Справа №295/1139/21
УХВАЛА

Іменем України

12.09.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003396 від 27.08.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Двірець Житомирського району Житомирської області, громадянки України, із вищою освітою, одруженої, яка має на утриманні малолітню дитину, непрацюючої, раніше не судимої, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно обвинувального акту, 26.08.2020 о 14 годині 18 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем Mercedes-Benz GL 450, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Героїв Пожежників в напрямку від вул. Кармелюка до вул. Троянівської в м. Житомирі, в порушення вимог п.8.10 Правил дорожнього руху України, при поданні світлофором червоно сигналу, що забороняє рух, не зупинилася перед світлофором та здійснила в`їзд в межі регульованого перехрестя вул. Героїв Пожежників та вул. Святого Йоана Павла ІІ в м. Житомирі, де допустила зіткнення з автомобілем Daewoo Matiz номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , яка здійснювала проїзд вказаного вище перехрестя, рухаючись по вул. Святого Йоана Павла ІІ в сторону вул. Західної, на дозволяючий для руху зелений сигнал світлофора.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля Daewoo Matiz номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_7 отримала тілесне ушкодження, а саме: поєднану травму тіла у вигляді закритої черепно-мозкової травми: забійно-рваної рани лобної ділянки праворуч (без зазначення форми, розмірів та морфологічних особливостей), гематоми лобної ділянки праворуч, забою лобних часток головного мозку, закритої травми грудної клітки, переломів VII-X ребер праворуч, VI ребра ліворуч, які ускладнились двобічним гідротораксом (наявністю рідини в плевральній порожнині), забійно-рвані рани правої нижньої кінцівки (без зазначення форми, розмірів та морфологічних особливостей).

Зазначене тілесне ушкодження відноситься до середньої ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

Так, необережні дії, які виразилися в порушенні водієм ОСОБА_4 вимог пункту 8.10 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів №1306 від 10.10.2001, перебувають у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки й виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками, у вигляді спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 .

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 286 КК України, як необережні дії, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обвинувачена ОСОБА_4 вину визнала повністю, але частково визнала цивільний позов потерпілої про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Крім того, заявила письмове клопотання про її звільнення від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 підтримав клопотання обвинуваченої та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення клопотання сторони захисту

Потерпіла ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились. Від ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності її представника.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, роз`яснивши їм наслідки закриття провадження за вказаних обставин, доходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ст. 44 КК України Особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності здійснюється виключно судом.

Положеннями ст. 49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності, підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності, обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

За формулюванням обвинувачення, ОСОБА_4 26.08.2020, вчинила необережні дії, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Законом України від 22.11.2018 року №2617-VIII внесено зміни до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень, які набули чинності 01 липня 2020 року.

Так, ст. 12 КК України передбачає поділ кримінальних правопорушень на кримінальні проступки і злочини.

Частиною 2 ст. 12 КК України визначено, що нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Частиною 1 статті 286 КК України передбачене покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт и на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років становить три роки.

Початком перебігу строку давності є дата, коли кримінальне правопорушення було вчинене, тобто, згідно обвинувального акту 26.08.2020 і ця обставина сторонами не заперечується.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила кримінальне правопорушення певної тяжкості.

Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

З огляду на наведене, у даному кримінальному провадженні, закінчився трирічний строк давності, передбачений п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Згідно з ч. 2 ст.49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Судом не встановлено по справі обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.49 КК України.

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Тобто, суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної, касаційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

При встановленні підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, суд, відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності, при цьому відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, суд має невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з таким клопотанням.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, за змістом ст. 49 КК України (постанова від 24 травня 2018 року у справі № 200/4664/14-к), суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття справи за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого, розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 , з огляду на те, що остання обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді обмеження волі, та з моменту вчинення кримінального правопорушення минуло більше трьох років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст. 49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак підлягає задоволенню, а обвинувачена ОСОБА_4 звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження відносно неї за ч.1 ст. 286 КК України підлягає закриттю.

Щодо цивільного позову представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_4 майнової та моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 129 КПК України суд наділений правом вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні лише при ухваленні вироку або постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

Тому, у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження, цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Процесуальні витрати по справі суд відносить за рахунок держави, у зв`язку із закриттям кримінального провадження.

Заходи забезпечення кримінального провадження підлягають скасуванню.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 284, 286, 288, 369-372 КПК України, ст.49 КК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003396 від 27.08.2020 відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст.286 КК України закрити.

Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 02.09.2020, на автомобіль Daewoo Matiz р/н НОМЕР_2 , автомобіль Mercedes-Benz GL 450 р/н НОМЕР_1 , скасувати.

Речові докази: автомобіль Mercedes-Benz GL 450 р/н НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 залишити останній за належністю, автомобіль Daewoo Matiz р/н НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_6 - залишити останній за належністю, DVD-диск залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати на залучення експерта, що становлять 7845 грн. 60 коп. компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України.

Цивільний позов представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_4 матеріальної шкоди та моральної шкоди - залишити без розгляду, роз`яснивши йому право звернутися із позовом у порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1