Справа № 621/3115/18
Пр. № 1-кп/621/20/23
ВИРОК

Іменем України

18 травня 2023 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участі: секретар судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора - ОСОБА_4

потерпілих - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілих - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

захисника - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №00848 за обвинуваченням

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Володимирівка Волноваського району Донецької області, є громадянином України, має вищу освіту, одружений, приватний підприємець « ОСОБА_11 », зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 3 статті 286 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в:

08 серпня 2018 близько 10:00 години ОСОБА_9 керував технічно справним автомобілем "Fiat Linea", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Харківській в м. Зміїв зі сторон м. Харків в напрямку вул. Селянської м. Зміїв Харківської області.

Під час руху на ділянці поблизу будинку №28 по вул. Харківській в м. Зміїв, ОСОБА_9 діючи необережно, перед виконанням маневру повороту ліворуч, не переконавшись у безпеці своїх дій, в тому, що маневр є безпечним та не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не надав дорогу мотоциклу «Avgusto Brutale», під керуванням ОСОБА_12 , який рухався у зустрічному напрямку та допустив зіткнення з вказаним транспортним засобом.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водію мотоцикла «Avgusto Brutale» ОСОБА_12 та пасажиру мотоцикла ОСОБА_13 спричинені тілесні ушкодження від яких настала їх смерть у виді сукупної травми несумісної із життям.

В цій дорожній обстановці водій ОСОБА_9 порушив вимоги пунктів 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху:

- пункт 10.1 - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- пункт 10.4 - водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду і виконують роворот.

Порушення водієм ОСОБА_9 зазначених вимог Правил дорожнього руху знаходилося в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та її наслідками.

Зазначеними діями ОСОБА_9 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб.

Обвинувачений ОСОБА_9 винуватим себе не визнав та просив виправдати.

Під час судового розгляду обвинувачений надав показання про те, що 08.08.2018 рухався із м. Запоріжжя в напрямку сел. Слобожанське Зміївського району Харківської області, під час руху по вул. Харківській в м. Зміїв при здійсненні маневру повороту ліворуч до станції технічного обслуговування швидкість руху складала 35-40 км/год., переконавшись, що у попутному напрямку транспортні засоби рухаються на відставі 300 - 400 метрів, перешкоди у здійсненні маневру відсутні, ввімкнув поворот та почав рух. Порушення правил дорожнього руху в його діях місця не мало, при здійсненні маневру мотоциклу на проїзній частині в полі розу не було. Враховуючи швидкість руху мотоцикла, відсутність захисного спорядження, екстрене гальмування та порушення вимог ПДР, що допустив водій ОСОБА_12 , сталось зіткнення з належним йому транспортним засобом та як наслідок смерть осіб.

Незважаючи на заперечення своєї винуватості обвинуваченим ОСОБА_9 його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення у повному обсязі підтверджується наступними доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Так, потерпіла ОСОБА_7 показала, що про дорожньо-транспортну пригоду їй сповістили телефоном, після чого вона поїхала до лікарні. Повідомила, що її чоловік ОСОБА_12 посвідчення на право керування транспортним засобом не мав і придбав мотоцикл за день до дорожньо-транспортної пригоди.

ОСОБА_6 показала суду, що її чоловік - ОСОБА_13 був у якості пасажира мотоциклу, вона дізналась про дорожньо-транспортну пригоду від ОСОБА_7 та прибула на місце події де побачила автомобіль ОСОБА_9 , який був розташований передньою частиною в напрямку станції технічного обслуговування по вул. Харківській, тіло чоловіка перебувало на проїзній частині ближче до задньої частини автомобіля.

Потерпіла ОСОБА_5 показала, що не була на місці події та свідком дорожньо-транспортної пригоди дізналась про те, що сталося від сусідів.

Обстановка на місця дорожньо-транспортної пригоди підтверджується показаннями свідка ОСОБА_14 , який був очевидцем події та показав суду, що 08.08.2018 автомобіль "Fiat Linea" здійснював маневр повороту до СТО по вул. Харківській, 28 в м. Зміїв та не надав переваги у русі мотоциклу «Avgusto Brutale», який рухався у зустрічному напрямку. Так, перед маневром повороту автомобіль знизив швидкість руху, перелаштувався на зустрічну смугу руху всією частиною транспортного засобу, зіткнення відбулося на полосі руху мотоцикла, швидкість руху якого становила близько 140 км/год., після удару об автомобіль мотоцикл рухався мимоволі, а тіла потерпілих після падіння зазнали удару об автомобіль.

Свідок ОСОБА_15 показав суду, що не був очевидцем моменту зіткнення транспортних засобі, але після пригоди став очевидцем наслідків пригоди. Автомобіль розташовувався на зустрічній смузі руху, мотоцикл ближче до СТО по вул. Харківській в м. Зміїв. Тіла постраждалих знаходились на відстані 1-2 метри від автомобіля.

Аналогічні показання про обставини, які мали місце після дорожньо-транспортної події, розташування транспортних засобів та тіл загиблих надала в ході судового розгляду свідок ОСОБА_16 .

За даними рапорту чергового Зміївського ВП ГУНП в Харківській області від 08.08.2018, о 09:56 годині надійшло повідомлення зі служби 102 про дорожньо-транспорту пригоду. При виїзді СОГ встановлено, що біля СТО по вул. Харківській в м. Зміїв, водій мотоцикла ОСОБА_12 не впорався з керуванням та допустив зіткнення з автомобілем Фіат під керуванням ОСОБА_9 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир мотоцикла ОСОБА_13 помер на місці. Водій ОСОБА_12 від отриманих травм помер в Зміївській ЦРЛ. (том 2 а. п. 67)

08.08.2018 о 17:23:24 годині були внесено до ЄРДР за № 0000848 відомості про кримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 286 Кримінального кодексу України (том 2 а. п. 66).

Даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08.08.2018 з ілюстрованою таблицею від 08.08.2018 та схемою наслідків дорожньо-транспортної пригоди від 08.08.2018 підтверджується обстановка на місці ДТП, в тому числі розташування транспортних засобів після ДТП та трупа ОСОБА_13 (том 2 а. п. 69-82).

08.08.2018 згідно протоколів огляду та затримання транспортних засобів, прийнято рішення про затримання автомобіля Fiat Linea", реєстраційний номер НОМЕР_1 та мотоциклу в зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди. (т.2 а.п.83-84) 10.08.2018 ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Харкова вирішено питання про арешт транспортних засобів. (т.2 а.п. 95-100)

Даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 08.08.2018 підтверджується, що ОСОБА_9 був затриманий 08.08.2018 о 20:10 годині у зв`язку з вчиненням кримінального правопорушення, зауваження до протоколу відсутні (том 2 а. п. 89-90). 10.08.2018 слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова відносно ОСОБА_9 обрано запобіжний захід - тримання під вартою з визначенням розміру застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 140960 грн. 00 к. (том 2 а. п. 91-94)

Згідно висновку судово-медичної експертизи №207-Змт/18 від 28.10.2018, проведеної на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 09.08.2018, під час проведення судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_12 , встановлено наступні ушкодження:

- голови: закрита черепно-мозкова травма у формі травматичного набряку м`яких тканин тіменної ділянки зліва та з права, крововиливи м`яких покровів голови із сторони внутрішньої поверхні в лобно-тімянній частині зліва та справа, травматичні внутрішньочеревні крововиливи, набряк, набрякання головного мозку з дислокацією стволової частини;

- обличчя: множинні садна в лобній частині зліва та справа;

- тулуба: закриті косо-поперекові переломи з 6 по 10 ребер правої половини грудної клітини по середньо-ключичній лінії, з кровопідтечністю та крововиливами в м`які тканини в області вказаних переломір ребер, з пошкодженням парієнтальної та вісцеральної плеври, наявність множинних ран легеневої тканини на передній та задній поверхні правої легені, наявність в правій плевральній порожнині рідини червоно-коричневої крові;

- кінцівок: закритий оскольчатий перелом лівої плечової кістки, закритий лінійний перелом правої гомілкової кістки, закритий перелом кісток тазу - лівої сідаліщної кістки з повним пошкодженням компактної речовини, з кровопідтечністю з синцями та крововиливами в м`які тканини в зоні вищевказаних переломів, малокрів`ям судин у розрізі;

Всі вказані тілесні ушкодження мають знаки прижиттєвості та утворились від дії тупих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею по механізму удару або удару об такі, а вищевказані садна утворились по механізму тертя-ковзання, індивідуальні особливості яких своєю травмуючою поверхнею не відобразились, могли бути отримані в умовах дорожньо-транспортної пригоди (мото травма - зіткнення з автомобілем) у строк і при обставинах вказаних в ухвалі суду.

Причиною смерті ОСОБА_12 стала вищевказана поєднана тупа травма тіла.

За ступенем тяжкості п. 2.1. (Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень Наказ МОЗ України від 17.01.1995) вищевказана поєднана тупа травма тіла носить ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя.

При судово-медичній експертизі крові трупа потерпілого ОСОБА_12 встаовлена відсутність алкоголя.

Знаходився на стаціонарному лікуванні в Зміївській ЦРБ з 08.08.2028 з 10:20 години, дата сметі ІНФОРМАЦІЯ_6, 11:00 година. (т. 3, а.с.102-104)

Згідно висновку судово-медичної експертизи №208-Змт/18 від 26.10.2018, проведеної на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 09.08.2018, під час проведення судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_13 встановлено наступні ушкодження:

- голови: закрита черепно-мозкова травма у формі травматичного набряку м`яких тканин тіменної ділянки зліва та з права, крововиливи м`яких покровів голови із сторони внутрішньої поверхні в лобно-тімянній частині зліва та справа, травматичні внутрішньочеревні крововиливи, набряк, набрякання головного мозку з дислокацією стволової частини;

- тулуба: закриті косо-поперекові переломи з 4 по 10 ребер правої половини грудної клітини по середньо-ключичній лінії, з кровопідтечністю та крововиливами в м`які тканини в області вказаних переломір ребер, з пошкодженням парієнтальної та вісцеральної плеври, наявність множинних ран легеневої тканини на передній та задній поверхні правої легені, наявність в правій плевральній порожнині рідини червоно-коричневої крові;

Вказані тілесні ушкодження мають ознаки прижиттєвості та утворились від дії тупих предметів, з обмеженою травмуючою поверхнею по механізму удару або удару об такі, а вказані вище садна утворились по механізну тертя-ковзання, індивідуальні особливості яких своєю травмуючою поверхнею не відобразились і могли бути отримані в умовах дорожньо-транспортної пригоди (мото травма - зіткнення з автомобілем) у строк та при обставинах вказаних в ухвалі суду.

Причиною смерті ОСОБА_13 стала вищевказана поєднана тупа травма тіла.

За ступенем тяжкості п. 2.1. (Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень Наказ МОЗ України від 17.01.1995) вищевказана поєднана тупа травма тіла носить ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя.

На час настання смерті ОСОБА_17 був тверезий про що відчить негативний результат судово-токсилогічної експертизи крові трупа на наявність алкоголю. (т. 3, а.с.107-108)

Допитаний в ході судового розгляду експерт ОСОБА_18 підтвердив висновки експертного дослідження.

Згідно висновку судової транспортно-трасоголічної експертизи №18982 від 25.10.2018 та фототаблиці, проведеної на підставі ухвали слідчого судді від 09.08.2018 (том 3 а. п. 109) в момент первинного контакту автомобіль Fiat Linea своєю правою передньою частиною контактував з верхнею частиною мотоцикла Avgusto Brutale, який до моменту зіткнення рухався на лівій бічній частині по дорожньому покриттю, при цьому кут між повздовжніми вісями автомобіля Fiat Linea та мотоцикла Avgusto Brutale становив величину близько 50-70 градусів. В момент первинного контакту мотоцикл Avgusto Brutale знаходився у русі, встановити чи рухався автомобіль Fiat Linea в момент первинного контакту не уявляється можливим, з причин, які наведені у дослідженні. Місце зіткнення автомобіля Fiat Linea та мотоцикла Avgusto Brutale розташовувалось на відстані не ближче ніж 7,6 м., до лівого краю проїжджої частини, відносно напрямку руху мотоцикла Avgusto Brutale (том 3 а. п. 114-131).

За висновком судової автотехнічної експертизи №18983 від 24.10.2018, на момент експертного огляду дорожньо-транспортної пригоди рульове керування, гальмівні системи переднього та заднього коліс та ходова частина мотоцикла Avgusto Brutale знаходилась у працездатному стані та виконували свої основні функції. По причині, вказаній у дослідницькій частині даного висновку, вирішення питання «Якщо є несправності, то чи знаходяться вони в причинному зв`язку з настанням події ДТ?» - позбавлено логічного сенсу та експертом не вирішувалося. (т.3 а.п.135-151)

З висновку комісійної судової авто технічної та транспортно-трасологічної експертизи №18984/20708 від 24.09.2018, на момент експертного огляду робоча гальмова система автомобіля Fiat Linea, реєстраційний номер НОМЕР_1 виконувала свої основні функції та знаходилась у працездатному стані. На момент експертного огляду рульове керування автомобіля Fiat Linea знаходилась в технічно несправному стані, але в працездатному стані.

Несправний стан рульового керування автомобіля Fiat Linea полягав в деформації правої рульової тяги. Дана несправність рульового керування автомобіля утворилась в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

На момент експертного огляду ходова частина автомобіля Fiat Linea, реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходилась в технічно несправному та непрацездатному стані.

Несправний стан ходової частини автомобіля Fiat Linea, полягав в деформуванні важеля та стійки стабілізатора правого переднього колеса, деформуванні важеля та амортизатора задньої підвіски правої сторони та розгерметизації шини заднього лівого колеса. Дані несправності ходової частини автомобіля Fiat Linea, реєстраційний номер НОМЕР_1 утворились в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

До дорожньо-транспортної пригоди на автомобілі не було технічних несправностей, які б могли бути технічною причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди. (т.3 а.п.153-164)

За даними висновка експерта від 24.10.2018 №168/969/970/18 за результатами комплексної експертизи відео, звукозапису автотехнічної експертизи, у досліджених відео файлах «1 03 R 00. аvi» та «3 04 R 00. аvi» на оптичному диску «Arteх DVD-R» ознаки монтажу чи іншого втручання відсутні.

У розглядаємій дорожній ситуації водій автомобіля Fiat Linea ОСОБА_9 повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 10.1 і 10.4 Правил дорожнього руху України.

У діях водія автомобіля ОСОБА_9 вбачаються невідповідності вимогам пунктів 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку з ДТП.

Технічно можливість запобігання ДТП для водія автомобіля Fiat Linea ОСОБА_9 визначалася виконанням ним вимог пунктів 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

У розглядаємій дорожній ситуації у діях водія мотоцикла Avgusto Brutale 1090 ОСОБА_12 вбачаються невідповідності вимогам пунктів 12.4 та 12.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку з ДТП.

Водій мотоциклу ОСОБА_19 мав технічну можливість запобігти ДТП виконанням вимог пунктів 12.4 та 12.3 Правил дорожнього руху України.

Водій ОСОБА_19 мав технічну можливість запобігти ДТП шляхом гальмування якби рухався із дозволеною в населеному пункті швидкістю, тобто шляхом виконання вимог 12.4 та 12.3 Правил дорожнього руху України.

Швидкість руху мотоцикла Avgusto Brutale 1090 перед гальмуванням, виходячи із довжини сліду гальмування та подальшого ковзання по дорозі, складала не менше 91 км/год. (т.3 а.с.169-177)

Під час слідчого експерименту 18.09.2018 ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_14 показали про обставини дорожньо-транспортної пригоди, місце розташування транспортних засобів після зіткнення. (т.3 а.с.178-184)

За даними висновка експерта №1144/1145/18 від 26.10.2018 у розглядаємій дорожній ситуації водій автомобіля автомобіля Fiat Linea ОСОБА_9 повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 10.1 і 10.4 Правил дорожнього руху України.

У розглядаємій дорожній ситуації водій мотоцикла Avgusto Brutale 1090 ОСОБА_12 повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 12.4, 12.3 та 12.1 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку з ДТП.

Технічна можливість запобігання ДТП для водія автомобіля Fiat Linea ОСОБА_9 визначалася виконанням ним вимог пунктів 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

Водій мотоциклу ОСОБА_19 мав технічну можливість запобігти ДТП виконанням вимог пунктів 12.4 та 12.3 Правил дорожнього руху України.

У діях водія автомобіля ОСОБА_9 вбачаються невідповідності вимогам пунктів 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку з ДТП.

У діях водія ОСОБА_19 вбачаються невідповідності вимогам пунктів вимог 12.4 та 12.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку з ДТП.

Місце зіткнення транспортних засобів розташовувалось на проїзній частині вул. Харківської в районі закінчення подряпин від мотоциклу. З причин, зазначених у дослідницькій частині висновку, більш точніше встановити, де відносно меж проїзної частини розташовувалось місце зіткнення транспортних засобі не є можливим.

Водій ОСОБА_12 мав технічну можливість запобігти ДТП шляхом гальмування якби рухався із дозволеною в населеному пункті швидкістю, тобто шляхом виконання вимог пунктів 12.4 і 12.3 Правил дорожнього руху України.

Швидкість руху мотоцикла Avgusto Brutale 1090 ОСОБА_12 перед гальмуванням, виходячи із довжини сліду гальмування та подальшого ковзання по дорозі, складала не менше 91 км/год. (т.3 а.п.190-194)

За даними висновку експертів №74/16635-16636 за результатами комісійної судової авто технічної експертизи від 29.06.2021, виходячи з довжини слідів гальмування мотоцикла Avgusto Brutale 1090 та слідів його ковзання по асфальтобетонному дорожньому покриттю, які були зафіксовані при огляді місця дорожньо-транспортної пригоди, мінімальна швидкість руху даного мотоцикла перед початком гальмування становила 98,5….114,7 км/год.

В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Fiat Linea ОСОБА_9 повинен був діяти у відповідності з вимогами пунктів 9.2 «б», 9.4, 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожній обстановці водій мотоцикла Avgusto Brutale 1090 ОСОБА_12 повинен був діяти у відповідності з вимогами пунктів 12.3, 12.4 та 12.9 «б» Правил дорожнього руху України.

В даній дорожньо-транспортній ситуації можливість уникнути зіткнення транспортних засобів для водія автомобіля Fiat Linea ОСОБА_9 визначалась шляхом виконання ним вимог пунктів 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху Україн, для виконання яких у нього не було перешкод технічного характеру.

Дії водія автомобіля Fiat Linea, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 в даній дорожньо-транспортній ситуації не відповідали вимогам пунктів 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України та знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо перед початком маневру вліво водій автомобіля Fiat Linea, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 не ввімкнув завчасно сигнал показчика повороту, то його дії також не відповідали вимогам п. 9.2 «б» та п. 9.4 Правил дорожнього руху України, однак вказані невідповідності не знаходилися, з технічно точки зору, в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, з причин, наведних в дослідницькій частині висновку експертів.

В даній дорожньо-транспортній ситуації можливість уникнути зіткнення транспортних засобів для водія мотоцикла ОСОБА_12 визначалась шляхом виконання ним вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху Україн, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

Дії водія мотоцикла Avgusto Brutale 1090 ОСОБА_12 в даній дорожньо-транспортній ситуації не відповідали вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху України та знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія ОСОБА_12 також не відповідали вимогам п. 12.4 та п. 12.9 «б» Правил дорожнього руху України, однак вказані невідповідності не знаходилися, з технічно точки зору, в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, з причин, наведних в дослідницькій частині висновку експертів.

При умові руху мотоцикла Avgusto Brutale 1090 перед дорожньо-транспортною пригодою зі швидкістю, яка не перевищувала максимально-допустиму в населеному пункті - 50 км/год в даній дорожньо-транспортній ситуації водій мотоцикла Avgusto Brutale 1090 ОСОБА_12 мав технічну можливість зупинити керований ним мотоцикл до місця зіткнення транспортних засобів і тим самим уникнути дорожньо-транспортної пригоди. (т.5 а.п.1-11)

В ході судового розгляду сторона захисту стверджувала про неналежність та недопустимість висновків досліджених вище судових експертиз, що надані стороною обвинувачення виходячи з існування опосередкового впливу органу досудового розслідування на судового експерта шляхом безпосереднього контакту слідчого та прокурора, спростування вказаних висновків даними висновків експерта №10.1/046 від 18.12.2020 та №СЕ-19-21/11178-ІТ від 05.08.2021, що здійснені на замовлення сторони захисту, наявність суттєвих розбіжностей у досліджених висновках, які в ході судового розгляду не усунуті, винуватість у дорожньо-транспортній прогоді водія ОСОБА_12 .

Доводи сторони захисту щодо неналежності та недопустимості доказів суд відхилив, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статей 84-86 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до статті 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно статті 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Досліджені судом, зазначені вище, показання, процесуальні документи та висновки експертів, що надані стороною обвинувачення, у своїй сукупності та взаємозв`язку, незважаючи на доводи сторони захисту, містять достатньо відомостей, на підставі яких судом встановлені фактичні обставини кримінального провадження, що підлягають доказуванню відповідно до вимог статті 91 КПК України.

Матеріали кримінального провадження не містять даних, на підставі яких можливо було б стверджувати, що ці докази отримані з порушеннями процесуального закону, в тому числі і права на захист.

Сторона захисту не була обмежена в можливості надавати докази, зокрема і шляхом ініціювання проведення додаткових судових експертиз.

Так, ухвалою суду від 25.02.2021 задоволено клопотання захисника та призначено комісійну судову інженерно-транспортну (автотехнічну) експертизу, проведення якої доручено експертам Харківського НДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса.

За даними висновку експертів №74/16635-16636 за результатами комісійної судової авто технічної експертизи від 29.06.2021 дії водія автомобіля Fiat Linea, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 в даній дорожньо-транспортній ситуації не відповідали вимогам пунктів 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України та знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до частини 2 статті 243 КПК України, сторона захисту має право самостійно залучити експертів на договірних умовах для проведення експертизи.

Так, на підтвердження версії сторони захисту про невинуватість ОСОБА_9 надано висновок експерта за результатами проведення дослідження обставин механізму ДТП №10.1/046 від 18.12.2020, відповідно до якого водій автомобіля Fiat ОСОБА_9 не мав технічної можливості запобігти зіткненню вищевказаних транспортних засобі своєчасним виконанням тих чи інших норм даних Правил, так як в його діях не вбачається, будь-яких невідповідностей вимогам ПРД, які б з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку з настанням події даної ДТП. Результат даної дорожньо-транспортної ситуації повністю визначався вибраним водієм, на свій розсуд, рухом і реалізацією його в робочому режимі, а вибрана технічна можливість запобігти зіткненню транспортних засобів для водія мотоцикла Avgusto Brutale ОСОБА_12 , в умовах місця події, визначалась шляхом своєчасного вибору допустимої, в населеному пункті, швидкості руху (50 км/год), тобто він мав технічну можливість запобігти зіткненню ТЗ без прийняття будь-яких екстрених заходів, щодо вибору допустимого значення швидкості руху в даному населеному пункті та рухом в межах займаної смуги зі збереженням раніше обраного напрямку. Невідповідність дій водія ОСОБА_19 пунктам 12.4, 12.9 «б» Правил дорожнього руху настала на 2.5….2.8 с раніше невідповідностей дії ОСОБА_9 пунктам 10.1 та 10.4 ПДР. (т. 4 а.с 139-179) та висновок №СЕ-19-21/11178 ІТ від 05.08.2021 відповідно до якого у даній дорожній ситуації водій автомобіля Fiat Linea ОСОБА_9 своїми односторонніми діями не міг впливати на перебіг ситуації для уникнення даної дорожньо-транспортної пригоди. У діях ОСОБА_9 невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б перебували у причинному зв`язку із настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, не вбачається. Дія водія мотоцикла Avgusto Brutale ОСОБА_12 не відповідали вимогам вимогам пунктів 12.4, 12.9 «б», які з технічної точки зору, знаходяться у причинному зв`язку із настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди. ОСОБА_12 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем Fiat Linea шляхом гальмування за умови руху із допустимою швидкістю руху 50 км/год., виходячи зі слідової інформації залишеної на місці дорожньо-транспортної пригоди. (т. 5 а.п. 44-58)

У відповідності до 94 КПК України суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Пленум Верховного Суду України в постанові №8 від 30.05.97 року «Просудову експертиз у кримінальних і цивільнихс правах» роз`яснив, що у випадках, коли в справі щодо одного й того ж предмета проведено декілька експертиз, у тому числі комплексну, комісійну, додаткову чи повторну, суд повинен дати оцінку кожному висновку з точки зору всебічності, повноти й об`єктивності експертного дослідження. Такій оцінці підлягають також окремі висновки експертів - членів комісійної чи комплексної експертизи, які не підписали спільний висновок.

Не повинна віддаватись перевага висновку експертизи лише тому, що вона проведена комісійно, повторно, експертом авторитетної установи або таким, який має більший досвід експертної роботи, тощо.

При дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

Висновки експерта за результатами проведення дослідження обставин механізму ДТП №10.1/046 від 18.12.2020 та №СЕ-19-21/11178 ІТ від 05.08.2021, проведеної за ініціативою сторони захисту, суд до уваги не приймає, оскільки з сукупності досліджених в ході судового розгляду доказів, у діях ОСОБА_9 вбачається наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 286 Кримінального кодексу України.

Вказана позиція ґрунтується на принципі внутрішнього переконання та взаємозв`язку сукупності інших доказів у справі, оскільки висновки комплексної експертизи відео-, звукозапису автотехічної експертизи №168/969/970/від 24.10.2018; авто технічної експертизи №1144/145/18 від 26.10.2018; дані за результатами комісійної судової авто технічної експертизи №74/16635-16636 від 29.06.2021 відповідають з`ясованим обставинам, були складені з урахуванням ширшого обсягу вихідних даних.

При цьому суд враховує показання експерта ОСОБА_20 , який підтвердив висновки комплексної експертизи відео-, звукозапису автотехічної експертизи №168/969/970/від 24.10.2018, в ході допиту якого встановлено правова компетентність експерта та компетентність у галузі відповідної експертизи, належне виконання обов`язків, застосування достовірних методів дослідження.

Показання експерта ОСОБА_21 , який надав роз`яснення висновку експертизи №1-.1/046 від 18.12.2020, не дають підстав суду брати їх до уваги, як такі, що спростовує винуватість ОСОБА_9 .

Доводи захисту про те, що у діях водія ОСОБА_12 , встановлена невідповідність вимогам Правил дорожнього руху України, особу останнього, який притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, технічні характеристики мотоцикла, керування яким вимагає спеціальних навиків, не звільняли водія ОСОБА_9 від виконання вимог пунктів 10.1. та 10.4 ПДР та висновку щодо доведеності винуватості обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, доводи сторони захисту щодо неналежності наданих стороною обвинувачення доказів, а також позиція захисту щодо ДТП та її наслідки спричинені лише діями водія мотоцикла Avgusto Brutale ОСОБА_12 , в частині невиконання вимог Правил дорожнього руху України, судом оцінені критично, як обраний спосіб захисту, що не спростовує винуватості ОСОБА_9 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб.

Однак, суд зважує на посилання захисника про недопустимість письмових показань ОСОБА_22 (т. 5 а.п. 21), які зареєстровані в канцелярії суду та долучені до матеріалів кримінального провадження, оскільки забезпечити допит ОСОБА_22 безпосередньо в ході судового розгляду не надалось за можливе з огляду на його перебування за межами України, що в контексті положень положень статтей 23, 86, 95 Кримінального кодексу України є підставою для визнання вказаних письмових показань свідка недопустимими.

Підсумовуючі вищевказане, враховуючи, що сторона захисту не була обмежена у можливості подання доказів, підстави вважати, що докази у кримінальному провадженні зібрані з порушенням права на захист чи визнання неналежними, недопустимими докази, що надані суду стороною обвинувачення відсутні.

Оцінивши зазначені вище, досліджені в судовому засіданні докази, які є належними, допустимими і достовірними, а в сукупності та взаємозв`язку достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_9 є винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним, що спричинило загибель кількох осіб, та його дії належить кваліфікувати за частиною 3 статті 286 Кримінального кодексу України.

Під час призначення покарання ОСОБА_9 відповідно до вимог статей 65-67 Кримінального кодексу України, судом враховано наступні обставини:

- ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є тяжким злочином, вчиненим з необережності;

- відсутність обставин, що пом`якшують покарання відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України;

- відсутність обставин, що обтяжують покарання відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України;

- особу обвинуваченого, який раніше не судимий; до адміністративної відповідальності не притягувався; на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебував; є приватним підприємцем; перебуває у зареєстрованому шлюбі; за місцем проживання характеризується позитивно;

- відомості досудової доповіді від 18.11.2019 відповідно до якої беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_9 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальни правопорушень, а саме: приймати участь у заходах, запланованих уповноваженим органом з питань пробації. (т.3 а.п. 178-180)

Як зазначив Пленум Верховного Суду України у п.20 постанови від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із змінами), при призначенні покарання за ст. 286 КК України, суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів,тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання та особу винного.

З урахуванням сукупності зазначених відомостей щодо ступеня тяжкості вчиненого злочину, який мав незворотні наслідки у вигляді смерті кількох осіб, відсутності обставин, що пом`якшують покарання, а також обставин, що обтяжують покарання, відомостей щодо особи обвинуваченого, наявність порушень ПДР в діях водія ОСОБА_12 , позицію строни обвинувачення, підтриману потерпілими, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень є покарання у виді позбавлення волі на строк, в межах передбаченого санкцією частини 3 статті 286 Кримінального кодексу України, з позбавленням права керування транспортними засобами.

Підстави для застосування положень статтей 69, 75 Кримінального кодексу України, відсутні.

Суд враховує факт того, як те чи інше рішення суду може вплинути на подальшу долю обвинуваченого, з урахуванням позитивних відомостей про його особу, обставин справи, форми вини, однак, за наслідком смерті кількох осіб не вбачає за можливе призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, оскільки це матиме наслідком порушення принципу справедливості, з міркувань того, що життя людини є найвищою цінністю.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10.08.2018 року відносно ОСОБА_9 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 140960 грн. 00 к., яка внесена на депозитний рахунок 13.08.2018 року ОСОБА_23 , у зв`язку з чим ОСОБА_9 звільнено із ДУ «Харківський слідчий ізолятор» 13.08.2018.

Порядком внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2012 року №15, передбачений і порядок їх повернення, зокрема: кошти, внесені як застава, підлягають поверненню повністю або частково у випадках, передбачених КПК України. Застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка - готівкою через банки або підприємства поштового зв`язку.

Для повернення коштів, внесених як застава, особа чи заставодавець подає до територіального управління ДСА або апеляційного суду, якому відкрито депозитний рахунок, на який було внесено заставу, такі документи: заяву особи чи заставодавця, в якій обов`язково зазначаються реквізити банківського рахунка, на який зараховуватимуться кошти, що підлягають поверненню, а у разі відсутності банківського рахунка-відомості про банк чи підприємство поштового зв`язку; засвідчену судом копію ухвали слідчого судді, суду, вироку суду, в якому міститься рішення про повернення застави; копію платіжного або іншого документа, що підтверджує факт внесення коштів як застави.

Територіальне управління ДСА або апеляційний суд, який обрав запобіжний захід у вигляді застави, розглядає зазначені документи та протягом п`яти робочих днів з дня їх надходження за умови зарахування коштів на депозитний рахунок готує та подає до органу Казначейства платіжне доручення про повернення коштів.

Повернення коштів, внесених як застава, здійснюється протягом п`яти робочих днів з дня надходження платіжних доручень територіального управління ДСА або апеляційного суду, який обрав запобіжний захід у вигляді застави, до органу Казначейства (пункти 7-8).

Відповідно до частини 11 статті 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень.

На підставі викладеного, а також враховуючи те, що підстав для звернення застави в дохід держави, внесеної за обвинуваченого ОСОБА_9 , судом не встановлено, запобіжний захід у вигляді застави не був порушений в ході розгляду справи, то запобіжний захід у вигляді застави підлягає продовженню з встановленими обов`язками до набрання вироком законної сили, а внесений розмір застави підлягає поверненню заставодавцю після набрання вироком законної сили.

Потерпіла ОСОБА_6 в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулась з цивільним позовом до ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП», ОСОБА_9 в якому просила:

1) стягнути з ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» на її користь матеріальну шкоду у розмірі 14751 грн. 86 к.

2) стягнути з ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» відшкодування шкоди, яка завдана малолітній ОСОБА_25 у розмірі 134028 грн. 00 к. в порядку пункту 27.2 статті 27 ЗУ «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

3) стягнути з ОСОБА_9 за період з 09.08.2018 по 23.02.2031 шкоду, завдану втратою годувальника ОСОБА_25 , 2013 року народження у сумі 202 860 грн. 00 к. (з відрахуванням страхових виплат 134028 грн. 00 к.), а у разі продовження навчання з 23.02.2031 по 23.02.2036 - 125 190 грн. 00 к.

4) стягнути з ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» на її користь та користь малолітньої ОСОБА_25 моральну шкоду по 22338 грн. 00 к., кожному, в порядку п. 27.3 ст. 27 ЗУ «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

5) стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 477662 грн. 00 к.

6) стягнути з ОСОБА_9 на користь неповнолітньої ОСОБА_25 477662 грн. 00 к. моральної шкоди.

Сторона захисту заперечувала проти задоволення цивільного позову у повному обсязі мотивуючи невинуватістю обвинуваченого та положеннями статті 1188 ЦК України, враховуючи встановлення в діях ОСОБА_12 порушення Правил дорожнього руху і як наслідок спричинення шкоди саме його діями, необгрунтованість розміру сум, які підлягають стягненню з ОСОБА_9 .

Відповідно до статей 127-129 Кримінального процесуального кодексу України, під час вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 (том 2 а. п. 85-87), суд виходив з наступного.

Щодо вимог про стягнення з ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП»

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що на момент вчинення злочину відповідальність ОСОБА_9 було застраховано на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між ним, як власником транспортного засобу та ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП». Згідно з полісом про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності при настанні страхового випадку від 26.04.2018 року №8505486 страхова компанія зобов`язується здійснити виплату страхового відшкодування, зокрема, за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 200 000 грн. 00 к. та майну - 100 000 грн. 00 к. (т.2 а.с.112)

Згідно із ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 14-176цс18 (справа № 755/18006/15-ц), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Згідно зі статтею 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застраховано за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо згідно з цим договором або Законом України № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди та сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України № 1961-IV).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВС від 11.02.2020 у справі № 489/2170/17 (провадження № 51-307км19).

Стаття 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлює, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть.

На підтвердження вимог пов`язаних з похованням ОСОБА_6 надала товарний чек від 09.08.2018 ПП "Евіта" на суму 5277 грн 00 коп. - витрати на проведення поминального обіду; товарний чек №78 від 09.08.2018 на суму 1750 грн 00 коп. та №1068 від 09.08.2018 на суми 1000 грн 00 к., 6085 грн. 00 к. та 639 грн. 86 (витрати на поховання та утримання тіла померлого в трупосховищі) (том 2 а. п. 96,97,98), сукупний розмір витрат складає 14751 грн 86 коп.

Витрати на оплату поминального обіду в сумі 5277 грн 00 коп. не відносяться до витрат на поховання відповідно до Законів України "Про поховання та похоронну справу" та "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Отже, стягненню з ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» підлягає сума матеріальної шкоди 9474 грн. 86 к. (витрати на поховання)

Статтею 27.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_6 входить до складу сім`ї померлого внаслідок ДТП ОСОБА_13 є його дружиною, а неповнолітня ОСОБА_25 , 2013 року народження перебувала на утриманні померлого.

Розмір мінімальної заробітної плати станом на січень 2018 року ставив 3723 грн. 00 к. (ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2018»).

Таким чином мінімальний розмір страхового відшкодування в даному випадку у відповідності до пункту 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на користь малолітньої ОСОБА_25 складає 134028 грн. (3723х36).

Відповідно до ст. 1167 ЦК України фізична особа, яка зазнала душевних страждань, має право на відшкодування моральної шкоди.

Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

В порядку визначеному пунктом 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (3723 *12) сума моральної шкоди підлягає стягненню на користь позивачки ОСОБА_6 та її доньки ОСОБА_25 у загальному розмірі відшкодування складає 44767 грн. 00 к., тобто, по 22338 грн.

Щодо вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_9 .

Частиною 1 статті 1167 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 статті 1168 Цивільного кодексу України, передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно статті 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах.

Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до частини 1 статті 1200 Цивільного кодексу України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.

Відповідно до частин 1-4 статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Отже, в порядку статті 1200 ЦК України непрацездатні особи, які були на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання мають право на відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи.

Оскільки, малолітня донька померлого ОСОБА_13 була на утриманні батька, відповідно має право на відшкодування шкоди, заподіяної смертю останнього.

Щодо неповнолітньої дітини розрахунок шкоди ОСОБА_6 у цивільному позові 09.08.2018 по 23.02.2031 складає 336 888 грн. 00 к.

Так, розраховуючи розмір шкоди до досягнення неповнолітньою ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття, суд виходить з того, що починаючи з 09.08.2018 по 23.02.2031, протягом 150 місяців та 14 днів, розмір шкоди складає 280018 грн 46 коп. (150 х 1861 + 1861/30 * 14 = 280018 грн. 46 к.);

Таким чином малолітня донька померлого - ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 має право на відшкодування шкоди, заподіяної смертю батька до досягнення повноліття у загальному розмірі 280018 грн. 46 к., по 1861 грн. 00 к., (з відрахуванням розміру виплат, які має відшкодувати страховик 134028 грн.,) сума складає 145990 грн. 46 к., а у разі продовження навчання (учню, студенту) до закінчення навчання, але не більш як до досягнення нею двадцяти трьох років по 1861 грн. 00 к.

Розмір моральної шкоди потерпіла ОСОБА_6 оцінила у 500 000 грн 00 коп., які просила стягнути на свою користь та користь неповнолітньої доньки в загальній сумі 1 000 000 грн., з відрахуванням сум страхових виплат (22338*2) по 477 662 грн. 00 к., виходячи з тяжкості моральних страждань через втрату чоловіка та батька, негативних змін у її житті.

Відповідно до встановлених фактичних обставин кримінального провадження, ОСОБА_9 вчинив тяжкий злочин, передбачений частиною 3 статті 286 Кримінального кодексу України, який мав незворотні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_13 , ОСОБА_12 .

Отже обвинувачений ОСОБА_9 є належним відповідачем за цим позовом, відсутні підстав для залишення позову в цій частині без розгляду.

Потерпілою доведено тяжкість та тривалість душевних страждань, яких вона зазнала у зв`язку з вчиненням у відношенні її чоловіка кримінального правопорушення, що спричинило незворотні тяжкі наслідки у вигляді його смерті.

Так, даними копій: паспорта громадянина України НОМЕР_2 , свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_3 , свідоцтва про народження Серія НОМЕР_4 , витягу №4539 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, підтверджується, що 11.05.2012 ОСОБА_13 та ОСОБА_26 зареєстрували шлюб, мають неповнолітню дітину ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована в будинку АДРЕСА_2 (том 2 а. п. 90, 91,99,100). За даними довідки Зміївського ДНЗ №1 №64/10 від 01.10.2018, наповнолітня ОСОБА_24 відвідує Зміївський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №2.

Виходячи з викладеного, конкретних обставин справи, з урахуванням доказів, наданих потерпілою ОСОБА_6 на підтвердження її позовних вимог, враховує передусім вимоги розумності і справедливості, положення статті 1188 ЦК України і вважає, що з врахуванням зазначених обставин розмір заявленої заподіяної моральної шкоди не є обґрунтованим, не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачці та її малолітній дитині шкоди, а сума компенсації моральної шкоди повинна становити по 300 000 грн. 00 к., які підлягають стягненню з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_25 , в загальному розмірі 600 000 грн.

Потерпіла ОСОБА_5 звернулась з позовом до ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди у розмірі 1 000 000 грн. 00 к.

Обвинувачений позов ОСОБА_5 не визнав, захисник вказував про те, що розмір шкоди є необгрунтованим і завдана моральна шкода ОСОБА_5 підлягає стягненню із спадкоємців ОСОБА_12 .

Приписами частини 2 статті 1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

ОСОБА_5 є матірю померлого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідоцтво серії НОМЕР_5 . (т.2 а.п.118)

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Як передбачено п. 9 постанови пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, ураховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках.

При визначенні розміру шкоди враховуються вимоги розумності та справедливості.

Суд приходить до висновку, що діями обвинуваченого ОСОБА_9 потерпілій ОСОБА_5 була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала в зв`язку із загибеллю її сина, смерть якого позначилася на її психологічному та фізичному здоров`ї, відбулись тяжкі вимушені зміни у її житті, які не підлягають поверненню у попередній стан.

Відтак, втрата сина, спричинила значні порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілої, є непоправною, що не може бути відновлена, а тому душевні страждання позивачки будуть тривати і надалі.

Виходячи з викладеного, конкретних обставин справи, з урахуванням доказів, наданих потерпілою ОСОБА_5 на підтвердження її позовних вимог, суд враховує передусім вимоги розумності і справедливості, положення статті 1188 ЦК України і вважає, що з врахуванням зазначених обставин розмір заявленої заподіяної потерпілій моральної шкоди в сумі 1 000 000 грн. не є обґрунтованим, не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачці шкоди, а сума компенсації моральної шкоди повинна становити 500 000 грн. 00 к.

ОСОБА_7 просила стягнути з ОСОБА_9 моральну шкоду у розмірі 300000 грн. 00 к.; матеріальну шкоду у сумі 100 000 грн. 00 к. у виді упущеної вигоди 100 000 грн. та 10 000 грн. 00 к., які вона понесла на придбання ліків.

Сторона захисту заперечувала проти задоволення позову ОСОБА_7 , посилаючись на відсутність доказів проживання ОСОБА_7 та померлого ОСОБА_27 однією сім`єю, відсутність доказів на підтвердження розміру понесених витрат, підстав для стягнення шкоди в частині витрат на поминальний обід та відсутність визначеної законом можливості вважати іпотечний договір упущеною вигодою.

Так, в ході досудового розслідування ОСОБА_7 було визнано потерпілою у кримінальному провадженні, як особу, яка проживала з померлим без укладення шлюбу.

Встановлено, що ОСОБА_7 та померлий ОСОБА_12 мають неповнолітнього сина ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . (т.2 а.п.155)

На обґрунтування розміру матеріальної шкоди ОСОБА_7 надано товарний чек №36 від 09.08.2018 на суму 6000 грн. 00 к. та №38 ПП «Евіта» від 09.08.2018 - 7000 грн. 00 к., (поминальні обіди); товарні чеки від 08.11.2018 на зальну суму 9000 грн. 00 к. (встановлення пам`ятника); 7860 грн. 00 к. та 636 грн. 86 к. витрати на поховання ОСОБА_12 , загальна сума витрат, відповідно до наданих доказів, склала 31496 грн. 86 к.

У відповідності до статті 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» від 10 липня 2003 року під похованням померлого слід розуміти комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що в частин позовних вимог, а саме про стягнення витрат на поминальний обід в сумі 13 000 грн., слід відмовити, оскільки зазначені витрати не підлягають відшкодуванню згідно з вимогами закону.

Таким чином, відповідно до положень статті 1201 Цивільного кодексу України відшкодуванню підлягають документально підтверджені витрати на оплату ритуальних предметів для поховання та встановлення пам`ятника на суму 18496 грн 86 коп.

Доказів на витрати у сумі 10 000 грн. 00 к., які ОСОБА_7 понесла на придбання ліків позивачем до суду не представлено, а тому вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення 100 000 грн. 00 к., упущеної вигоди на погашення іпотечного кредиту за договором №34-28711/2008 від 31.07.2008, майновим поручителем якого виступав ОСОБА_29 , наявність невиконаного грошового зобов`язання у потерпілої, суд зазначає наступне.

За правилами, визначеними статтею 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Системне тлумачення статті 22 ЦК України свідчить про те, що позивач має право на відшкодування упущеної вигоди, однак зобов`язаний надати суду докази, які підтверджують те, що він міг і повинен був отримати відповідні доходи і лише неправомірні дії відповідача стали підставою, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Сума боргу за іпотечним договором №34-287П/2008 від 31.08.2008 не є упущеною вигодою в розумінні частини 2 статті 22, статті 82 Цивільного кодексу України.

Cтягнення збитків вимагає наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою і збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає, а тому вимоги ОСОБА_7 в цій частині є неогрунтованими задоволенню не підлягають.

Моральна шкода оцінена ОСОБА_7 , з урахуванням понесених моральних страждань, порушення родинних зв`язків, втратою чоловіка та батька у розмірі 300 000 грн.

Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується лише її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю

Згідно частини 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" , з внесеними змінами і доповненнями, вказано, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з рахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Суд оцінивши тяжкість вчиненого ОСОБА_9 , що призвела до смерті ОСОБА_12 , вимоги статті 1188 ЦК України, враховуючи, що ОСОБА_7 , яка проживала із ОСОБА_12 однією сім`єю та їх неповнолітній син, позбавлені можливості на підтримку з боку батька, його участі у їх житті, піклування, спілкування та страждання спричинені незворотними наслідками у виді смерті ОСОБА_12 , дійшов висновку, що розмір шкоди 300 000 грн., буде відповідати засадам розумності, виваженості та справедливості, а відповідно про наявність підстав для задоволення позову в цій частині.

Відповідно до статей 118, 122, 124, 126 Кримінального процесуального кодексу України з обвинуваченого ОСОБА_9 належить стягнути на користь Державного бюджету України процесуальні витрати на залучення експертів на проведення судових експертиз: транспортно-трасологічної №18982 від 25.10.2018 - 7150 (сім тисяч сто пятдесят) грн 00 к; судової автотехнічної експертизи №18983 від 24.10.2018 - 5720 (п`ять тисяч сімсот двадцять) грн 00 коп.; судової авто технічної та транспортно-трасологічної експертизи №18984/20708 від 24.09.2018 - 10725 (десять тисяч сімсот двадцять п`ять) грн. 00 к., - комплексної експертизи відео-, звукозапису авто технічної експертизи №168/969/970/18 від 24.10.2018 - 4576 (чотири тисячі п`ятсот сімдесят шість) грн. 00 к.; - судової авто технічної експертизи №1144/1145/18 від 26.10.2018 - 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) грн. 00 к., - комісійної судової автотехнічної експертизи №7406/16635-16636 від 29.06.2021 - 6006 (шість тисяч шість) грн. 35 к.

Відповідно до частини 4 статті 174, частини 4 статті 374 Кримінального процесуального кодексу України належить скасувати вжиті заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді накладених арештів на тимчасово вилучене майно.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 349, 368-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_9 винуватим у кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 3 статті 286 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 (два) років.

Запобіжний захід ОСОБА_9 у вигляді застави з покладеними обов`язками: - прибувати до суду за першою вимогою; - не відлучатися із м. Запоріжжя та Запорізької області, без дозволу суду; - повідомляти суд про зміну свого місця проживання до набрання вироком законної сили залишити без змін, після набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді застави з покладеними обов`язками - скасувати.

Заставу у розмірі 149960 (сто сорок дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят) грн. 00 к., внесену заставодавцем ОСОБА_23 13.08.2018 року, повернути заставодавцю ОСОБА_23 відповідно до статті 182 КПК України, після набрання вироком законної сили.

Відповідно до частини 5 статті 72 Кримінального кодексу України строк попереднього ув`язнення ОСОБА_9 в період часу з 08.08.2018 по 13.08.2018 у ДУ "Харківський слідчий ізолятор" зарахувати до відбутого покарання із розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ «Страхової групи Ю. БІ. АЙ-КООП» на користь ОСОБА_6 :

- 9474 (дев`ять тисяч чотириста сімдесят чотири) грн 86 к. на відшкодування витрат на поховання.

- стягнути з ПрАТ «Страхової групи Ю. БІ. АЙ - КООП» на користь ОСОБА_6 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_24 134028 (сто тридцять чотири тисячі двадцять вісім) грн. 00 к. шкоди у зв`язку із смертю фізичної особи.

-стягнути з ПрАТ «Страхової групи» Ю.БІ.АЙ-КООП» на користь ОСОБА_6 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_24 на відшкодування моральної шкоди по 22 338 грн. 00 к., у загальному розмірі 44 767 (сорок чотири тисячі сімсот шістдесят сім) грн.00 к.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 відшкодування матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи стягнення з 09.08.2018 і до досягнення повноліття. що складає 145990 грн. 46 к., по 973 (дев`ятсот сімдесят три) грн. 27 к., щомісячно, а у разі продовження навчання (учню, студенту) до закінчення навчання, але не більш як до досягнення нею двадцяти трьох років ( 23.02. 2036 рік) по 1861 (одна тисяча вісімсот шістдесят одна) грн. 00 к., щомісячно.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 , яка діє в свої інтересах та інтересах ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відшкодування моральної шкоди по 300 000 грн., кожній, а всього 600 000 (шістсот тисяч) грн. 00 к.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_6 - відмовити.

Позов ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_5 500 000 (п`ятсот тисяч) грн. 00 к. моральної шкоди.

В іншій частині позову - відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 18496 (вісімнадцять тисяч чотириста дев`яносто шість) грн. 86 к., на відшкодування витрат на поховання та 300 000 (триста тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь Державного бюджету України процесуальні витрати на залучення експертів на проведення судових експертиз:

- транспортно-трасологічної №18982 від 25.10.2018 - 7150 (сім тисяч сто пятдесят) грн 00 к;

- судової автотехнічної експертизи №18983 від 24.10.2018 - 5720 (п`ять тисяч сімсот двадцять) грн 00 коп.;

- судової авто технічної та транспортно-трасологічної експертизи №18984/20708 від 24.09.2018 - 10725 (десять тисяч сімсот двадцять п`ять) грн. 00 к.,

- комплексної експертизи відео-, звукозапису авто технічної експертизи №168/969/970/18 від 24.10.2018 - 4576 (чотири тисячі п`ятсот сімдесят шість) грн. 00 к.;

- судової авто технічної експертизи №1144/1145/18 від 26.10.2018 - 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) грн. 00 к.,

- комісійної судової авто технічної експертизи №7406/16635-16636 від 29.06.2021 - 6006 (шість тисяч шість) грн. 35 к.

Скасувати арешт тимчасово вилученого майна, накладений ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10.08.2018.

Речові докази:

- мотоцикол "Augusto Brutale" 1090, належний ОСОБА_12 , який зберігається на майданчику утримання транспортних засобів, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , - повернути законному володільцю (спадкоємцям ОСОБА_19 );

- автомобіль "Fiat Linea», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику утримання транспортних засобів, розташований за адресою: вул. Донецька, 26, м. Зміїв Харківської області, - повернути власнику ОСОБА_9 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 395 Кримінального процесуального кодексу України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: