ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 583/4429/21 Номер провадження 11-кп/814/1808/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого - суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора захисника обвинуваченогоОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0000438за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Шишацького районного суду Полтавської області від 15 лютого 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Саяногорськ Красноярського краю Російської Федерації, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, одружений, маючий неповнолітню дитину, непрацюючий, судимий,

визнаний винуватим та засуджений за ч.3 ст.190 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Вирішене питання про речові докази.

Згідно з вироком, ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину за таких обставин.

Так, 30 вересня 2021 року об 11 год. обвинувачений, діючи за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, скориставшись послугами таксі, прибув у с. Сонячне Охтирського району Сумської області, де віднайшов житловий будинок АДРЕСА_2 , в якому проживає подружжя ОСОБА_9 .

У цей час ОСОБА_10 та ОСОБА_11 невстановленою досудовим розслідуванням особою по телефону були повідомлені неправдиві відомості про те, що їх син потрапив у дорожньо-транспортну пригоду та потребує невідкладного хірургічного втручання, у зв`язку з чим до них має прибути уповноважена особа для отримання необхідної суми грошових коштів.

В подальшому, перебуваючи у домоволодінні подружжя ОСОБА_9 , бажаючи викликати більшу довіру до себе, обвинувачений повідомив їм неправдиву інформацію про те, що він являється співробітником поліції та представився вигаданим ім`ям « ОСОБА_9 ».

Будучи введеним в оману діями ОСОБА_8 , потерпілий ОСОБА_10 , вважаючи, що передає грошові кошти для лікування сина, віддав обвинуваченому 12000 доларів США, банкнотами 100 доларів США,що згідно з курсом Національного банку України станом на 30 вересня 2021 року становило 319912 грн, що є великим розміром.

Заволодівши повторно, шляхом обману, коштами потерпілого у великих розмірах, ОСОБА_8 залишив домогосподарство подружжя ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду та виправдати ОСОБА_8 , оскільки він не мав умислу на привласнення грошових коштів, а взяв їх на прохання свого знайомого.

При цьому зазначає, що ОСОБА_8 не визнав вину у вчиненні шахрайства та наголошує на відсутності належних та допустимих доказів його винуватості.

Стверджує, що прокурором не доведені елементи об`єктивної та суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, оскільки дії ОСОБА_8 зводилися лише до приїзду в домогосподарство потерпілого, де останній віддав йому кошти.

Зазначає, що ОСОБА_8 не міг представлятися працівником поліції, бо був одягнений у цивільний одяг.

Вважає, що свідок ОСОБА_13 є заінтересованою особою та спостерігала лише обставини затримання ОСОБА_8 .

Вказує, що при складанні електронного рапорту працівником поліції була допущена помилка у назві валюти грошових коштів, якими заволодів обвинувачений.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість судового рішення, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин підтверджуються сукупністю достатніх, допустимих та належних доказів, зібраних у встановленому законом порядку і досліджених судом, яким надана належна оцінка.

Фактичні обставини, за яких обвинувачений отримав від потерпілого 12000 доларів США ніким із учасників провадження не оспорюються.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність в діях обвинуваченого об`єктивної та суб`єктивної сторони шахрайства є непереконливими.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суд України у п.17 постанови №10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», відповідно до статті 190 КК України шахрайство - це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.

Обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) чи зловживання довірою (недобросовісне використання довіри потерпілого) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього.

Обов`язковою ознакою шахрайства є добровільна передача потерпілим майна чи права на нього.

Із суб`єктивної сторони шахрайство передбачає прямий умисел, корисливі мотив і мету.

Доводи сторони захисту, що обвинувачений не мав умислу на привласнення грошових коштів потерпілого, а діяв на прохання свого знайомого були належним чином перевірені місцевим судом і не знайшли свого підтвердження.

Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_8 мешкає у м. Павлоград Дніпропетровської області, проте приїхав більше ніж за 300 км до м. Охтирка Сумської області до незнайомого потерпілого. Після того, як інша особа, яка діяла з ним за попередньою змовою, повідомила по телефону потерпілим неправдиві відомості про те, що їх син потрапив у ДТП та потребує невідкладного хірургічного втручання, представився працівником поліції, назвався вигаданим ім`ям, та заволодів грошима потерпілого, який вважав, що передає їх на лікування сина.

Залишивши домогосподарство, ОСОБА_8 сів до таксі, але побачивши потерпілого, який в цей час біг до нього, вискочив з салону автомобіля та почав тікати і в подальшому був затриманий.

Така поведінка обвинуваченого вочевидь свідчить, що він усвідомлював, що посягає на чужу власність та заволодів грошима потерпілого, на які не має ніякого права, передбачав спричинення матеріальної шкоди і бажав завдати таку шкоду.

Показання ОСОБА_8 , що він діяв на прохання свого знайомого і брав кошти для його лікування, є суперечливими, нелогічними та непослідовними.

Адже обвинувачений не зміг ні назвати точні анкетні дані цього знайомого, ні пояснити, за яких обставин та до якої лікарні потрапив цей знайомий і якого лікування потребує.

Доводи захисника, що ОСОБА_8 не міг представлятися працівником поліції, бо був одягнений у цивільний одяг, спростовуються показаннями потерпілого, який у судовому засіданні підтвердив, що коли до його будинку зайшов обвинувачений, то він був одягнутий у цивільний одяг та представився працівником поліції на ім`я « ОСОБА_9 », а на прохання показати службове посвідчення, повідомив, що його при собі не має.

При цьому, всупереч твердженням захисника, показання потерпілого, а також свідка ОСОБА_13 є детальними, стабільними, логічними, послідовними та узгоджуються з іншими, дослідженими судом доказами.

Жодних даних, які б ставили під сумнів показання ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_13 , чи були підставою для визнання їх як доказів недопустимими, матеріали провадження не містять.

Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_8 та правильно кваліфікував його дії за ч.3 ст.190 КК України, оскільки він повторно, шляхом обману, заволодів грошовими коштами потерпілого у великих розмірах.

Помилкове зазначення в рапорті чергового відділу поліції під час реєстрації заяви потерпілого грошової одиниці (гривні замість доларів США), не спростовує висновків суду про доведеність вини ОСОБА_8 .

Призначене судом покарання визначене в розмірі, наближеному до мінімального, передбаченому в даному випадку кримінальним законом, відповідає ступеню тяжкості злочину, даним про особу винного, враховує відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, узгоджується з приписами ст.65, ст.50 КК України та є справедливим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно і всебічно розглянути провадження і ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, колегією суддів не встановлено.

Отже, апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Шишацького районного суду Полтавської області від 15 лютого 2023 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4