ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/1330/22 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/1040/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.121 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова матеріали за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 27 червня 2023 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000149 від 12.06.2022 за частиною 1 статті 121 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 27 червня 2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 днів - до 25.08.2023 включно.

Не погодившись з вказаною ухвалою, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 27 червня 2023 року в частині продовження строку тримання під вартою - скасувати, постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт. Надати правову оцінку діям прокуратури та суду під час розгляду питання про продовження строку тримання під вартою.

Вважає оскаржуване рішення незаконним, що прийняте з порушенням вимог та порядку процесуального законодавства України, та таким, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, обвинувачений посилається на те, що подаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, прокурор систематично порушує вимоги статті 184 КПК України на що суд, не звертає жодної уваги.

Апелянт вказує, що суд в ухвалі про продовження строку тримання під вартою вірно посилається на вимоги частини 2 статті 331 КПК України, але задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, яке подано з порушенням вимог статті 184 КПК України, суд протирічить положенням частини 2 статті 331 КПК України, що є безумовною підставою для скасування рішення.

Апелянт просить суд апеляційної інстанції звернути увагу та надати правову оцінку діям прокурора та суду при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою.

Апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не містить клопотання про його особисту участь при розгляді апеляційної скарги.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 будучи належним чином повідомленим про дату та час судового засідання, до суду апеляційної інстанції не прибув, причини неприбуття не повідомив.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце апеляційного розгляду, прокурор в судове засідання не прибув, надав письмову заяву щодо розгляду апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 без його участі.

Відповідно до статтей 405, 422-1 КПК України неявка прокурора та захисника не є перешкодою для апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з огляду на наступне.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Прокурор звертаючись до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 посилався, що на даний час існують ризики, передбачені пунктами 1,3,4,5 частини 1 статті 177 КПК України, у зв`язку з чим є підстави для продовження вказаного запобіжного заходу.

Прокурором належним чином обґрунтовано подане клопотання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 з посиланнями на тяжкість та обставини скоєного останнім кримінального правопорушення, характеризуючи данні особи обвинуваченого та підстави з яких прокурор вважає, що ризики передбачені пунктами 1,3,4,5 частини 1 статті 177 КПК України не втратили свою актуальність та продовжують існувати.

Враховуючи особу обвинуваченого, характер вчиненого кримінального правопорушення, наявний суспільний інтерес, прокурор вважав, що зазначене свідчить про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції зазначив, що у цьому кримінальному провадженні є висока вірогідність ухилення ОСОБА_6 від суду та вчинення ним нових кримінальних правопорушень, так як кримінальне правопорушення в якому він обвинувачується відноситься до умисних насильницьким злочином проти проти здоров`я особи, скоєне ним в період воєнного стану в стані алкогольного сп`яніння, та вчинене ним в період непогашеної та незнятої судимості за умисні злочини.

Суд дійшов висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченим дій, передбачених пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати, що виключає можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним характеру вчинених дій та ризикам у цьому кримінальному провадженні.

Окрім цього відповідно до положень пункту 1 частини 4 статті 183 КПК України судом першої інстанції не визначено розміру застави.

З таким висновком суду погоджується й суд апеляційної інстанції, вважає його обґрунтованим та вмотивованим, а оскаржувану ухвалу такою, що постановлена з дотриманням вимог статті 196 КПК України.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду, або ж створять загрозу суспільству.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, або вчинити інше кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення кримінального правопорушення, може вдатися до відповідних дій.

Враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину проти життя та здоров`я особи, який раніше був судимий за анологічний злочин, на думку суду апеляційної інстанції у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

При цьому, належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, або вчинити інше кримінальне правопорушення, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також до неналежного дотримання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків.

Суд апеляційної інстанції також бере до уваги, що відповідно до наявних в матеріалах провадження відомостей, обвинувачений ОСОБА_6 міцних соціальних зав`язків не має, розлучений, ніде не працює, раніше неодноразово був судимий, що додатково свідчить про існування ризику переховування обвинуваченого від суду.

Отже, на час проведення апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали, ризики, передбачені пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України, що існували на час застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не втратили свою актуальність, а суспільний інтерес, внаслідок висунутого йому обвинувачення, об`єктивно переважає принцип поваги до особистої свободи.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні в матеріалах провадження відомості та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою не зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо наявності в клопотанні прокурора порушень вимог Кримінального процесуального кодексу, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки враховуючи стадію кримінального провадження - судовий розгляд, клопотання прокурора відповідає загальним положенням статті 184 КПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду про наявність правових підстав для продовження строку тримання під вартою та неможливість застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та відсутності підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 .

Керуючись статтями 177, 178, 404, 405, пунктом 1 частини 1 статті 407, 418, 419, 422-1 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 27 червня 2023 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий:

Судді: