суху речовину; нашарування речовини коричневого кольору на поверхнях полімерної пляшки та металевого наперстка згідно висновку експерта містять у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - екстракт канабісу, масою в перерахунку на суху речовину 0,811 г та 4,0183 г; речовини рослинного походження зеленого кольору, які згідно висновку експерта є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, загальною масою 104,5396 г в перерахунку на суху речовину.

Вимоги касаційної скарги та доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , посилаючись на суворість призначеного покарання, просить змінити судові рішення та призначити йому покарання у виді штрафу.

Зазначає, що місцевий суд повною мірою не врахував його стан здоров'я те, що він є інвалідом ІІ групи загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату, має супутні хронічні хвороби та періодично лікується, крім того, не взято до уваги що він отримує пенсію по інвалідності, тому може сплатити штраф, а також здійснює догляд за хворою матір`ю.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції ці обставини теж проігнорував, ухвалу вважає необґрунтованою.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_5 , в суді касаційної інстанції, посилаючись на безпідставність доводів касаційної скарги сторони захисту, просила залишити її без задоволення.

Межі розгляду матеріалів кримінального провадження у касаційному суді

За змістом ст. 433 КПК України суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.

При вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу. При перевірці доводів касаційної скарги суд виходить із фактичних обставин, встановлених судами.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 310 КК України у касаційному порядку не оскаржуються. Доводи касаційної скарги засудженого стосуються лише суворості призначеного покарання.

Мотиви суду

Положеннями ст.50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Обираючи ОСОБА_6 покарання, місцевий суд врахував дані про особу засудженого, який вину у вчиненому визнав, раніше не судимий, на спеціальних обліках у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, є інвалідом ІІ групи загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату, неодружений, непрацевлаштований, має постійне місце проживання та реєстрації.

Обставиною, що пом`якшує покарання визнано - щире каяття, обставини, які обтяжують покарання - відсутні.

Поряд з цим, суд дав належну оцінку ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень які, згідно ст.12 КК України, є кримінальними проступками, за які законом передбачені альтернативні види покарань, найсуворіший - обмеження волі.

Водночас, врахував особливості конкретних кримінальних правопорушень, зокрема те, що вчинені ОСОБА_6 кримінальні проступки пов`язані із незаконним обігом наркотичних речовин, а отже становлять підвищену суспільну небезпечність. Взято до уваги й кількість наркотичних речовин, вилучених у засудженого, які він виготовляв та зберігав у своєму домогосподарстві, а також те, що його злочинна діяльність була припинена лише втручанням працівників правоохоронних органів, що у свою чергу, вказує на небажання винного стати на шлях виправлення.

Урахувавши всю сукупність наведених обставин та даних про особу винного, серед яких й ті, про які йдеться у касаційній скарзі, суди дійшли обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді арешту.

Що стосується тверджень засудженого про те, що він отримує пенсію по інвалідності, а тому може сплатити штраф, однак суди цього не врахували, як наслідок не призначили більш м`який вид покарання, то такі не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.53 КК України призначаючи штраф та визначаючи його розмір, суд враховує майновий стан винного.

ОСОБА_6 в силу стану здоров`я не працює, отримує пенсію по інвалідності, а також оплачує власне лікування через наявність хронічних та супутніх захворювань, має на утриманні хвору матір, тому призначення покарання у виді штрафу буде для нього надмірним тягарем і може поставити його в скрутне матеріальне становище.

Таким чином, підстав для пом`якшення покарання, як про те безпідставно йдеться у касаційній скарзі, колегія суддів не убачає.

Суд вважає, що призначене ОСОБА_6 місцевим судом остаточне покарання, за сукупністю кримінальних правопорушень, у виді трьох місяців арешту, є законним, справедливим, воно буде відповідати тяжкості кримінальних правопорушень, сприятиме виправленню винного та попередженню вчинення ним нових злочинів, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Ухвала апеляційного суду є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, в повній мірі відповідає вимогам ст. ст. 370, 419 КПК України, тому касаційні доводи засудженого в цій частині теж безпідставні.

Матеріали провадження не містять даних про порушення вимог кримінального процесуального чи неправильне застосування кримінального законів, які були б безумовними підставами для зміни або скасування судових рішень, а тому підстав для задоволення касаційної скарги немає.

У зв`язку з цим та, керуючись статтями 434, 436, 438, 441,442 КПК України, колегія суддів вважає, що оскаржувані судові рішення слід залишити без зміни.

З цих підстав Суд ухвалив:

Вирок Жовтневого районного суду міста Харкова від 17 лютого 2022 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_7 ОСОБА_3