Справа № 183/6157/22
№ 1-кс/183/1794/23

У Х В А Л А
26 травня 2023 року м. Новомосковськ
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Царичанка, Дніпропетровської області, українки, громадянки України, маючої вищу освіту, незаміжньої, працюючої на посаді Чернеччинського сільського голови, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України,-
слідчий звернулась до суду з клопотанням, погодженим прокурором, у якому просить застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на підозрювану ОСОБА_5 наступні обов`язки строком на 2 місяці: прибувати до слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області та прокурора Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області за першою вимогою; не відлучатися з Дніпропетровської області, в якій вона зареєстрована та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця свого проживання.
У ході досудового розслідування встановлено, що, згідно з рішенням першої сесії сьомого скликання Чернеччинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області № 02-1/VII від 14 січня 2020 року «Про визнання повноважень Чернеччинського сільського голови», заслухавши оголошення голови Чернеччинської сільської виборчої комісії ОСОБА_7 про обрання Чернеччинським сільським головою ОСОБА_5 , на підставі протоколу Чернеччинської сільської виборчої комісії від 24 грудня 2019 року № 14, частини 1 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Регламенту Чернеччинської сільської ради, Чернеччинська сільська рада вирішила: оголошення голови Чернеччинської сільської виборчої комісії ОСОБА_7 про обрання Чернеччинським сільським головою ОСОБА_5 взяти до відома; визнати повноваження Чернеччинського сільського голови ОСОБА_5 ; вважати присягу посадової особи місцевого самоврядування складеною; присвоїти Чернеччинському сільському голові ОСОБА_5 четверту категорію, сьомий ранг посадової особи місцевого самоврядування.
Таким чином, відповідно до ст. ст. 12, 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції від 18 березня 2020 року), з 14 січня 2020 року ОСОБА_5 набула повноважень посадової особи Чернеччинської сільської ради, яка в органах місцевого самоврядування на постійній основі займає посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, та наділена відповідно до ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції від 18 березня 2020 року) наступними повноваженнями, зокрема:
- організація в межах, визначених цим Законом, роботи відповідної ради та її виконавчого комітету;
- забезпечення здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади;
- підписання рішення ради та її виконавчого комітету;
- скликання сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради;
- розпорядження бюджетними коштами, використання їх лише за призначенням, визначеним радою;
- здійснення інших повноважень місцевого самоврядування, визначених цим та іншими законами, якщо вони не віднесені до виключних повноважень ради або не віднесені радою до відання її виконавчих органів;
- видання розпоряджень у межах своїх повноважень.
Також, положенням ч. 5 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.
Згідно з ч. 16 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що протоколи сесій сільської ради, прийняті нею рішення підписуються особисто сільським головою - головою відповідної ради, у разі їх відсутності - відповідно секретарем сільської ради.
Так, 18 березня 2020 року в денний час доби у приміщенні Чернеччинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за адресою: вул. Савченка Романа, 40а, с. Гупалівка Новомосковського району Дніпропетровської області на засіданні третьої сесії сьомого скликання Чернеччинської сільської ради прийнято рішення №264-03/VII «Про погодження дозволу на складання проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_8 ». Згідно з вказаним рішенням вирішено:
«1. Погодити ОСОБА_8 дозвіл на складання проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2 га (площа уточнюється після переобміру), яка розташована на території Чернеччинської сільської ради за межами с. Чернеччина.
2. Враховуючи те, що бажана земельна ділянка відноситься до земель Державної форми власності, рекомендовано гр. ОСОБА_8 звернутися з відповідним клопотанням щодо набуття і реалізації права на дану земельну ділянку відповідно до порядку, встановленого ст.ст. 118, 122 Розділу IV Земельного кодексу України «Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами», до розпорядника даної земельної ділянки головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області».
Цього ж дня, 18 березня 2020 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, знаходячись у службовому приміщенні Чернеччинської сільської ради, яка розташована за адресою: вул. Савченка Романа, 40а, с. Гупалівка Новомосковського району Дніпропетровської області, у Чернеччинського сільського голови ОСОБА_5 , яка відповідно до вищезазначених приписів є службовою особою, виник злочинний умисел, направлений на зловживання своїм службовим становищем, тобто на умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для фізичної особи ОСОБА_8 у вигляді отримання останньою у власність зазначеної земельної ділянки, шляхом використання ОСОБА_5 свого службового становища всупереч інтересам служби, яке спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом правам, свободам та державним інтересам.
Реалізуючи свій злочинний умисел, 18 березня 2020 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, знаходячись у службовому приміщенні Чернеччинської сільської ради, яка розташована за адресою: вул. Савченка Романа, 40а, с. Гупалівка Новомосковського району Дніпропетровської області, Чернеччинський сільський голова ОСОБА_5 , будучи службовою особою, зловживаючи службовим становищем, діючи всупереч інтересам служби, в інтересах третіх осіб, умисно, з метою незаконного сприяння у подальшому отриманні у приватну власність ОСОБА_8 земельної ділянки площею 2 га, що розташована за межами населеного пункту с. Чернеччина Новомосковського району Дніпропетровської області, достовірно знаючи, що депутатами не розглядалось і не схвалювалось рішення «Про надання дозволу на складання проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_8 » та що вказана земельна ділянка відноситься до земель Державної форми власності, в порушення ст.ст. 118, 122 Земельного кодексу України, ст. 19 Закону України «Про землеустрій», при невстановлених у ході досудового розслідування обставинах, за допомогою комп`ютерної техніки склала завідомо неправдивий документ - рішення Чернеччинської сільської ради № 264-03/VII від 18 березня 2020 року «Про надання дозволу на складання проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_8 », до якого внесла наступні відомості, які не відповідають дійсності:
«1. Надати гр. ОСОБА_8 дозвіл на складання проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2 га (площа уточнюється після переобміру), яка розташована на території Чернеччинської сільської ради,
АДРЕСА_2 . Для виготовлення проекту із землеустрою гр. ОСОБА_8 звернутись до суб`єкта господарювання, що є виконавцем вищевказаних робіт згідно із законом.
3. Затвердити проект із землеустрою відповідно до ст.186 Земельного кодексу України.
4. Контроль за виконанням даного рішення покласти на постійну комісію з питань агропромислового комплексу, земельних відносин, екології, охорони навколишнього середовища та надзвичайних ситуацій».
Після чого підписала даний документ та скріпила його печаткою органу місцевого самоврядування, надавши йому статусу офіційного, а в подальшому при невстановлених у ході досудового розслідування обставинах, часу та місці видала даний документ ОСОБА_8 , чим згідно зі ст. 22 Закону України «Про землеустрій» (в редакції від 16 січня 2020 року) надала останній підставу для проведення землеустрою та розробку документації із землеустрою на земельну ділянку.
У подальшому, 14 липня 2020 року, в приміщенні Чернеччинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за адресою: вул. Савченка Романа, 40а, с. Гупалівка Новомосковського району Дніпропетровської області, на засіданні шостої сесії сьомого скликання Чернеччинської сільської ради, прийнято рішення №538-6/VII «Про погодження затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель державної форми власності гр. ОСОБА_8 ». Згідно із вказаним рішенням вирішено:
Однак, Чернеччинський сільський голова ОСОБА_5 , бажаючи реалізації свого зазначеного вище злочинного умислу, 14 липня 2020 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, знаходячись у службовому приміщенні Чернеччинської сільської ради, яка розташована за адресою: вул. Савченка Романа, 40а, с. Гупалівка Новомосковського району Дніпропетровської області, будучи службовою особою, зловживаючи службовим становищем, діючи умисно, всупереч інтересам служби, в інтересах третіх осіб, а саме з метою сприяння незаконному отриманню у власність ОСОБА_8 земельної ділянки площею 2 га, достовірно знаючи, що вказана земельна ділянка відноситься до земель Державної форми власності, що депутатами не розглядалось і не схвалювалось рішення «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_8 » та що відповідно до ч.4 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 01 грудня 2020 року), лише на підставі вказаного рішення можуть бути внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в порушення ст.118, 122 Земельного кодексу України, ст.19 Закону України «Про землеустрій», при невстановлених у ході досудового розслідування обставинах, за допомогою комп`ютерної техніки склала завідомо неправдивий документ - рішення Чернеччинської сільської ради №538-6/VII від 14 липня 2020 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_8 », до якого внесла наступні недостовірні відомості:
3. Зобов`язати гр. ОСОБА_8 здійснити державну реєстрацію права власності на земельну ділянку згідно вимогам чинного законодавства України та використовувати її згідно цільового призначення - для ведення особистого селянського господарства».
Після чого підписала даний документ та скріпила його печаткою органу місцевого самоврядування, надавши йому статусу офіційного, а в подальшому при невстановлених у ході досудового розслідування обставинах, часу та місці видала даний документ ОСОБА_8 , чим згідно п.81-2 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від
25 грудня 2015 року №1127 (в редакції від 29 травня 2020 року), надала останній підставу для державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку.
Внаслідок вказаних умисних злочинних дій Чернеччинського сільського голови ОСОБА_5 Головному управлінню Держгеокадастру у Дніпропетровській області спричинено матеріальну шкоду в сумі 263700 грн., яка у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення, що, згідно з п.4 примітки ст.364 КК України, вважається тяжкими наслідками.
Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 2 ст. 364 КК України, як зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для іншої фізичної особи використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що, згідно з рішенням першої сесії сьомого скликання Чернеччинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області № 02-1/VII від 14 січня 2020 року «Про визнання повноважень Чернеччинського сільського голови», заслухавши оголошення голови Чернеччинської сільської виборчої комісії ОСОБА_7 про обрання Чернеччинським сільським головою ОСОБА_5 , на підставі протоколу Чернеччинської сільської виборчої комісії від 24 грудня 2019 року № 14, частини 1 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Регламенту Чернеччинської сільської ради, Чернеччинська сільська рада, вирішила: оголошення голови Чернеччинської сільської виборчої комісії ОСОБА_7 про обрання Чернеччинським сільським головою ОСОБА_5 взяти до відома; визнати повноваження Чернеччинського сільського голови ОСОБА_5 ; вважати присягу посадової особи місцевого самоврядування складеною; присвоїти Чернеччинському сільському голові ОСОБА_5 четверту категорію, сьомий ранг посадової особи місцевого самоврядування.
Таким чином, відповідно до ст. ст. 12, 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції від 18 березня 2020 року), з 14 січня 2020 року ОСОБА_5 набула повноважень посадової особи Чернеччинської сільської ради, яка в органах місцевого самоврядування на постійній основі займає посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, та була наділена повноваженнями відповідно до ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції від 18 березня 2020 року), тобто, згідно з п. 1 примітки до ст. 364 КК України, є службовою особою.
Так, 18 березня 2020 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, знаходячись у службовому приміщенні Чернеччинської сільської ради, яка розташована за адресою: вул. Савченка Романа, 40а, с. Гупалівка Новомосковського району Дніпропетровської області, у Чернеччинського сільського голови ОСОБА_5 , яка, відповідно до вищезазначених приписів, є службовою особою, виник злочинний умисел, направлений на складення завідомо неправдивого офіційного документа рішення № 264-03/VII від 18 березня 2020 року про надання дозволу на складання проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_8 та видачу його останній.
Також 18 березня 2020 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, Чернеччинський сільський голова ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, знаходячись у службовому приміщенні Чернеччинської сільської ради, яка розташована за адресою: вул. Савченка Романа, 40а, с. Гупалівка Новомосковського району Дніпропетровської області, будучи службовою особою, діючи умисно, достовірно знаючи, що депутатами не розглядалось і не схвалювалось рішення «Про надання дозволу на складання проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_8 » та що вказана земельна ділянка відноситься до земель Державної форми власності, в порушення ст.ст. 118, 122 Земельного кодексу України, ст.19 Закону України «Про землеустрій», при невстановлених обставинах, за допомогою комп`ютерної техніки склала та підписала власним підписом та скріпила гербовою печаткою органу місцевого самоврядування завідомо неправдивий документ - рішення Чернеччинської сільської ради № 264-03/VII від 18 березня 2020 року «Про надання дозволу на складання проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_8 », до якого внесла інформацію, яка не відповідає дійсності, а саме: «надати гр. ОСОБА_8 дозвіл на складання проєкту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2 га (площа уточнюється після переобміру), яка розташована на території Чернеччинської сільської ради АДРЕСА_2 . Для виготовлення проєкту із землеустрою гр. ОСОБА_8 звернутись до суб`єкту господарювання, що є виконавцем вищевказаних робіт згідно із законом. Затвердити проєкт із землеустрою відповідно до ст.186 Земельного кодексу України. Контроль за виконанням даного рішення покласти на постійну комісію з питань агропромислового комплексу, земельних відносин, екології, охорони навколишнього середовища та надзвичайних ситуацій», після чого при невстановлених обставинах видала даний документ ОСОБА_8 .
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 14 липня 2020 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, знаходячись у службовому приміщенні Чернеччинської сільської ради, яка розташована за адресою: вул. Савченка Романа, 40а, с. Гупалівка Новомосковського району Дніпропетровської області, у Чернеччинського сільського голови ОСОБА_5 , яка є службовою особою, виник злочинний умисел на складання, видачу завідомо неправдивого офіційного документа рішення Чернеччинської сільської ради №538-6/VII від 14 липня 2020 року про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_8 .
Таким чином, голова Чернеччинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області ОСОБА_5 вчинила службове підроблення.
Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 1 ст. 366 КК України, як складання, видача службовою особою завідомо неправдивого офіційного документа.
28 квітня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.
Захисник у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання. Вказав, що клопотання про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання надійшло до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 02 травня 2023 року та враховуючи, що з дня надходження даного клопотання до суду минуло більше сімдесяти двох годин і станом на 26 травня 2023 року клопотання не підлягає розгляду та повинно бути повернуто слідчому.
Також, згідно з інформацією Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області від 20 березня 2023 року № 47/2136, відповідно до Положення про Новомосковський районний відділ поліції ГУНП в Дніпропетровській області, затвердженого наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 19 січня 2021 року № 150, Новомосковський районний відділ поліції ГУНП в Дніпропетровській області не є юридичною особою публічного права. Новомосковський районний відділ поліції ГУНП в Дніпропетровській області є територіальним підрозділом ГУНП в Дніпропетровській області, який зареєстрований як юридична особа публічного права за адресою: вул. Троїцька, будинок 20-а, м. Дніпро. Оскільки слідчий відділ Новомосковського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області не є самостійним структурним підрозділом, окремого положення про слідчий відділ немає, слідчий відділ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області та Новомосковський районний відділ поліції в складі якого знаходиться цей слідчий підрозділ не юридичними особами, а отже органами досудового розслідування. Таким чином, клопотання подано до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у порушення вимог ст. 132 КПК України, з порушенням меж територіальної юрисдикції і не підлягає розгляду в цьому суді. Вказав на відсутність в складі Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області СВ ВП № 1, слідчого як ОСОБА_10 , яка проводила процесуальні дії з допиту свідків.
Зазначає, що до клопотання не долученого жодного документу на підтвердження набуття повноважень ОСОБА_5 , як посадовою особою Черенеччинської сільської ради.
Посилається на те, що в матеріалах клопотання та кримінального провадження відсутня обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України. Керівником обласної прокуратури не видавалося доручення вручення підозри іншому прокурору. В чому полягає обґрунтованість підозри в клопотанні не зазначено, перелік свідків, яких необхідно допитати прокурором не заявлено, надані протоколи допитів не є допустимими доказами, оскільки порушують принцип безпосередності дослідження доказів, крім того, не підтверджують та не спростовують підозру, копії висновків експертів не відповідають вимогам чинного законодавства, не містять повного їх змісту, не дають змоги встановити повноваження експертів, повідомлення їх про права та обов`язки, фактичні дані зафіксовані у висновках отримано у порушення порядку, передбаченого КПК України.
Відсутні достатні підстави вважати про існування жодного з ризиків, передбачений ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий, на запобігання яким спрямоване застосування запобіжного заходу. Доводи слідчого про наявність ризиків є безпідставними та необґрунтованими, мають характер припущень. На відсутність ризиків вказують дані, що характеризують підозрювану, тривалість досудового розслідування, відсутність спроб переховування, характеризуючи данні свідків, вік та стан здоров`я підозрюваної.
Підозрювана у судовому засіданні підтримала доводи захисника.
Вислухавши позицію учасників судового розгляду, перевіривши матеріали клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.
28 квітня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:
- ч. 2 ст. 364 КК України - зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для іншої фізичної особи використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам;
- ч. 1 ст. 366 КК України - складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ч.ч. 1 - 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Щодо доводів сторони захисту про повернення прокурору клопотання, слідчий суддя враховує таке.
Дійсно, відповідно до ч. 1 ст. 186 КПК України, клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.
В той же час, норми КПК України не містять вимог щодо повернення клопотання слідчому у випадках, коли клопотання не було розглянуте у строки, визначені ст. 186 КПК України, також норми КПК України не містять вимог про те, що слідчий суддя повинен відмовити у задоволенні клопотання з зазначених підстав.
Кримінальним процесуальним кодексом України визначено, що у разі неприбуття підозрюваного за судовим викликом, слідчий суддя вчиняє дії, направлені на доставку підозрюваного до суду.
В той же час, на адресу суду неодноразово надходили повідомлення захисника про хворобу ОСОБА_5 та перебування останньої на стаціонарному лікуванні, тобто, слідчому судді повідомлялося про поважність причин неявки підозрюваної в судові засідання. Більш того, з відповіді директора КП «Магдалинівська центральна лікарня» вбачається, що ОСОБА_5 на момент знаходження в стаціонарі не може брати участь в слідчих (розшукових) та процесуальних діях. Слідчим суддею вказаний лист та медичні висновки про непрацездатність ОСОБА_5 враховані та задля не порушення статті 3 Європейської конвенції з прав людини, відкладався судовий розгляд клопотання до моменту припинення тимчасової непрацездатності підозрюваної.
У зв`язку з наведеним вище, посилання захисника на повернення клопотання слідчому та відмову у задоволенні клопотання з зазначених підстав є необґрунтованими.
Щодо доводів сторони захисту про непідсудність клопотання Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області.
У відповідності до ч. 1, п. 1 ст. 2 ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, якщо інше не передбачено пунктом 2 цієї частини.
Також, зі змісту ч. 1 ст. 184 КПК України вбачається, що клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.
За ч. 1 ст. 38 КПК України органами досудового розслідування є органи, що здійснюють досудове слідство і дізнання. Досудове слідство здійснюють: 1) слідчі підрозділи: а) органів Національної поліції; б) органів безпеки; г) органів Державного бюро розслідувань; 2) підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України; 3) підрозділи детективів органів Бюро економічної безпеки України.
Наказом МВС від 06 липня 2017 року № 570 «Про організацію діяльності слідчих підрозділів Національної поліції України» затверджено Положення про слідчі підрозділи Національної поліції України (надалі - Положення); Інструкцію з організації діяльності слідчих підрозділів Національної поліції України (надалі - Інструкцію). Положенням визначено, що слідчі підрозділи Національної поліції України (далі - слідчі підрозділи) є структурними підрозділами апарату центрального органу управління поліції, її територіальних органів - головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях та місті Києві, територіальних (відокремлених) підрозділів головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях та місті Києві (далі - територіальні (відокремлені) підрозділи поліції), які згідно з кримінальним процесуальним законодавством є органами досудового розслідування, які забезпечують досудове розслідування кримінальних правопорушень, віднесених до підслідності слідчих органів Національної поліції.
Слідчими підрозділами є: 1) Головне слідче управління Національної поліції (далі - ГСУ); 2) слідчі управління головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях та місті Києві (далі - слідчі управління); 3) слідчі відділи (відділення) територіальних (відокремлених) підрозділів поліції.
Відповідно до покладених на слідчі підрозділи завдань вони виконують такі функції, зокрема: усебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження, виявлення як тих обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставин, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надання їм належної правової оцінки та забезпечення прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Як вказано в листі Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, наданого стороною захисту, СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області входить до складу Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області. Новомосковський РВП ГУНП в Дніпропетровській області є територіальним підрозділом ГУНП в Дніпропетровській області.
Відтак, оскільки СВ Новомосковський РВП ГУНП в Дніпропетровській області розташоване в м. Новомосковську Дніпропетровської області, в межах територіальної юрисдикції Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, є слідчим підрозділом територіального підрозділу ГУНП в Дніпропетровській області, яке є територіальним органом територіального органу поліції, то в силу ст. 38, 132, 184 КПК України клопотання про застосування запобіжного заходу підсудне слідчому судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області. При цьому, слідчий суддя не приймає до уваги в якості підстави для висновку про непідсудність клопотання, посилання на те, що Новомосковський РВП ГУНП в Дніпропетровській області не має статусу самостійної юридичної особи, оскільки нормами КПК України чітко визначено, що клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що підтверджується також і правовою позицією ВС у провадженні № 51 1901 впс 20, на яку посилається захисник. При цьому, посилання на інші правові позиції ВС, викладені стороною захисту в обґрунтування питання непідсудності, слідчий суддя не приймає до уваги, оскільки дані правові позиції стосуються справ цивільного судочинства.
Щодо доводів про неналежність вручення письмової підозри.
У відповідності до пункту першого частини першої статті 481 КПК України письмове повідомлення про підозру здійснюється адвокату, депутату місцевої ради, депутату Верховної Ради Автономної Республіки Крим, сільському, селищному, міському голові - Генеральним прокурором, його заступником, керівником обласної прокуратури в межах його повноважень.
При цьому, уповноваження іншої особи, яка здійснювала досудове розслідування або входила до групи, яка призначена для здійснення цього кримінального провадження відповідно до статті 37 КПК України, на вручення повідомлення про підозру депутату місцевої ради, рішення про здійснення якого прийнято належним суб`єктом, на завершальному етапі здійснення такого повідомлення, не призводить до порушення цієї гарантії, передбаченої статтею 481 КПК України. При цьому, норми КПК не вимагають видання окремого письмового рішення належним суб`єктом на таке уповноваження.
За таких обставин, слідчий суддя не приймає до уваги посилання сторони захисту на неналежне повідомлення про підозру.
Щодо посилань сторони захисту на неналежність процесуального керівника через порушення ст. 37 КПК України, слідчий суддя виходить з такого.
За ст. 37 КПК України, зокрема, прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.
Згідно зі ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
За змістом ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчим суддею встановлено, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_24 від 14 червня 2021 року; витягом з висновку експерта від 21 червня 2022 року № СЕ-19/104-22/6800-ОЗ за результатами проведення судової оціночно-земельної експертизи; витягом з висновку експерта від 09 березня 2023 року №СЕ-19/104-23/8175-ПЧ за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи; витягом з висновку експерта від 28 березня 2023 року №СЕ-19/104-23/9557-ДД за результатами проведення судової технічної експертизи документів; рішенням 6 сесії VІІ скликання Чернеччинської сільської ради від 14 липня 2020 року № 538-6/VІІ; рішенням 3 сесії VІІ скликання Чернеччинської сільської ради від 14 липня 2020 року № 264-03/VІІ, листом ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області №0-4-0.61-2260/22 від 09 червня 2022 року в їх сукупності.
Суд ураховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, проте зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд в цьому контексті враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.
Зокрема, за змістом п. 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).
Обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
На даному етапі судового провадження суд не вирішує питання про оцінку доказів для визнання підозрюваної винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, адже судове провадження наразі не завершено, докази сторін в повному обсязі судом не досліджено, і відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, має оцінити після завершення дослідження кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, яка не є сама по собі актом притягненням особи до відповідальності, а є лише сукупністю даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
За таких умов, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші), які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, які могли б об`єктивно зв`язувати його з ними, тобто підтвердити існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана могла вчинити дане кримінальне правопорушення.
При розгляді письмових доказів, наданих слідчим на підтвердження клопотання, зазначених вище, слідчий суддя вважає на підставі ст. 178 КПК України їх вагомими та обґрунтованими та достатніми. Тому існують всі підстави вважати підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, обґрунтованою та на час розгляду клопотання наявні достатні докази, які вказують на вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення.
При цьому, слідчий суддя приймає до уваги посилання сторони захисту на неналежність доказів у вигляді письмових протоколів допиту свідків під час розгляду клопотання через принцип безпосередності сприйняття доказів. Однак наголошує, що інші, надані стороною обвинувачення докази, в їх сукупності, підтверджують обґрунтованість підозри. Також, слідчий суддя не досліджує інші доводи сторони захисту щодо необґрунтованості доказів у виді протоколів допиту свідків через висновок про неналежність.
Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що згідно з вимогами чинного законодавства сама по собі наявність обґрунтованою підозри не може бути єдиною підставою для застосування до підозрюваної запобіжного заходу, оскільки їх застосування потребує наявність існування хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Водночас, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Слідчий суддя звертає увагу, що лише тяжкість можливого покарання за правилами призначення запобіжного заходу та практикою Європейського суду з прав людини, сформована ним у рішеннях «Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі» та «Храїді проти Німеччини» не може слугувати підставою для застосування відносно особи запобіжного заходу, якими обмежуються основні та невід`ємні права людини та дане питання вирішується за результатами аналізу всіх встановлених обставин.
Так, клопотання та матеріали, надані слідчим, не містять жодних доказів, які би обґрунтовували необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, а саме: слідчий та прокурор формально зазначивши у клопотанні про існування ризиків, передбачених п. п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовано не довели про наявність достатніх підстав вважати, що дійсно існує хоча б один із зазначених слідчим та прокурором ризиків, передбачених статтею 177 КПК України і не навели належних доказів, які обґрунтовують існування таких ризиків, оскільки оцінка ризиків здійснюється з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування ризику незаконного впливу на свідків, продовження протиправної діяльності чи вчинення іншого кримінального правопорушення.
Надане слідчим звернення до Керівника Новомосковської окружної прокуратури № 2186-23 від 02 травня 2023 року вказує на можливість впливу на свідків, як посадової особи органу місцевого самоврядування.
Водночас слідчий суддя враховує, що ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2023 року задоволено клопотання слідчого про тимчасове відсторонення ОСОБА_5 від посади, що унеможливлює ризик впливу, перебуваючи на посаді незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та спростовує доводи клопотання, що розглядається в цій частині. Доказів та аргументів на підтвердження існування ризику впливу ОСОБА_5 , як фізичної особи, а не посадової особи органу місцевого самоврядування, слідчому судді не надано та в клопотанні не наведено. Сама лише наявність кримінальних проваджень з переданими до суду обвинувальними актами, не вчинення дій щодо відшкодування імовірних збитків не вказує на існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України
Інших обґрунтувань або доказів на існування ризиків слідчому судді не надано.
Слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, яка загрожує підозрюваній у разі визнання її винною, наявність повідомлень про підозру у вчиненні інших правопорушень, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється ОСОБА_5 , однак також ураховує вік та стан здоров`я підозрюваної, які підтверджуються наданими суду копіями паспорту, листками непрацездатності, медичними висновками, міцність соціальних зв`язків, сімейний стан та позитивну характеристику підозрюваної, наявність постійного місця проживання та роботи, відсутність судимостей.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ч. 3 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.
Оскільки слідчим та прокурором не доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, то і відповідно ними не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Ураховуючи, що прокурор у судовому засіданні довів лише наявність обставини, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, але не довів обставини, передбачені п.п. 2 та 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, але вважає можливим, на підставі ч. 3 ст. 194 КПК України, зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 179, 194, 309 КПК України,
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 .
Копію ухвали надати підозрюваній, захиснику, прокурору, надіслати слідчому СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 та Чернеччинській сільській раді не пізніше дня, наступного за днем постановлення ухвали.
Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено та проголошено о 08:10 годині 30 травня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1