У Х В А Л А

Іменем України

№ 610/252/23 № 1-кп/610/17/2023
м. Балаклія10 серпня 2023 року

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого: ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 (відеоконференція),

обвинуваченого: ОСОБА_4 (відеоконференція),

захисника: ОСОБА_5 (відеоконференція),

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

Справа підсудна Балаклійському районному суду Харківської області. Підстав для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, немає.

Обвинувальний акт складений у відповідності до ст. 291 КПК України.

Прокурор заявив клопотання про продовження тримання обвинуваченоГО під вартою для запобігання спробам: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків, експертіву цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений з приводу клопотання прокурора своєї думки не висловив. Захисник просив запобіжний захід змінити на більш м'який, зменшити розмір застави для можливості її внесення. Посилався на наявність у обвинуваченогосім`ї з дружини і двох малолітніх дітей, постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, його матір і батько дружини є інвалідами 3 групи, дружина перебуває у декретній відпустці по догляду за дітьми, тому можливості для внесення великого розміру застави не мають. Сам обвинувачений має захворювання, з приводу якого знаходився на лікуванні у інкримінований йому період. Зазначені у клопотанні ризики вважає недоведеними.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов'язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 20.06.2023 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18.08.2023 включно, з визначенням розміру застави 77670 гривень.

До Балаклійського районного суду Харківської області обвинувальний акт надійшов 05.07.2023.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України нез 'явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах особливого періоду.

Надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду береться до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суттєвим є той фактор, що про підозру ОСОБА_6 повідомлено лише 20.06.2023, що стало початком притягнення його до кримінальної відповідальності, тому ризик втечі фактично виник лише з цієї дати і в подальшому лише збільшується внаслідок наближення моменту можливого призначення передбаченого суворого покарання. Однак того ж дня до нього був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Кримінальним процесуальним кодексом України встановлено процедуру отримання показань у кримінальному провадженні - спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони зацікавлених осіб з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань тощо.

Хоча обвинувачений ОСОБА_4 має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2016 та 2021 років народження, дружину, матір пенсійного віку, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має постійне місце проживання, соціальні зв'язки за місцем проживання, але ці самі обставини існували і на час інкримінованого йому злочину.

Сторона захисту надала копію свідоцтва про народження обвинуваченого ОСОБА_6 . Його батьками є ОСОБА_7 і ОСОБА_8 . Довід захисту про наявність у матері обвинуваченого інвалідності 3 групи не підтверджується наданою копією посвідчення на ім'я ОСОБА_9 про її інвалідність 3 групи, оскільки посвідчення видано терміном по 31.08.2006. Надана копія пенсійного посвідчення на ім'я ОСОБА_10 , з інвалідністю, батька дружини обвинуваченого, не свідчить про необхідність здійснення за ним постійного стороннього догляду тощо.

Однак, враховуючи майновий стан обвинуваченого, його сім'ї, батьків та близьких суд вважає можливим зменшити розмір застави до мінімального розміру 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб = 53680 гривень з розрахунку (2684 грн. х 20), вважаючи, що саме такий її розмір буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не є завідомо непомірним для нього.

Натомість зазначений прокурором ризик незаконно впливати експертіву цьому кримінальному провадженні є недоведеним, оскільки з реєстру матеріалів досудового розслідування не убачається про проведення експертиз у цьому кримінальному провадженні, рівно як і ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

За практикою Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Переконання про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаному ризику ґрунтується на: тяжкості кримінального правопорушення і тяжкості покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, а це тяжкий злочин, у військовій сфері, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 5 до 10 років, вчинений в умовах воєнного стану, у тяжкий для держави та людей час.

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Із урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується підозрюваному, слідчий суддя вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Це рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини («Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України»), згідно з якою суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Інші позитивні дані про особу обвинуваченого цього висновку не спростовують. Не надано доказів того, що за станом здоров`я обвинувачений не може утримуватись під вартою або у тих умовах, за потреби, йому не може бути надана кваліфікована медична допомога.

Продовження строку тримання під вартою необхідно для забезпечення здійснення судового провадження, яке з об`єктивних причин не закінчено на даний час.

Обставин, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, на сьогоднішній час не встановлено.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

За правилом п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

На цьому етапі кримінального провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, остаточної правовій кваліфікації інкримінованого кримінального правопорушення тощо.

За правилом ст. 336 КПК України в умовах воєнного стану суд має право прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений.

Необхідність здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою суду обґрунтована необхідністю вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження; необхідністю забезпечення безпеки осіб; неможливістю безпосередньої участі учасників кримінального провадження в судовому провадженні в умовах воєнного стану.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176-190, 291, 314-317, 331, 336 КПК України,

п о с т а н о в и в:

1.Призначити справу до розгляду суддею одноособово у відкритому судовому засіданні в приміщенні цього суду о 14.00 годині 14 серпня 2023 року.

2.У судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого, захисника.

3.Доручити представнику персоналу органу пробації філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області в строк до 29.09.2023 скласти та надати до суду досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя: АДРЕСА_1 ; тримається під вартою).

4.Обвинуваченому ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2 ) продовжити строк тримання під вартою до 09 жовтня 2023 року включно, з визначенням розміру застави, зменшивши її розмір до 53680 гривень.

5.Судове засідання провести у режимі відеоконференції між Балаклійським районним судом Харківської області та Державною установою «Харківський слідчий ізолятор» за участю обвинуваченого ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), між Балаклійським районним судом Харківської області та захисником ОСОБА_5 та прокурором з використанням останніми власних технічних засобів, що однак не перешкоджає їхній безпосередній особистій явці до зали суду.

6.Службова особа ДУ «Харківський слідчий ізолятор» зобов'язана вручити обвинуваченому пам'ятку про його процесуальні права, перевірити його документи, що посвідчують особу, та перебувати поряд з ним до закінчення судового засідання.

В частині продовження строку тримання під вартою ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії ухвали.

В іншій частині ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1