УХВАЛА

19 липня 2023 року

м. Київ

справа № 401/1768/22

провадження № 51-4285ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_4 , який діє в інтересах потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , на вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 лютого 2023 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 12 квітня 2023 року щодо засудженого ОСОБА_8 ,

встановив:

Представник потерпілих звернувся до суду з касаційною скаргою на указані вище судові рішення щодо засудженого ОСОБА_8 , де порушує питання про їх скасування через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, а також неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Частиною 1 ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

За приписами п. 7 ч. 1 ст. 425 КПК касаційну скаргу має право подати, серед іншого, представник потерпілого - у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції.

Зі змісту оскарженого вироку вбачається, що потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 претензій матеріального характеру до обвинуваченого не мають, цивільні позови не заявляли, просили не призначати обвинуваченому покарання у виді реального позбавлення волі, проте наполягали на застосуванні додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на максимальний строк, передбачений ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Суд призначив ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК основне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, додаткове у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 роки і на підставі приписів ст. 75 КК звільнив його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки.

Цей вирок потерпілі в апеляційному порядку не оскаржували, оскільки погодились із висновками суду, як йдеться у касаційній скарзі.

З огляду на вказане вище, касаційна скарга представника потерпілих ОСОБА_4 не обґрунтовує того, яким чином заявлена ним вимога про скасування оскаржених судових рішень через неправильне застосування до засудженого положень ст. 75 КК та призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції узгоджується із вимогами п. 7 ч. 1 ст. 425 КПК та процесуальною позицією в суді першої інстанції.

Крім того, за приписами за ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість, що означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду, а відмінність у такій оцінці принципового характеру, вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке би мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Водночас, касаційна скарга представника потерпілих не містить обґрунтування невідповідності призначеного апеляційним судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого в контексті його явної несправедливості через м`якість, з огляду на положення ст. 414 КПК та ті обставини кримінального провадження. Зокрема не наведено спростування тим обставинам, які характеризують особу засудженого та були взяті до уваги апеляційним судом при пом`якшенні йому додаткового покарання.

З огляду на те, що думка потерпілих, які не заперечували проти обґрунтованості і правильності застосування положень ст. 75 КК під час апеляційного перегляду, врахована судом апеляційної інстанції, касаційна скарга не містить обґрунтування підстав до спростування відповідних висновків суду, який розглянув справу в межах, визначених приписами ст. 405 КПК.

Доводи касаційної скарги позбавлені також належного обґрунтування про неправильне застосування положень ст. 75 КК, які мають спиратися на матеріали кримінального провадження, досліджені докази стосовно спростування висновків судів в оскаржених рішеннях про наявність підстав та умов звільнення від відбування покарання з випробуванням, серед яких не йдеться про згоду чи незгоду потерпілої особи.

З огляду на положення статей 433, 437 КПК, суд касаційної інстанції здійснює касаційний розгляд за касаційною скаргою про погіршення становища особи, виключно в межах доводів і вимог касаційної скарги, тому наявність вказаних недоліків перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження та в подальшому прийняття одного з рішень, передбачених ст. 436 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 427 КПК, до касаційної скарги додаються її копії з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.

До касаційної скарги представника потерпілих ОСОБА_4 , у недотримання приписів ч. 6 ст. 427 КПК, додано лише 2 копії касаційної скарги з додатками, однак зі змісту оскаржених судових рішень вбачається, що учасниками судового провадження, окрім нього, були прокурор, троє потерпілих, засуджений ОСОБА_8 та його захисник.

Наявність вказаних недоліків перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.

Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.

Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.

Керуючись ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу представника потерпілих ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - п`ятнадцять днів із дня її отримання.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3