Провадження № 1кп/201/962/2021
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши кримінальне провадження №0000938 від 25.10.2021 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, освіта середньо-технічна, неодруженого, не працюючого, на утриманні малолітніх/неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 20.05.2011 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік;

- 29.12.2012 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185 КК України до арешту на строк 3 місяці;

- 06.01.2021 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст 15, ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, -

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

ОСОБА_3 , будучи раніше засудженим за вчинення умисного корисливого кримінального правопорушення, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, знову вчинив кримінальне правопорушення.

Так, вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.01.2021 року (справа № 331/244/2021) ОСОБА_3 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 1 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.

16.09.2021 року ОСОБА_3 прибув до Соборного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, де був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання та попереджений про притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України у разі ухилення від відбуття покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

16.09.2021 року старшим інспектором Соборного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області у ОСОБА_3 відібрано підписку та пояснення та вручено направлення для відбування покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.01.2021 (справа № 331/244/2021) у вигляді громадських робіт на строк 200 годин до Комунального підприємства «Дирекції територій і об`єктів рекреацій» Дніпровської міської ради, згідно якого ОСОБА_3 , повинен приступити до відбування призначеного покарання з 17.09.2021.

17.09.2021 наказом директора Комунального підприємства «Дирекції територій і об`єктів рекреацій» Дніпровської міської ради ОСОБА_3 прийнято на роботу для виконання покарання у вигляді громадських робіт, а саме прибирання парку, підмітання доріжок, бульварів і скверів вручну та очищення зелених зон від випадкового сміття в КП «Дирекції територій і об`єктів рекреацій» ДМР з 17.09.2021.

На виконання вищезазначеного вироку суду та наказу директора Комунального підприємства «Дирекції територій і об`єктів рекреацій» Дніпровської міської ради, відповідальною особою складено «Графік виходу на роботу засудженої особи до громадських робіт», у якому встановлювалась кількість годин відпрацювання громадських робіт. На підставі вищевказаного графіку складено табель виходу на роботу ОСОБА_3 .

Згідно до табелю виходу на роботу засудженого до громадських робіт, ОСОБА_3 за вересень та жовтень 2021 року з 200 годин вказаних у табелях відпрацював 56 годин.

Таким чином, ОСОБА_3 , будучи засудженим до покарання не пов`язаного з позбавленням волі, діючи умисно, будучи належним чином повідомлений про порядок та умови відбуття зазначеного покарання призначеного йому за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.01.2021 (справа № 331/244/2021), з метою ухилення від призначеного судом покарання виді громадських робіт, без поважних причин 23.09.2021, 24.09.2021, 07.10.2021, 11.10.2021, та з 13.10.2021 по теперішній час, без поважних причин, не з`явився для відбуття зазначеного покарання до Комунального підприємства «Дирекції територій і об`єктів рекреацій» Дніпровської міської ради, чим ухилився від відбування покарання не пов`язаного з позбавленням волі призначеного йому за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.01.2021 (справа № 331/244/2021) у вигляді 200 годин громадських робіт.

Загальний термін не відбутої засудженим кількості громадських робіт становить 144 годин.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України, тобто ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

2. Позиція обвинуваченого.

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні злочину повністю та підтвердив його вчинення при викладених вище обставинах, підтвердив, що повністю не відпрацював призначене судом покарання у виді громадських робіт, щиро розкаявся у вчиненому, просив суд суворо не карати.

3. Докази, які дослідженні в судовому засіданні.

Крім визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку знайшла своє підтвердження у наданих прокурором та досліджених в судовому засіданні доказах, а саме:

-Розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили від 08.02.2021 року, яким вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.01.2021 року набрав чинності 06.02.2021 року і підлягає негайному виконанню (т.1 а.п. 15);

Вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.01.2021 року, яким ОСОБА_3 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин (т.1 а.п. 16-17);

- Виклик від 26.05.2021 року та корінець до нього, який за вих.№21/31/1636-21 співробітником відділу Центру пробації листом «Укрпошта» направлений на адресу ОСОБА_3 до Соборного РВ на 04.06.2021 року (т.1 а.п. 18, 20);

- Рапорт старшого інспектора Центру пробації від 02.06.2021 року про те, що 01.06.2021 року працівниками Соборного РВ було здійснено вихід за адресою засудженого ОСОБА_3 з метою викликати останнього для ознайомлення з вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 06.01.2021. В ході виходу був опитаний дідусь засудженого ОСОБА_3 громадянин ОСОБА_5 , який в письмовому поясненні вказав, що його онук проживав спільно з ним та його матірю ОСОБА_6 пів року потому, на теперішній час громадянин ОСОБА_3 працює в м. Одеса. Контакт з засудженим ОСОБА_3 не підтримує. Виклик на 04.06.2021 до Соборного РВ за вих. №21 /31/1363-21 від 26.05.2021 останній зобов`язався передати матері засудженого, а саме громадянці ОСОБА_6 , тому, як остання спілкується з сином і зможе передати дану інформацію. 01.06.2021 року об 19-56 год на мобільний телефон працівника Соборного РВ зателефонувала громадянка ОСОБА_6 , яка в телефонній розмові розповіла, що її син працює в с. Щасливцеве, Генічеського району, Херсонській області на базі відпочинку, ким саме він працює і фактичну адресу проживання остання не знає. ОСОБА_6 надала мобільний номер телефона сина. 02.06.2021 року були здійснені неодноразові дзвінки на моб номер телефону засудженого ОСОБА_3 , який був вимкнений (т.1 а.п. 19);

- Підписка ОСОБА_3 від 18.06.2021 року про те, що засуджений ОСОБА_3 ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також попереджений, що у разі ухилення від відбування покарання па підставі ч.2 ст.389 КК України може бути притягнений до кримінальної відповідальності (т.1 а.п. 25);

- Направлення від 18.06.2021 року, відповідно до якого працівниками Соборного районного відділу громадянину ОСОБА_3 за вих№21/31/2075-21 було видано направлення до КП «Дирекція територій і об`єктів рекреації» Дніпровської міської ради для відпрацювання останнім призначених кількості, годин громадських робіт за вироком суду. Засуджений в письмовому пояснення власноруч зазначив, що зобов`язаний заявитися з направленням та приступити з 22.06.2021 до відбування покарання у вигляді громадських робіт (т.1 а.п. 28);

- Запит від 18.06.2021 року, відповідно до якого працівниками Соборного РВ був здійснений запит перевірки фактичного місця проживання громадянина ОСОБА_3 до Генічеського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Херсонській області (т.1 а.п. 29 зв.);

- Відповідь від 18.06.2021 року за вх. №810 від Генічеського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Херсонській області, згідно якої громадянин ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 не мешкає (т.1 а.п. 29);

- Листок непрацездатності ОСОБА_3 від 23.06.2021 року, за яким останній перебував на лікарняному з 23.06.2021 року по 26.06.2021 року (т.1 а.п. 31);

- Рапорт старшого інспектора Центру пробації від 12.07.2021 року про те, що 12.07.2021 року працівниками Соборного районного відділу було здійснено вихід за адресою засудженого ОСОБА_3 , з мстою встановлення причин неявок за направленням на об`єкт. В ході виходу був опитаний дідусь засудженого ОСОБА_3 громадянин ОСОБА_5 , який в усній формі повідомив, що його онук проживав в червні 2021 року з ними, але на теперішній час не мешкає, місцезнаходження останнього йому невідоме. 12.07.2021 року працівниками Соборного районного відділу був здійснений телефонний дзвінок громадянці ОСОБА_6 - матері засудженого, яка в телефонній повідомила, що її син дійсно проживав з ними у липні 2021, але на теперішній час він поїхав в невідомому напрямку, телефонний номер сина вимкнений, зв`язок з сином остання не підтримує і місцезнаходження засудженого ОСОБА_3 їй невідоме. З приводу знаходження останнього па лікарняному громадянка ОСОБА_7 інформацією не володіє, встановити місцезнаходження громадянина ОСОБА_3 не виявилось можливим (т.1 а.п. 33);

- Рапорт старшого інспектора Центру пробації від 13.07.2021 року про те, що 13.07.2021 року об 13:14 год. працівниками Соборного районного відділу вдалося провести телефонну розмову з засудженим ОСОБА_3 , який повідомив, що він працює і проживає на базі відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_3 (т.1 а.п. 34);

- Запит від 13.07.2021 року перевірки фактичного місця проживання громадянина ОСОБА_3 до Генічеського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Херсонській області (т.1 а.п. 35 зв.);

- Відповідь на запит від 27.07.2021 року за вх. №947 від Генічеського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Херсонській області, згідно якої громадянин ОСОБА_3 на території бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_3 не проживає (т. 1 а.п. 35, 36);

- Рапорт старшого інспектора Центру пробації від 30.07.2021 року про те, що 27.07.2021, 28.07.2021, 30.07.2021 року працівниками Соборного районного відділу були здійснені телефонні дзвінки на мобільний телефон засудженого ОСОБА_3 , який не бере слухавку. 30.07.2021 року року свідком були здійснені телефонні дзвінки па мобільний телефон громадянці ОСОБА_6 - матері засудженого, яка в телефонній повідомила, що її син з нею не проживає більше 2 х місяців, місцезнаходження сина останній невідоме, встановити місцезнаходження громадянина ОСОБА_3 не виявилось можливим (т.1 а.п. 37);

- Листи відповіді на запити, відповідно до яких засуджений ОСОБА_3 за медичною допомогою не звертався, серед осіб, підданих адмінарешту та узятих під варту не значиться, серед померлих осіб не значиться, інших причин, що унеможливлюють явку останнього до районного відділу не встановлено (т. 1 а.п. 38, 39, 42, 45);

- Рапорт старшого інспектора Центру пробації від 30.08.2021 року про те, що 30.08.2021 року року працівниками Соборного районного відділу був здійснений телефонний дзвінок громадянину ОСОБА_3 , засуджений взяв слухавку та повідомив, що повернувся з м.Щасливцеве до м.Дніпра 4 дня потому. Засуджений ОСОБА_3 документів, підтверджуючих законність своєї відсутності на об`єкті не має. Викликаний до Соборного РВ за вих.№21/31/3155-21 від 30.08.2021 на 03.09.2021 року (т. 1 а.п. 41);

- Рапорт старшого інспектора Центру пробації від 13.09.2021 року про те, що 13.09.2021 року працівниками Соборного районного відділу був здійснений телефонний дзвінок громадянину ОСОБА_3 , засуджений слухавку не бере (т. 1 а.п. 44);

- Рапорт старшого інспектора Центру пробації від 14.09.2021 року про те, що 14.09.2021 року працівниками Соборного районного відділу був здійснений телефонний дзвінок громадянину ОСОБА_3 , засуджений в телефонній розмові повідомив, що не має можливості відбувати громадські роботи, тому як здійснює переїзд з Херсонської області, с. Щасливцеве до м.Дніпра, за адресою вказаною в вироку суду. Засуджений ОСОБА_3 зобов`язався прибути до Соборного районного відділу 17.09.2021 року (т.1 а.п. 46);

- Попередження ОСОБА_3 від 16.09.2021 року, з яким засуджений ознайомлений під підпис (т.1 а.п. 48);

- Направлення від 16.09.2021 року за вих№21/31/3505-21 до КІТ «Дирекція територій, і об`єктів рекреації» Дніпровської міської ради для відпрацювання засудженим ОСОБА_3 призначеної кількості годин громадських робіт за вироком суду з 17.09.2021 року. Засуджений отримав його власноруч і поставив на ньому підпис (т. 1 а.п. 50);

- Рапорт старшого інспектора Центру пробації від 23.09.2021 року про те, що 23.09.2021 року працівнику Соборного районного відділу па моб. телефон зателефонував майстер зеленого господарства відділу утримання порядку парку ім. Т.Г. Шевченка - Руслан Седлецький, який повідомив, що громадянин ОСОБА_3 на об`єкт не з`явився, про причину неприбуття відбування громадських робіт не повідомив, слухавку останній не бере (т. 1 а.п. 52);

- Акти перевірки виконання судового рішення від 21.09.2021 року, 23.09.2021 року, 24.09.2021 року (т. 1 а.п. 53-55);

- Попередження ОСОБА_3 від 12.10.2021 року і його письмове пояснення, відповідно до яких засуджений ОСОБА_3 в письмовому поясненні власноруч вказав, що 4 доби не відбував покарання без поважної причини, виправдувальних документів не має, за що останньому було винесено застереження у вигляді письмового попередження (т.1 а.п. 41);

- Наказ від 17.09.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_3 прийнятий на роботу з 20.09.2021 року і ознайомлений про цей наказ під підпис, тобто ОСОБА_3 почав відбувати покарання у вигляді громадських робіт на об`єкті (т.1 а.п. 42);

- Графіки виходу ОСОБА_3 на роботу від 17.09.2021 року (т. 1 а.п. 43, 44);

- Рапорт старшого інспектора Центру пробації від 13.10.2021 року, відповідно до якого працівнику Соборного районного відділу на моб телефон зателефонувала відповідальна особа з об`єкту - ОСОБА_8 , який повідомив, що громадянин ОСОБА_3 на об`єкт не з`явився, про причину неприбуття відбування громадських робіт не повідомив, слухавку останній не бере. 13.10.2021 року працівниками Соборного районного відділу були здійснені неодноразові телефонній дзвінки громадянину ОСОБА_3 , засуджений слухавку не бере. 13.10.2021 року за вих.№4100 співробітником відділу належним чином, а саме листом «Укрпошта», був направлений виклик громадянину ОСОБА_3 до Соборного РВ на 18.10.2021 для з`ясування причин невиходу на об`єкт з метою дотримання законності при виконанні вироку суду, останній за викликом не з`явився (т. 1 а.п. 45);

- Листи КП «Дирекція територій і об`єктів реакреації» від 21.10.2021 року № 670, відповідно до якого ОСОБА_3 23.09., 24.09, 07.10 та 11.10.2021 без поважної причини не прибув на об`єкт для відбування покарання у вигляді громадських робіт (т. 1 а.п. 46, 47);

- Табелі виходу на роботу ОСОБА_3 , відповідно до яких кількість відпрацьованих годин на теперішній час засудженим ОСОБА_3 складає 56 (п`ятдесят шість) годин станом на 21.1.2021 року. Кількість невідбутої частини громадських робіт складає 144 (сто сорок чотири) години (т. 1 а.п. 63, 64);

- Інформація Соборного районного відділу ДУ «Центр пробації» від 05.04.2023, відповідно до якої ОСОБА_3 продовжує злісно ухилятися від відбування покарання у виді громадських робіт, невідпрацьована кількість годин громадських робіт складає 144 години.

Під час допиту у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , яка працює на посаді старшого інспектора Соборного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, повідомила наступне.

26.05.2021 року розпорядження та копія вироку Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 06.01.2021 року відносно громадянина ОСОБА_3 надійшли па виконання Соборного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області. В червні 2021 року працівниками Соборного РВ було здійснено вихід за адресою засудженого ОСОБА_3 з метою викликати останнього для ознайомлення з вказаним вироком. В ході виходу був опитаний дідусь засудженого ОСОБА_3 , який в письмовому поясненні вказав, що його онук проживав спільно з ним та його матір`ю пів року потому, але на теперішній час ОСОБА_3 працює в м. Одеса і він з ним контакт не підтримує. На початку червня 2021 року свідком були здійснені неодноразові дзвінки на мобільний номер телефону засудженого ОСОБА_3 , який був вимкнений. В той же час співробітнику відділу на мобільний телефон зателефонував засуджений ОСОБА_3 , який повідомив, що він працює і проживає на базі відпочинку в с. Щасливцеве Херсонської області, також засудженому ОСОБА_3 були роз`яснені причини його виклика до Соборного РВ та роз`яснено порядок відбування покарання у виді громадських робіт і наслідки ухилення. При цьому працівниками Соборного РВ був здійснений запит перевірки фактичного місця проживання громадянина ОСОБА_3 до Генічеського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Херсонській області, на який надійшла відповідь, згідно якої громадянин ОСОБА_3 за вищевказаною не мешкає. В червні 2021 року засуджений ОСОБА_3 прибув до Соборного РВ, де був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також попереджений, що у разі ухилення від відбування покарання па підставі ч.2 ст.389 КК України може бути притягнений до кримінальної відповідальності. Засуджений до органу пробації підтвердження щодо офіційного працевлаштування не надав. Всі документи власноручно підписав. Того ж дня працівниками Соборного районного відділу громадянину ОСОБА_3 було видано направлення до КП «Дирекція територій і об`єктів рекреації» Дніпровської міської ради для відпрацювання останнім призначених кількості, годин громадських робіт за вироком суду. Засуджений в письмовому пояснення власноруч зазначив, що зобов`язаний заявитися з направленням та приступити з 22.06.2021 до відбування покарання у вигляді громадських робіт. 23.06.2021 року громадянин ОСОБА_3 надав листок непрацездатності відповідальній особі на об`єкті, який був скерований на адресу Соборного РВ. 12.07.2021 року працівниками Соборного районного відділу було здійснено вихід за адресою засудженого ОСОБА_3 , з метою встановлення причин неявок за направленням на об`єкт. В ході виходу був опитаний дідусь засудженого ОСОБА_3 громадянин ОСОБА_5 , який в усній формі повідомив, що його онук проживав в червні 2021 року з ними, але на теперішній час не мешкає, місцезнаходження останнього йому невідоме. Аналогічне повідомила його матір. 13.07.2021 року об 13:14 год. працівниками Соборного районного відділу вдалося провести телефонну розмову з засудженим ОСОБА_3 , який повідомив, що він працює і проживає на базі відпочинку в с.Щасливцеве Херсонської області. Працівниками Соборного РВ був здійснений запит перевірки фактичного місця проживання громадянина ОСОБА_3 до Генічеського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Херсонській області, яка повідомила, що ОСОБА_3 на території бази відпочинку не проживає. Наприкінці липня 2021 року працівниками Соборного районного відділу були здійснені телефонні дзвінки на мобільний телефон засудженого ОСОБА_3 , який слухавку не брав. З 02.08.2021 Соборним РВ розпочаті першочергові розшукові заходи відносно засудженого ОСОБА_3 , так були направлені запити до територіальних медичних закладів, до відповідних установ, органів та служб, але відповідно до отриманих відповідей за запитами, засуджений ОСОБА_3 за медичною допомогою не звертався, серед осіб, підданих адмінарешту та узятих під варту не значиться, серед померлих осіб не значиться, інших причин, що унеможливлюють явку останнього до районного відділу не встановлено. Наприкінці серпня 2021 року працівниками Соборного районного відділу був здійснений телефонний дзвінок ОСОБА_3 , який взяв слухавку та повідомив, що повернувся з м.Щасливцеве до м.Дніпра 4 дня потому. Засуджений ОСОБА_3 документів, підтверджуючих законність своєї відсутності на об`єкті не має. Викликаний до Соборного РВ на 03.09.2021, але на призначену дату він не з`явився, причину неприбуття не повідомив. Потім працівниками неодноразово були здійснені телефонні дзвінки ОСОБА_3 , який слухавку не брав. 14.09.2021 року працівниками Соборного районного відділу був здійснений телефонний дзвінок громадянину ОСОБА_3 , засуджений в телефонній розмові повідомив, що не має можливості відбувати громадські роботи, тому як здійснює переїзд з Херсонської області, с. Щасливцеве до м.Дніпра, за адресою вказаною в вироку суду і зобов`язався прибути до Соборного районного відділу 17.09.2021 року. 16.09.2021 року в ході виходу за адресою громадянина ОСОБА_3 було встановлено причини неявки останнього до Соборного РВ та причини невідбуття покарання у вигляді громадських робіт, винесене застереження у вигляді письмового попередження. Того ж дня в приміщенні Соборного РВ працівниками Соборного районного відділу громадянину ОСОБА_10 було видано направлення до КП «Дирекція територій, і об`єктів рекреації» Дніпровської міської ради для відпрацювання останнім призначеної кількості годин громадських робіт за вироком суду. Засуджений в письмовому пояснення власноруч зазначив, що зобов`язаний з`явитися з направленням та приступити з 17.09.2021 до відбування покарання у вигляді громадських робіт. Щодо причин неприбуття пояснив, що не хоче бескоштовно працювати. 17.09.2021 року громадянин ОСОБА_3 почав відбувати покарання у вигляді громадських робіт на об`єкті. 23.09.2021 року працівнику Соборного районного відділу па моб. телефон зателефонував майстер зеленого господарства відділу утримання порядку парку ім. Т.Г. Шевченка - Руслан Седлецький, який повідомив, що громадянин ОСОБА_3 на об`єкт не з`явився, про причину неприбуття відбування громадських робіт не повідомив, слухавку останній не бере. 23.09.2021 року працівниками Соборного районного відділу були здійснені неодноразові телефонні дзвінки громадянину ОСОБА_3 , який слухавку не брав. Працівником Соборного РВ були здійснені перевірки виконання судового рішення, щодо особи, засудженої до покарання у виді громадських робіт на об`єкті та складені відповідні акти від 23.09.2021 року та 24.09.2021 року. ОСОБА_3 також не прибув до відбування покарання у вигляді громадських робіт на об`єкт 07.10.2021 року, 11.10.2021 року. ОСОБА_3 12.10.2021 року в письмовому поясненні власноруч вказав, що 4 доби не відбував покарання без поважної причини, виправдувальних документів не має, за що останньому було винесено застереження у вигляді письмового попередження. 13.10.2021 року у зв`язку з неприбуттям ОСОБА_3 на роботу, працівниками були здійснені неодноразові телефонній дзвінки громадянину ОСОБА_3 , засуджений слухавку не брав. 23.09.2021, 24.09.2021, 07.10.2021 та 11.10.2021 ОСОБА_3 без поважної причини не прибув на об`єкт для відбування покарання у вигляді громадських робіт, причину неприбуття на об`єкт не вказав, виправдувальних документів не надав, на телефонні дзвінки не відповідає, а з 13.10.2021 року він взагалі припинив відбування призначеного судом покарання. Причину він не пояснював. Кількість відпрацьованих годин за вересень 2021 засудженим ОСОБА_3 складає 32 (тридцять дві) години. Кількість відпрацьованих годин на теперішній час засудженим ОСОБА_3 складає 56 (п`ятдесят шість) годин. Кількість невідбутої частини громадських робіт складає 144 (сто сорок чотири) години.

Свідок ОСОБА_11 , який працює у КП «Дирекція територій і об`єктів рекреацій» Дніпровської міської ради» начальником відділу утримання парку їм. ОСОБА_12 надав наступні покази.

Відповідно до направлення Соборного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 повинен був відпрацювати 200 годин громадських робіт, до яких входило прибирання парку, підмітання доріжок, бульварів і скверів вручну та очищення зелених зон від випадкового сміття. Він повинен був відпрацьовувати по 4 годин громадських робіт в день. Але ОСОБА_3 не доопрацював більшу частину годин громадських робіт з призначеного йому покарання. Чому він не з`являвся на роботу ОСОБА_3 не поясняв, документів про поважність прогулів він не надавав. Майстер заповнював табель обліку робочого часу ОСОБА_3 . Коли ОСОБА_3 перестав приходити на роботу, він звернувся до органу пробації, представники якої приходили аби пересвідчитися в його прогулах.

4. Оцінка Суду

Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також в сукупності з показаннями обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява № 39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011 р.) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірланд проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, Series А., заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Таким чином, з досліджених матеріалів встановлено, що у період з 17.09.2021 (початок відбуття покарання на об`єкті) по 29.10.2021 (дата затвердження обвинувального акту), а також і на теперішній час ОСОБА_3 до закладів охорони здоров`я за медичної допомогою не звертався, в закладах охорони здоров`я на стаціонарному лікуванні не перебував, тобто не мав будь-яких медичних протипоказань щодо відпрацювання громадських робіт, призначених йому за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.01.2021 року.

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази. Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

Отже, всі досліджені судом докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку знайшла своє підтвердження, доведена в повному обсязі зібраними і дослідженими судом доказами поза розумним сумнівом та кваліфікує його дії за ст. 389 ч.2 КК України як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

5. Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.

Під час вчинення кримінального правопорушення, за даним кримінальним провадженням, обвинувачений був осудний у розумінні ст. 19 КК України.

При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів, суд приймає до уваги роз`яснення, надані в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання", за якими суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Крім того, суд враховує положення ст. 9 Конституції України, ч. 2 ст. 8 КПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», згідно яких суди при розгляді справ зобов`язанні застосовувати положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику ЄСПЛ, як джерела права.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень ст. 6 Конвенції кожному гарантовано право на справедливий суд.

Вирішуючи питання, щодо призначення обвинуваченому покарання суд виходить з загальних засад призначення покарання, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі №1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який, виходячи з положень ч. 2 ст. 12 КК України, віднесено законом до категорії кримінального проступку.

Також суд враховує загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, а саме призначення покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно положень Загальної частини цього Кодексу та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, судом визнано як щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, у відповідності до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що він раніше судимий, судимість не погашена, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, на утриманні малолітніх/неповнолітніх дітей не має.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень є покарання у виді арешту в межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України. Таке покарання відповідатиме основній меті його призначення - виправлення засудженого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде необхідним та достатнім.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Суд переконаний, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи засудженого таке призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

При цьому підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України при призначенні покарання за сукупністю вироків суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Згідно ч. 4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Частина 1 ст. 71 КК України містить імперативну вимогу про призначення судом покарання за сукупністю вироків (шляхом повного або частково приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком) у випадку, коли засуджений вчинив новий злочин після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання.

Таким чином, приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, є обов`язком суду, який призначає остаточне покарання за сукупністю вироків.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

Вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.01.2021 року ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 15, ст. 190 ч.1 КК України засуджений до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин. Вказане покарання він не відбув. Невідбутий строк покарання становить 144 години громадських робіт, що відповідно до ст. 72 ч.1 п. 4 КК України із розрахунку одному дню арешту відповідає вісім годин громадських робіт відповідає 18 дням арешту.

Враховуючи викладене, остаточне покарання має бути призначене відповідно до ст.ст. 71,72 КК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, до ОСОБА_3 у цьому кримінальному провадженні не застосовувався. Клопотань про його застосування до набрання вироком законної сили від прокурора не надійшло.

Разом з цим, востаннє у судовому засіданні ОСОБА_3 був присутнім 21.02.2022, після цього у судові засідання він не прибував, хоча належним чином був повідомлений про дату і час розгляду справи. У зв`язку з його неявкою судом двічі виносилися ухвали про його привід, які не були виконані, у зв`язку із його відсутністю за місцем мешкання. 27.04.2022 ОСОБА_3 був оголошений у розшук, протягом його розшуку співробітниками поліції багаторазово здійснені виїзди за його місцем мешкання, але його там не було, про що складені відповідні рапорти. Лише на виконання ухвали про розшук співробітниками поліції 24.05.2023 ОСОБА_3 був доставлений у суд.

Тому, оскільки суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_3 покарання у виді арешту, яке він має відбувати реально, отже, з метою виконання вироку, забезпечення виконання ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню його спробам ухилитися від відбуття покарання, ризик чого значно підвищується в умовах введеного в Україні воєнного стану, до нього слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, для чого його слід взяти під варту в залі суду.

Процесуальних витрат немає.

Питання речових доказів у даному кримінальному провадженні вирішуватимуться в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368-371, 374, 381, 382 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту на строк 2 (два) місяці.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.01.2021 року, згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України виходячи із співвідношення, що одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт, та остаточно призначити ОСОБА_3 до відбування покарання у виді арешту на строк 2 (два) місяці 18 (вісімнадцять) днів.

До набрання вироком законної сили з метою виконання вироку та уникнення ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, застосувати щодо ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду негайно та з цього часу обчислювати початок строку відбуття покарання.

Речові докази відсутні.

Процесуальних витрат немає.

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Суддя ОСОБА_1