справа № 619/4269/23
провадження № 1-кп/619/277/23
ВИРОК

іменем України

14 вересня 2023 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дергачі обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000799 від 01.05.2023 відносно обвинуваченого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, військовослужбовця військової служби за призовом у період воєнного стану, який перебуває на посаді такелажника такелажного відділення такелажного взводу 2 самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , солдата, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,-

в т а н о в и в:

Військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації солдат ОСОБА_5 проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді такелажника такелажного відділення такелажного взводу 2 самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської груп, у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127, 128, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, маючи намір тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби у військовій частині НОМЕР_1 через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, без поважних причин та дозволу командування вказаної військової частини 27.10.2022, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що знаходилася на території АДРЕСА_2 , та перебував поза межами розташування військової частини НОМЕР_1 , проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

У подальшому, 09.06.2023 ОСОБА_5 самостійно з`явився до Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава.

Таким чином, у період часу з 27.10.2022 по 09.06.2023 ОСОБА_5 перебував поза місцем несення служби та місця дислокації військової частини НОМЕР_1 , обов`язки з військової служби за посадою не виконував, у медичні установи України не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, а також про вчинення ним ухилення від військової служби та про причини не повідомляв, а свій час проводив на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

14 вересня 2023 року між прокурором та обвинуваченим досягнута угода про визнання винуватості.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе у вчиненні вказаного кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України визнав повністю, пояснив обставини вчинення кримінального правопорушення, як вони вказані в обвинувальному акті, розкаявся та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, визначені ст. 473 КПК України наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнанні винуватості та наполягав на затвердженні угоди.

Захисник ОСОБА_4 просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити покарання, визначене в угоді.

Прокурор просив угоду затвердити.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_6 досягли угоди про визнання винуватості та підписали її.

Обвинувачений ОСОБА_5 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин. Між обвинуваченим та захисником досягнута домовленість про призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України, та сторони погоджуються на призначення обвинуваченому покарання нижчого від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки з заміною на підставі ст. 62 КК України покарання ОСОБА_5 на покарання у вигляді 2 (двох) років тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного:

Відповідно ст.ст. 468, 469 КПК Україниу кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

ОСОБА_5 щиро розкаявся у вчиненому правопорушенні, надав викриваючи показання відносно себе та активно сприяв розкриттю злочину. Потерпілих від кримінального правопорушення немає. Шкода внаслідок вчинення кримінального правопорушення не завдана, тяжкі наслідки відсутні.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, одружений.

Суд вважає, що укладення сторонами угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє положення, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягає у повному визнанні своєї вини обвинуваченим, осуду власних дій, наявності відчуття жалю за вчинене, розуміння наслідків своїх дій, та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, про що зазначено стороною обвинувачення в ході судового розгляду.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. ст. 407 КК України, внаслідок яких шкода завдана лише державним інтересам, від злочину потерпілих немає, суд доходить висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди, та призначення ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України.

Суд також вважає можливим на підставі ст. 62 КК України, враховуючи обставини справи та особу засудженого, замінити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на два роки, на покарання у виді 2 (двох) років тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Застосований запобіжний захід до ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою слід залишити в силі до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 373, 468, 469,474, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Угоду про визнання винуватості від 14 вересня 2023 року, укладену між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000799 - затвердити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 62 КК України призначене ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки замінити на покарання у виді 2 (двох) років тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення, починаючи з 20.07.2023 року до набрання вироком законної сили, у строк відбуття покарання з розрахунку один день тримання під вартою дорівнює одному дню тримання в дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців.

Продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, надіслати копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1