Справа № 752/3414/23
Провадження №: 1-кп/752/1442/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2023 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження № 0000873, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.11.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Соловіївка Коростишівського району Житомирської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта середня спеціальна, одружений, працевлаштований у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Фармако" водієм автотранспортних засобів, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що 17.11.2022 о 17:16 ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем ЗАЗ Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 (надалі по тексту - автомобіль ЗАЗ), рухався у м. Києві по проїзній частині по вул. Велика Кільце дорога зі сторони просп. Академіка Глушкова у напрямку вул. Дмитра Луценка у четвертій (крайній лівій) смузі його напрямку, наближаючись до регульованого пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою 1.14.1 "зебра" та інформаційно-вказівними знаками 5.38.1, 5.38.2 "Пішохідний перехід" відповідно до Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 "Про Правила дорожнього руху" (зі змінами та доповненнями).

У цей час пішохід ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (після заміжжя - прізвище ОСОБА_10 ) розпочала перетинати проїзну частину вул. Велика Кільце дорога на зелений (дозволяючий рух пішоходів) сигнал світлофору та почала рухатися по регульованому пішохідному переходу, наближаючись зліва до смуги руху автомобіля ЗАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Під час руху ОСОБА_6 допустив порушення вимог п. 1.5, п. "б" п. 2.3, п. "е" п. 8.10 та знаку 1.12 горизонтальної дорожньої розмітки Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 "Про Правила дорожнього руху", де визначено, що:

- дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдати матеріальні збитки (п. 1.5);

- для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, правильно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення і кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керуванням цим засобом в дорозі (п. "б" п. 2.3);

- червоний сигнал світлофора, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух (п. "е" п. 8.7.3);

- у разі поданням світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.69 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 метрів до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуванню проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів (п. 8.10);

- стоп-лінія - позначає місце, де водій повинен зупинитися за наявності знаку 2.2 або при сигналі світлофора чи регулювальника, що забороняє рух (п.п. .12 "горизонтальна розмітка" п. 34).

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху з боку ОСОБА_6 , виявилися у тому, що він, будучи обізнаним, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, керуючи технічно справним автомобілем ЗАЗ, рухаючись по Великій кільцевій дорозі у м. Києві, маючи об`єктивну змогу своєчасно виявити увімкнення червоного (забороняючого рух у його напрямку) сигналу світлофору та зупинити керований ним автомобіль перед горизонтальною розміткою 1.12 "стоп-лінія", усвідомлюючи, що він наближається до регульованого пішохідного переходу, на якому увімкнувся зелений (дозволяючий рух пішоходів) сигнал та де діє безперечна перевага в русі пішоходів, відволікся від керування транспортним засобом у дорозі, не зміг вірно оцінити дорожню обстановку та її зміну, чим створив небезпеку для руху, а також загрозу життю та здоров`ю громадян, виїхав на регульований пішохідний перехід навпроти будинку № 2 по вул. Лятошинського у місті Києві, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , яка рухалась в межах пішохідного переходу, зліва на право по ходу руху зазначеного автомобіля.

Внаслідок описаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, а саме: забій головного мозку важкого ступеня з формуванням субдуральних гематом супратенторіально двобічно (білатерально), геморагічні забої скроневих часток двобічно, ретробульбарну гематому ліворуч, перелом правої скроневої кістки, перелом верхньої стінки лівої орбіти, розходження вінцевого шва, підапоневротичні гематоми обох лобно-тім`яних ділянок, параорбітальні гематоми на повіках та субкон`юктивальні крововиливи обох очей, ерозію рогівки лівого ока, гематому м`яких тканин лобної ділянки ліворуч, множинні садна обличчя, та легкі тілесні ушкодження у вигляді саден тулуба і кінцівок, які у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог п. 1.5, п. "б" п. 2.3, п. "е" 8.7.3., п. 8.10, горизонтальної дорожньої розмітки 1.12 Правил дорожнього руху України, знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками, що доводиться висновками експертів та показанням обвинуваченого.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжке тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_10 .

Вказаних висновків суд дійшов також і з огляду на те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті та повністю визнав свою вину, просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення цього діяння, так як він повністю погоджується з встановленими органом досудового розслідування обставинами, що викладені у обвинувальному акті.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що стосуються проведення судових експертиз, характеризують особу обвинуваченого та тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів і судових витрат, а також інших, які дозволяють встановити наявність фактів та обставин, що мають значення для цього кримінального провадження.

Допитаний у судовому засідання ОСОБА_6 надав покази, за змістом яких він повністю підтвердив дату, час і місце настання дорожньо-транспортної пригоди, підтвердив, що він дійсно керував автомобілем ЗАЗ Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався Великою кільцевою дорогою по закінченню робочого дня, прямував до місця роботи у напрямку Жулянського шляхопроводу. У певний момент вирішив перелаштуватися у ліву смугу, у цей момент його обігнав інший автомобіль і він його пропустив, а коли підняв очі вгору, то загорілося жовте світло світлофора. Він ( ОСОБА_6 ) вирішив, що встигне проїхати світлофор не зупиняючись. У цей момент всі пішоходи стояли і лише одна дівчина ступила крок та попала під авто, вдарившись головою об лобове скло. Він одразу зупинився, хтось з оточуючих викликав швидку медичку допомогу, він зателефонував у поліцію. На дворі було темно, вуличне освітлення було відключене. Усвідомлює, що проявив неуважність.

По приїзду медиків потерпілу дівчину забрали в Олександрівську лікарню. Його повезли на освідування, а тому він лише наступного дня приїхав у лікарню, цікавився станом потерпілої, постійно був на зв`язку з батьками дівчини. Будучи у відрядження відшукав ліки, які не могли знайти батьки потерпілої. Витрати на лікування на які йому вказували батьки потерпілої, компенсовував.

Водієм працює з 1996 року, посвідчення водія його ніколи не позбавляли, у відрядження їздить постійно по всій Україні.

Покази обвинуваченого у судовому засіданні послідовні, логічні, а тому не викликають сумніві суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності позиції.

Відповідно до висновку експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/111-22/53961-ІТ від 19.12.2022, що складений на підставі постанови слідчого про призначення судової автотехнічної експертизи від 09.12.2022, місцем дорожньо-транспортної пригоди визначено місто Київ, Велика Кільцева дорога, поблизу будинку № 2, що знаходиться по вул. Лятошинського на регульованому пішохідному переході автомобіль ЗАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 , заподіявши останній тілесні ушкодження. У ситуації, яка склалась на дорозі безпосередньо перед настанням дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_6 повинен був керуватися вимогами п. "е" п. 8.7.3, п. 8.10, п. 12.2 Правил дорожнього руху України та мав технічну можливість уникнути цієї дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог зазначених положень Правил дорожнього руху; у той же час в цій дорожній обстановці в діях водія з технічної точки зору не вбачається невідповідностей вимогам пункту 12.2 Правил дорожнього руху України, однак вбачаються невідповідності вимогам пунктів п. "е" п. 8.7.3, п. 8.10 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до висновку експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 19.12.2022 № СЕ-19/111-22/50505-ІТ, що складений на підставі постанови слідчого від 17.11.2022 про призначення судової автотехнічної експертизи на момент огляду автомобіля ЗАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 гальмівна система, рульове управління та ходова частина знаходились у працездатному стані.

Згідно з висновком експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи (експертиза розпочата 28.12.2022, закінчена 24.01.2023), що складений на підставі постанови про призначення судово-медичної експертизи від 09.12.2022, при проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлені тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма (забій головного мозку важкого ступеня з формуванням субдуральних гематом супратенторіально двобічно (білатерально), геморагічні забої скроневих часток двобічно, ретробульбарна гематома ліворуч, перелом правої скроневої кістки, перелом верхньої стінки лівої орбіти, розходження вінцевого шва, підапоневротичні гематоми обох лобно-тім`яних ділянок, параорбітальні гематоми на повіках та субкон`юктивальні крововиливи обох очей, ерозія рогівки лівого ока, гематома м`яких тканин лобної ділянки ліворуч, множинні садна обличчя), які за критерієм небезпеки для життя відносяться до тяжкого тілесного ушкодження, а також садна тулуба, кінцівок, які за критерієм тривалості розладу здоров`я відносяться до легкого тілесного ушкодження . Всі ушкодження утворилися від дії тупих предметів, що могло бути при транспортній травмі та за давністю можуть відповідати терміну 17.11.2022.

Отже, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за вище встановлених обставин.

Підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає.

Цивільний позову у кримінальному провадженні не заявлено.

Розгляд кримінального провадження відбувся за відсутності в судових засіданнях потерпілої ОСОБА_12 (прізвище до заміжжя та на момент дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_12 ) на підставі її письмової заяви від 23.05.2023, в якій вона клопотала перед судом про проведення розгляду справи за її відсутності, а також на підставі заяви представника потерпілої - адвоката ОСОБА_9 аналогічного змісту та з урахуванням розписки потерпілої про отримання від ОСОБА_6 грошових коштів в сумі 5 000,00 доларів США відшкодування та відсутності претензій до обвинуваченого. Таким чином, відсутність у потерпілої ОСОБА_8 майнових та інших претензій до обвинуваченого доводиться її заявою від 23.05.2022, а також поясненнями представника потерпілої - адвоката ОСОБА_9 .

Під час судових дебатів сторони оголосили свої міркування щодо міри необхідного покарання, зокрема, прокурор просив суд врахувати особу обвинуваченого, який визнав вину, щиро розкаявся, відшкодував шкоду потерпілій, одружений та має дітей, працевлаштований, за місцем роботи характеризується добре та призначити покарання просив у виді 5-и років позбавлення волі із застосування приписів ст. 75 КК України та установленням іспитового строку, тривалістю в 3-и роки та з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 3-и роки.

Захисник також просив суд врахувати особу обвинуваченого, позитивні характеристики, його соціально-значиму поведінку після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, відшкодування витрат, що доводиться документами, долученими до матеріалів справи та призначити покарання у виді 3-х років позбавлення волі із застосування приписів ст. 75 КК України та установленням іспитового строку, тривалістю в 1-н рік та не позбавляти ОСОБА_6 права керувати транспортними засобами, адже його робота безпосередньо пов`язана з перебуванням за кермом та становить для нього єдине джерело доходу.

Обвинувачений у ході судових дебатів й останнього слова висловив щире каяття, зазначив, що перед потерпілої вибачився та вибачається в цілому за вчинене, просив не застосовувати до нього додаткове покарання, мотивуючи це тим, що керування транспортними засобами є його єдиним заробітком, що є важливим для його сім`ї, вказав, що нещодавно його сину, учаснику бойових дій під м. Бахмутом було проведено операцію, а тому в родині потрібен водій. Крім того просив суд зважити на те, що за місцем роботи у них наразі працює лише два водії, які виїжджають у прифронтові зони для доставляння медикаментів, одним з яких є саме він.

Згідно з заявою ОСОБА_8 від 13.06.2023 потерпіла просить суд застосувати до ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки без позбавлення права керування транспортними засобами та із застосуванням іспитового строку, тривалістю 1 рік у зв`язку з тим, що обвинувачений визнав свою вину та компенсував завдану кримінальним правопорушенням шкоду.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд враховує кваліфікацію кримінального правопорушення, яка є тяжким злочином, обставин, які пом`якшують покарання за ч. 1 ст. 66 КК України - щире каяття ОСОБА_6 , яке полягає у відвертому особистому осуді своєї поведінки, негативному морально-психологічному ставленні до скоєного, визнанні обставин регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК України щодо події кримінального правопорушення, у тому числі, їх часу, місця, способу вчинення. Також приймається до уваги особа обвинуваченого, який має міцні соціальні зв`язки (одружений, має дітей), має постійне місце проживання та реєстрації, те, що він працевлаштований, тривалий час працює в одному й тому ж колективі, де користується повагою, та виявляє свідоме та відповідальне ставлення до суспільних цінностей, родини, роботи та характеризується за місцем роботи напрочуд добре, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Також суд приймає до уваги повне і добровільне відшкодування обвинуваченим витрат на лікування та компенсацію завданої шкоди, усвідомлення суспільної небезпечності вчиненого, осуд власної поведінки.

Обставин, які обтяжують покарання за ст. 67 КК України в обвинувальному акті не вказано, судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України та враховує при цьому, що метою покарання має стати перевиховання та виправлення, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

З огляду на викладене, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки. При цьому суд знаходить можливим звільнити ОСОБА_6 від відбуття покарання з випробуванням у порядку приписів ст. 75 КК України та з покладенням на нього обов`язків за п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. На думку суду виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом суд вважає за можливе не застосовувати з мотивів того, що ОСОБА_6 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, не є злісним порушником Правил дорожнього руху, має постійні відрядження як водій по Україні, вчинене кримінальне правопорушення не спричинено зухвалими навмисними діями обвинуваченого, направленими проти конкретної особи, а також з огляду на те, що обвинувачений працює тривалий час на одному підприємстві, має досвід роботи, що безпосередньо пов`язана з керування транспортними засобами, і перебування за кермом входить до трудових обов`язків, і, поряд з цим, становить фінансову опору родини. Суд враховує також і думку потерпілої в частині непризначення додаткового покарання, клопотання з місця роботи ОСОБА_14 про залишення йому права керування транспортними засобами, яке вміщене у характеристиці з місця роботи, яку подав суду прокурор, вид діяльності підприємства, де ОСОБА_14 працює водієм автотранспортних засобів обвинувачений - постачання фармацевтичних препаратів та товарів медичного призначення та його важливу у роль у період дії воєнного та післявоєнного стану, особисті сімейні обставини обвинуваченого - ортопедичне оперативне втручання сину - учаснику бойових дій.

З огляду викладене, керуючись принципом індивідуалізації покарання, застосування до ОСОБА_6 додаткового покарання видається надмірно суворим, таким, що становитиме надмірний соціально-економічний тягар для обвинуваченого з огляду на його вік та можливість подальшого працевлаштування за наявності позбавлення права керування транспортними засобами, а також таким, що не є необхідним у демократичному суспільстві.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до правил, передбачених ст. 100 КПК України. При цьому, в порядку ч. 4 ст. 174 КПК України судом скасовується арешт, накладний в межах цього кримінального провадження на вилучене і визнане речовими доказами майно, що мало місце за ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23.11.2022 у справі № 761/25755/22.

У порядку ст. 124 КПК України на обвинуваченого покладаються документально підтверджені витрати на залучення експерта, що складаються з вартості проведених експертних досліджень у загальній сумі 8655,92 грн.

На підставі вищевказаного, керуючись ст. 349, 368, 370, 374, 392 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, тривалістю 2 (два) роки.

Згідно з приписами ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, місця роботи.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта, що складаються з вартості проведених експертних досліджень за висновками судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/111-22/53961-ІТ від 19.12.2022 в сумі 1 132 (одна тисяча сто тридцять дві) грн 68 коп., судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/111-22/50505-ІТ від 19.12.2022 в сумі 1510 (одна тисяча п`ятсот десять) грн 24 коп., судово-медичної експертизи № 042-1771-2022 від 24.01.2023 у сумі 6 013 (шість тисяч тринадцять) грн .

Скасувати арешт, накладний за ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23.11.2022 у справі № 761/25755/22 на транспортний засіб марки ЗАЗ модель Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Речовий доказ автомобіль ЗАЗ модель Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 ,-- залишити у володінні/користуванні/розпорядженні Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармако".

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Голосіївський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення за винятком підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України (щодо обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційноїскарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1