ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/1307/20 Номер провадження 11-кп/814/1257/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника обвинуваченого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 січня 2020 року за №0000019, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Крюківського районного суду м. Кременчук від 19 жовтня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимого, останній раз

28 березня 2016 року Автозаводським районним судом м. Кременчук за ч.1 ст.185 КК України на 2 місяці арешту,

визнано винуватим і засуджено за:

ч.1 ст.187 КК України - на 5 років позбавлення волі;

ч.2 ст.187 КК України - на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань призначено ОСОБА_8 остаточне покарання - 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

Строк покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з 19 жовтня 2020 року та зараховано в цей строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з 29 січня до 18 жовтня 2020 року.

До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішено питання щодо арешту майна, процесуальних витрат і речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за таких обставин.

Епізод №1.

05 січня 2020 року приблизно о 16 годині 40 хвилин ОСОБА_8 в приміщенні аптеки «Чайка» по вул. Генерала Манагарова, 1 у м. Кременчук Полтавської обл. з метою заволодіння чужим майном грошовими коштами засновника ТОВ «Чайка» ОСОБА_9 , учинив напад, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я провізора аптеки ОСОБА_10 , у ході якого навів пістолет (який є короткоствольною, гладкоствольною вогнепальною зброєю, виготовленою шляхом переробки стартового пістолета «EKOL Major», калібру 9 мм, промислового виготовлення) на ОСОБА_10 , і, погрожуючи здійсненням пострілу, наказав віддати наявні в касі грошові кошти. У цей час ОСОБА_10 забігла до підсобного приміщення, а ОСОБА_8 , не досягнувши мети, залишив приміщення аптеки.

Епізод №2.

05 січня 2020 року приблизно о 18 годині 40 хвилин ОСОБА_8 в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по вул. Івана Приходька, 120 у м. Кременчук Полтавської обл., будучи особою, яка раніше вчинила розбій, з метою заволодіння чужим майном грошовими коштами ФОП « ОСОБА_11 », учинив напад, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я продавця ОСОБА_12 , у ході якого здійснив постріл з названого вище пістолета в область живота ОСОБА_12 , заподіявши їй легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді рани на тлі синця передньої поверхні живота зліва в нижній третині. Затим ОСОБА_8 , скориставшись безпорадним станом ОСОБА_12 , заволодів з каси магазину належними ФОП « ОСОБА_11 » грошовими коштами в сумі 7 500 гривень.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати вирок Крюківського районного суду м. Кременчук від 19 жовтня 2020 року та закрити кримінальне провадження у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.187 КК України. Свої вимоги мотивує тим, що місцевий суд не врахував те, що: надані стороною обвинувачення докази свідчать про наявність події розбійних нападів, однак не підтверджують те, що вказані напади було вчинено обвинуваченим; дані за результатами проведення слідчого експерименту зі свідками ОСОБА_13 і ОСОБА_14 отримані у порушення вимог КПК України в нічний час доби та внаслідок фізичного й психологічного впливу поліції на цих свідків, про що останні зазначали в судовому засіданні першої інстанції; письмові заяви потерпілої ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_15 про добровільну видачу гільзи й пістолета не містять дати, а також зміст останньої заяви неможливо прочитати; ОСОБА_8 має постійне місце проживання й тісні соціальні зв`язки з родиною (батьками, неповнолітньою дитиною, цивільною дружиною), до затримання неофіційно працював водієм таксі та на спеціальних обліках у медичних закладах не перебуває.

Прокурор ОСОБА_16 у порядку ст.403 КПК України відмовився від поданої ним апеляційної скарги на вирок Крюківського районного суду м. Кременчук від 19 жовтня 2020 року, через це апеляційний розгляд за його скаргою не здійснюється.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та водночас не заперечували винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 КК України, по епізоду №2, заперечення прокурора проти апеляційної скарги, перевірила матеріали кримінального провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що вона не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів винуватості ОСОБА_8 у вчиненні розбоїв є неспроможними.

Натомість, висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених: ч.1 ст.187 КК України - нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбою) (епізод №1); ч.2 ст.187 КК України - нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбою), вчиненого особою, яка раніше вчинила розбій (епізод №2), є обґрунтованим, його зроблено на підставі об`єктивного з`ясування обставин, підтверджених доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду з дотриманням ст.23 КПК України й оціненими відповідно до ст.94 КПК України.

Такий висновок підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_10 (провізора аптеки «Чайка» по вул. Генерала Манагарова, 1 у м. Кременчук Полтавської обл.), яка підтвердила те, що 05 січня 2020 року ввечері до приміщення аптеки зайшов нападник, обличчя якого було закрите чорним шарфом, навів на неї пістолет і наказав віддати гроші. Скориставшись тим, що їх розмежовувала прозора стійка, вона схопила телефон, вибігла в підсобне приміщення та викликала поліцію. Повернувшись приблизно через 15 хвилин до торгової зали, помітила, що нападник не зміг відчинити двері до каси й заволодіти грошовими коштами, після чого зник з місця вчинення злочину. Поведінку останнього сприймала як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю.

16 січня 2020 року ОСОБА_10 у ході пред`явлення для впізнання за фотознімками впізнала пістолет з назвою «EKOL Major», яким їй погрожував нападник 05 січня 2020 року приблизно о 16 годині 40 хвилин в аптеці «Чайка» по вул. Генерала Манагарова, 1 у м. Кременчук Полтавської обл., що підтверджується протоколом даної слідчої дії з додатком (т.1 а.п.166-168).

Зазначені вище докази узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_17 (колеги ОСОБА_10 ) про те, що 05 січня 2020 року ввечері ОСОБА_10 у телефонному режимі повідомила обставини вчиненого щодо неї розбійного нападу. Приїхавши на місце злочину (в аптеку), зустріла там ОСОБА_10 , яка перебувала в стані стресу, та поліцейських.

Аналізуючи викладену вище сукупність доказів, колегія суддів уважає, що вона підтверджується даними протоколів слідчих експериментів з додатками від 28 січня 2020 року, в ході яких свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_13 на місцевості відтворили детальну хронологію їх із ОСОБА_8 пересування 05 січня 2020 року на території Крюківського р-ну м. Кременчук, поведінку кожного із них, демонстрації обвинуваченим своєї зброї пістолета. Продемонстрували обставини того, як обвинувачений надягав шарф на обличчя з метою унеможливлення його ідентифікації, після чого зайшов у приміщення аптеки «Чайка» по вул. Генерала Манагарова, 1 у м. Кременчук Полтавської обл. з метою заволодіння наявними в ній грошовими коштами й затим менш ніж через хвилину безуспішно вибіг, ховаючи в куртку пістолет (т.2 а.п.134-143, т.3 а.п.26-39).

Також свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_13 під час пред`явлень для впізнання впізнали ОСОБА_8 , як особу, в якої 05 січня 2020 року (день вчинення обвинуваченим розбоїв) при собі був пістолет «EKOL Major», калібру 9 мм, добровільно виданий свідком ОСОБА_19 . Свідки ОСОБА_18 й ОСОБА_13 , що підтверджується протоколами даної слідчої дії від 28 й 29 січня 2020 року, зміст яких засвідчено підписами 2 понятих та самих свідків без будь-яких доповнень і зауважень (т.2 а.п. 173-174, 17-180, т.3 а.п.54-55, 60-63).

Таким чином, наведені вище докази узгоджуються між собою та підтверджують зміст один одного, а тому об`єктивних підстав не довіряти їм немає.

Водночас місцевий суд правильно надав критичну оцінку наданим у судовому засіданні першої інстанції показанням свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_13 , які є знайомими обвинуваченого, про відсутність тих обставин, що вони демонстрували під час слідчих експериментів.

Так, посилання свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_13 на той факт, що відображення ними подій 05 січня 2020 року пов`язано з тим, що вони вчиняли дії під час проведення слідчого експерименту за вказівкою працівників поліції не відповідає дійсності, оскільки обставини, які відтворювали свідки при проведенні слідчих експериментів у вигляді детальної хронології подій того дня, а саме їх з обвинуваченим маршруту, зупинок, що відбувалися між ними, та поведінки кожного з них, могла бути відома тільки особам, які брали участь в подіях, що були предметом відтворення, а працівники поліції на той час могли бути обізнані лише про сам факт вчинення кримінальних правопорушень та сумісної прогулянки свідків із ОСОБА_8 .

Зазначений вище висновок підтверджується й даними висновків психологічних експертиз № 11/26 від 05 березня 2020 року та №11/32 від 03 квітня 2020 року, відповідно до яких в поведінці свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_13 констатуються психологічні особливості, властиві для самостійного відтворення ними подій у ході проведення 28 січня 2020 року за їх участю слідчих експериментів. Ознак психічного впливу на них з боку осіб, що брали участь у проведенні слідчої дії, не виявлено (т.2 а.п.145-167, т.3 а.п.2-25). При тому, що свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_13 з відповідною заявою до правоохоронних органів про здійснення тиску за увесь період досудового розслідування та судового слідства не звертались.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що перед слідчим експериментом свідкам ОСОБА_18 та ОСОБА_13 було роз`яснено їх права та обов`язки, вони вільно орієнтувались на місцевості, добровільно показували обставини вчиненого ОСОБА_8 злочину й жодного примусу або умовлянь з боку працівників поліції чи інших осіб щодо свідків не здійснювалось. Проведення слідчої дії супроводжувалося відеофіксацією та участю двох понятих. Усі учасники слідчого експерименту будь-яких доповнень або зауважень не мали, засвідчили правильність установлених у протоколах слідчих експериментів даних своїми підписами, в тому числі й самі свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_13 .

Обставини злочину свідки ОСОБА_18 й ОСОБА_13 у ході слідчих експериментів відтворювали в один і той же день (28 січня 2020 року) та показані ними обставини є аналогічними за своєю суттю між собою. Усупереч доводам апелянта, КПК України не містить обмежень у часі доби для проведення слідчих експериментів, у зв`язку з чим їх проведення у вечірній час доби вимогам закону не суперечить.

Окрім того, знаходження свідків ОСОБА_18 й ОСОБА_13 разом із обвинуваченим протягом тривалого періоду часу 05 січня 2020 року ввечері та перебування їх разом до й після вчинення ОСОБА_8 розбійних нападів також підтверджується змістом відеофайлів щодо пересування останніх по території, яка розташована поблизу тих об`єктів, де було вчинено злочини, що додатково, з одного боку, свідчить про неправдивість наданих свідками ОСОБА_18 та ОСОБА_13 показань у місцевому суді, а з другого - підтверджує продемонстровані ними під час проведення слідчих експериментів обставини з деталізацією їх маршруту 05 січня 2020 року.

Колегія суддів зауважує, що заперечення свідками ОСОБА_18 та ОСОБА_13 відомостей, які слідчий перевіряв і уточнював за їх участю під час слідчих експериментів, а також встановлював у ході слідчої дії у вигляді пред`явлення для впізнання особи й речі за фотознімками не є підставою для недопустимості як доказу протоколів слідчих експериментів і пред`ялень для впізнання з додатками, оскільки вони є самостійним процесуальним джерелом доказів, який суд оцінює за правилами ст.94 КПК України.

Так, відповідно до ч.2 ст.84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з ч.1 ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У ч.1 ст.95 КПК України визначено, що показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Частиною 4 ст.95 КПК України унормовано, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження (ч.1 ст.99 КПК України).

За змістом п.3 ч.2 ст.99 КПК України до документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених ч.1 ст.99 КПК України, можуть належати складені в порядку, передбаченому КПК України, протоколи процесуальних дій та додатки до них, а також носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 вересня 2020 року (справа №740/3597/17) приписи ч.4 ст.95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст.225 КПК України, мають застосовуватися лише до відомостей, що відповідають ознакам показань як самостійного процесуального джерела доказів згідно зі ст.95 КПК України. Показання необхідно розмежовувати з іншим самостійним процесуальним джерелом доказів - протоколом слідчого експерименту.

Заперечення особами в судовому засіданні відомостей, які слідчий, прокурор перевіряв або уточнював за їх участю під час слідчих експериментів, автоматично не свідчить про недопустимість як доказу протоколу слідчого експерименту.

Легітимна мета слідчого експерименту досягається дотриманням встановленого порядку його проведення, забезпеченням реалізації прав особи як процесуальних гарантій справедливого судового розгляду та кримінального провадження в цілому.

Отже, оскільки слідчі експерименти та пред`явлення для впізнання зі свідками ОСОБА_18 та ОСОБА_13 проведені з дотриманням вимог КПК України, в тому числі із забезпеченням необхідних процесуальних гарантій, слідчі експерименти містять відповідне відтворення обставин, які пов`язані із вчиненим ОСОБА_8 злочину, то суд першої інстанції обґрунтовано поклав отримані за їх результатами дані до доказової бази в оскаржуваному вироку.

У свою чергу, по епізоду №2 потерпіла ОСОБА_12 (продавець магазину «Продукти» по вул. Івана Приходька, 120 у м. Кременчук Полтавської обл.) у суді першої інстанції підтвердила те, що 05 січня 2020 року приблизно о 18 годині 40 хвилин ОСОБА_8 зайшов у приміщення магазину та відразу, вживаючи ненормативну лексику, наказав їй віддати гроші з каси. Обвинувачений дістав пістолет, постійно повторював: «Давай касу!», та вистрелив їй у живіт, після чого заволодів з каси грошовими коштами в сумі 7 500 гривень. Після проходження лікування вона повернулась до виконання робочих обов`язків і в ході прибирання приміщення магазину за холодильником знайшла гільзу, яку відразу ж віднесла до відділення поліції. У судовому засіданні першої інстанції ОСОБА_8 вона впізнала за статурою, очима та тією частиною обличчя, що встигла побачити, оскільки знаходилась на невеликій відстані від обвинуваченого.

Це підтверджується й протоколами пред`явлень для впізнання за фотознімками з додатками, відповідно до яких ОСОБА_12 упізнала: 10 січня 2020 року - ОСОБА_8 , як чоловіка, який 05 січня 2020 року в продуктовому магазині по вул. Івана Приходька, 120 у м. Кременчук Полтавської обл. вчинив щодо неї розбійний напад, поєднаний зі здійсненням в неї пострілу з пістолета, за статурою й рисами обличчя обвинуваченого; 16 січня 2020 року пістолет з назвою «EKOL Major», яким їй погрожував ОСОБА_8 в ході зазначеного вище нападу (т.2 а.п.27-28, 30-32).

13 квітня 2020 року ОСОБА_12 у ході слідчого експерименту відтворила обставини вчиненого обвинуваченим щодо неї розбійного нападу в детальній відповідності з наданими нею в місцевому суді показаннями. ОСОБА_12 продемонструвала місця, звідки ОСОБА_8 заволодів грошовими коштами магазину, де вистрелив у неї з пістолета, спосіб, механізм і локалізацію здійснення пострілу, що підтверджується протоколом названої слідчої дії з додатком (т.2 а.п.9-20).

Відтворені ж ОСОБА_12 у ході слідчого експерименту обставини не суперечать об`єктивним судово-медичним даним ОСОБА_12 , а саме в частині характеру, локалізації, механізму утворення в неї тілесних ушкоджень і кількості травмуючих дій, що встановлено висновком судово-медичної експертизи №284 від 15 квітня 2020 року (т.2 а.п.26).

Що стосується пістолета, який ОСОБА_8 застосовував у ході вчинення розбійних нападів, то свідок ОСОБА_19 підтвердив те, що він у січні 2020 року придбав у обвинуваченого разом із ОСОБА_18 цей пістолет за 2 200 гривень, який потім добровільно видав поліції.

Протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками з додатком від 29 січня 2020 року зафіксовано, що свідок ОСОБА_19 упізнав, зокрема, обвинуваченого, як особу, в якої придбав пістолет (т.3 а.п. 64-65).

Надані свідком ОСОБА_19 показання та дані за результатами проведених з ним пред`явлень для впізнання знаходять своє відображення в протоколі огляду місця події (в службовому кабінеті №27 ВП №1 Кременчуцького ВП ГУНП у Полтавській області по вул. І. Приходька, буд. 69-Б у м. Кременчук Полтавської обл.) з додатком від 28 січня 2020 року про те, що свідок ОСОБА_19 видав поліції придбаний ним за наведених вище обставин пістолет з написом «Ekol Major», калібру 9 mm, P.A.K., який вилучено (т.1 а.п. 189-192).

Показання ОСОБА_12 про те, що вона віддала в поліцію знайдену нею в магазині гільзу після здійсненого в неї обвинуваченим пострілу з пістолета підтверджуються даними протоколу огляду місця події від 22 січня 2020 року з фототаблицею, відповідно до якого ОСОБА_12 у службовому кабінеті №31 ВП №1 Кременчуцького ВП ГУНП у Полтавській області по вул. І. Приходька, 69-Б у м. Кременчук Полтавської обл. добровільно видала названу вище відстріляну гільзу, калібру 9 мм, яку було вилучено. Протокол наведеного огляду та правильність відображених у ньому даних засвідчено підписами, як самої ОСОБА_12 , так і 2 понятих (т.1 а.п.200-202).

Згідно з висновком експерта №440/60 від 28 лютого 2020 року на поверхні вилученої гільзи виявлено дифеніламін, який використовується як стабілізатор у бездимних порохах, та вона була відстріляна з вилученого пістолета, який є короткоствольною, гладкоствольною вогнепальною зброєю, виготовленою шляхом переробки стартового пістолета «EKOL Major», калібру 9 мм, промислового виготовлення. Усі частини та механізми пістолета в наявності та взаємодіють правильно, не перешкоджають проведенню пострілів.

Отже, об`єктивні підстави ставити під сумнів походження вилученої гільзи, а саме те, що вона в магазині опинилась унаслідок здійснення ОСОБА_8 пострілу з пістолета в ході розбою, відсутні, що вказує на безпідставність доводів апеляційної скарги й у цій частині.

Такий висновок ґрунтується також на тому, що 05 січня 2020 року в ході огляду кабінету цілодобового травматологічного пункту на території КНМП Лікарня інтенсивного лікування "Кременчуцька" по вул. Павлова, 2 у м. Кременчук Полтавської обл. було виявлено та вилучено гумову кулю, видалену з черева ОСОБА_12 при наданні їй медичної допомоги, що вбачається з протоколу названої слідчої дії (т.1 а.п.181-182).

Вилучена гумова куля є кулею пістолетного патрона, калібру 9 мм Р.А., та виготовлена промисловим способом, що підтверджується висновком судово-балістичної експертизи №273 від 31 січня 2020 року (т.1 а.п.184-186).

За змістом протоколу обшуку з додатком від 28 січня 2020 року патрон аналогічного калібру з гумовою кулею, який згідно з висновком експерта №440/60 від 28 лютого 2020 року є бойовим припасом і призначений для відстрілу зі зброї, калібру 9мм, виявлено та вилучено й за місцем проживання ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 . Даний факт у сукупності з викладеними вище доказами підтверджує те, що на момент вчинення злочинів користувачем пістолета «EKOL Major», калібру 9 мм, промислового виготовлення, був саме ОСОБА_8 (т.1 а.п.245-247).

Унаслідок пострілу з пістолета обвинувачений заподіяв ОСОБА_12 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді рани на тлі синця передньої поверхні живота зліва в нижній третині, які утворилися одномоментно від однократної сильної ударно-пробивної дії тупого твердого предмета із обмежено-контратакуючою поверхнею, з використанням зброї, що застосовується для відстрілу куль (зарядів). ОСОБА_12 спричинено не менше однієї слідоутворюючої дії травмуючої сили, що підтверджується даними висновку судово-медичної експертизи №22 від 17 січня 2020 року (ч.2 а.п.7-8).

Водночас суд першої інстанції обґрунтовано надав критичну оцінку показанням свідка ОСОБА_20 у судовому засіданні місцевого суду про те, що саме останній 05 січня 2020 року приблизно о 19 годині вчинив розбійний напад на магазин продуктових товарів по вул. Івана Приходька, 120 у м. Кременчук Полтавської обл., оскільки такі показання спростовуються сукупністю наведених вище показань потерпілої ОСОБА_12 , даних за результатами проведення слідчих дій та експертних досліджень. Свідок ОСОБА_20 в ході його допиту постійно плутався в місці розташування об`єкту нападу, не міг описати, ні зовнішність продавця, ні місце здійснення пострілу. Показання цього свідка щодо поведінки потерпілої ОСОБА_12 після отримання внаслідок його дій тілесних ушкоджень також є неправдивими, оскільки свідок ОСОБА_20 далі взагалі почав заперечувати факт пострілу зі зброї та вказав, що після вчинення розбійного нападу позбувся пістолету, знову не зазначаючи яким способом.

Колегія суддів наголошує, що потерпіла ОСОБА_12 , показання якої є логічними, послідовними, підтверджуються результатами експертних досліджень і письмових доказів з додатками та об`єктивних підстав яким через це не довіряти не має, чітко впізнала обвинуваченого, як на особу, яка вчинила щодо неї розбійний напад 05 січня 2020 року приблизно о 18 годині 40 хвилин у продуктовому магазині по вул. Івана Приходька, 120 у м. Кременчук Полтавської обл., запам`ятавши ОСОБА_8 за статурою й обличчям, оскільки знаходилась на невеликій відстані від нього.

Таким чином, показання свідка ОСОБА_20 спрямовані на сприяння обвинуваченому уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, з яким вони перебували в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23) на час розгляду справи.

Отже, версія сторони захисту та показання ОСОБА_8 про невчинення ним розбійних нападів не знайшли свого підтвердження та спростовуються встановленими судом обставинами провадження на підставі оцінених за правилами ст.94 КПК України викладених вище доказів, у зв`язку з чим є способом захисту ОСОБА_8 від пред`явленого обвинувачення.

На переконання апеляційного суду, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та проаналізувавши зібрані під час досудового розслідування й надані сторонами провадження докази, щодо пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, надавши їм оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про вчинення обвинуваченим інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.187 КК України.

За змістом ст.ст.50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Суд першої інстанції при призначенні покарання врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, що відповідно до ст.12 КК України є тяжкими злочинами, особу обвинуваченого, який судимий (т.1 а.п.43-44), на обліку в лікаря-психіатра не перебуває, між тим, знаходився на обліку в лікаря-нарколога з 2004 до 2019 року із синдромом залежності від опіатів (т.1 а.п.45), за місцем проживання характеризується задовільно (т.1 а.п.46), думку потерпілих про призначення ОСОБА_8 суворого покарання, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому, надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки злочинної діяльності обвинуваченого полягає в тому, що він, будучи неодноразово судимим за кримінальні правопорушення проти власності та пов`язані із застосуванням насильства, незаконним обігом зброї, за що відбував покарання в місцях позбавлення волі, на шлях виправлення не став, а з корисливих мотивів учинив 2 розбійних напади поспіль із погрозою застосування та застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я жінок, з використанням вогнепальної зброї. Таким чином, ОСОБА_8 посягання здійснювалось не тільки на право власності, а й на життя та здоров`я потерпілих, що згідно зі ст.3 Конституції України визнається в Україні найвищою соціальною цінністю та є особливим об`єктом кримінально-правової охорони.

За таких обставин, місцевий суд дійшов правильного висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Перевіркою матеріалів справи не встановлено даних щодо працевлаштування ОСОБА_8 та наявності в нього законних джерел доходу, про що йдеться в апеляційній скарзі. Не надано відомостей про це стороною захисту й у судовому засіданні апеляційної інстанції, а тому непереконливими є й твердження апелянта про наявність у обвинуваченого осіб на утриманні.

Колегія суддів ураховує те, що обвинувачений перебуває в цивільному шлюбі, має малолітню дитину та батьків, однак ці дані з огляду на всі викладені вище обставини, які враховуються при обранні заходу примусу в їх сукупності, не є мотивованою й достатньою підставою для пом`якшення ОСОБА_8 покарання.

Призначене обвинуваченому покарання, яке в остаточному розмірі є наближеним до мінімального, відповідає вимогам ст.ст.50, 65, 70 КК України, за своїм видом і розміром законне, справедливе та сприяє меті покарання, тобто є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції повно й усебічно розглянути провадження, за результатом чого ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а вирок Крюківського районного суду м. Кременчук від 19 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою - у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4