УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2023 року

м. Київ

Справа № 583/871/22

Провадження № 51-4234 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Сумського апеляційного суду від 01 червня 2023 року,

встановив:

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16 листопада 2022 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_4 про перегляд вироку Охтирського районного суду Сумської області від 30 червня 1999 року за нововиявленими обставинами.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, ОСОБА_4 оскаржив його до суду апеляційної інстанції. Сумський апеляційний суд ухвалою від 01 червня 2023 року поновив ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16 листопада 2022 року, апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишив без задоволення, а ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16 листопада 2022 року - без зміни.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Обґрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_4 вказує на те, що ухвала апеляційного суду є незаконною та необґрунтованою. Вважає, що апеляційний суд не дав належної оцінки його доводам про наявність нововиявлених обставин, які, на його думку, на час розгляду кримінального провадження не були відомі суду та вплинули на законність й обґрунтованість вироку місцевого суду.

Зазначає, що суд першої інстанції та апеляційний суд безпідставно вказали, що обставини, на які він посилається, не є нововиявленими відповідно до вимог ст. 459 КПК України. Звертає увагу, що суд першої інстанції, відмовивши у відкритті провадження за його заявою про перегляд вказаного вироку за нововиявленими обставинами,необґрунтовано дійшов висновку, що вказані ним обставини не є нововиявленими.

Стверджує, що його заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відповідала вимогам ст. 462 КПК України, однак судом першої інстанції в порушення вимог ч. 2 ст. 464 КПК України було відмовлено у відкритті провадження за його заявою. Вказує, що апеляційний суд не звернув уваги на допущені порушення, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додану до неї копію судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

З долученої до касаційної скарги копії оскаржуваної ухвали Сумського апеляційного суду від 01 червня 2023 року вбачається, що ОСОБА_4 , не погоджуючись із ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16 листопада 2022 року, якою відмовлено у відкритті провадження за його заявою про перегляд вироку Охтирського районного суду Сумської області від 30 червня 1999 року за нововиявленими обставинами, звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій ставив питання про скасування вказаного рішення суду першої інстанції та направлення справи на новий судовий розгляд.

Так, у постановленій за наслідками апеляційного розгляду ухвалі, суд апеляційної інстанції зазначив, що заява не містить належних підстав для відкриття провадження за нововиявленими обставинами, тому судом першої інстанції вірно ухвалено рішення про відмову у відкритті провадження за нововиявленими обставинами.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується з такою позицією апеляційного суду і вважає її обґрунтованою з огляду на таке.

Порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами врегульований главою 34 КПК України, у якій наведений вичерпний перелік нововиявлених обставин, за наявності яких можуть бути переглянуті судові рішення, що набрали законної сили.

Відповідно до ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими є: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Тобто, обставини, що не були відомі суду на час судового розгляду, повинні бути настільки суттєвими та неспростовними, щоб мати можливість вплинути на законність прийнятого судом рішення по суті.

У той же час відповідно до пунктів 4, 5 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.

Крім того, тлумачення термінів «нововиявлені обставини», «обставини», що вживаються у ст. 459 КПК України, має здійснюватися в системному зв`язку і з іншими положеннями КПК України, у першу чергу з положеннями ст. 91 цього Кодексу, яка визначає обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Таким чином, системне тлумачення положень ст. 459, пунктів 4, 5 ст. 462, ст. 91 КПК України вказує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень, що має місце у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки:

1) вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження, і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення;

2) вони знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто вони можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення;

3) вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Необхідним при цьому є дотримання принципу юридичної визначеності, про що неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Желтяков проти України».

Вказаний принцип вимагає не ставити під сумнів остаточне судове рішення, передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

Процедура перегляду судових рішень за нововиявленим обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах. У цьому випадку суд лише перевіряє наявність передбачених у ч. 2 ст. 459 КПК України обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду на час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути.

Як убачається із копії судового рішення, суд першої інстанції, розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд вироку Охтирського районного суду Сумської області від 30 червня 1999 року за нововиявленими обставинами, дійшов правильного висновку про те, що наведені у заяві ОСОБА_4 обставини не входять до переліку нововиявлених, передбачених ч. 2 ст. 459 КПК України, який є вичерпним.

Як вказав суд першої інстанції, у своїй заяві ОСОБА_4 посилався на те, що вироком Охтирського районного суду від 30 червня 1999 року його було визнано винним у вчиненні злочину за ст. 176-3 КК України, яка передбачала кримінальну відповідальність за образу судді у зв`язку з його діяльністю по здійсненню правосуддя. Згідно з вказаним вироком, таким суддею був ОСОБА_5 , який перебував у складі Харківського обласного суду, однак йому ( ОСОБА_4 ) на час судового розгляду не були відомі обставини, які б свідчили, що цей суддя здійснював правосуддя у цивільних або кримінальних справах, де він був учасником судового процесу, а тому теоретично і фактично він не міг ображати цього суддю у зв`язку з його діяльністю по здійсненню правосуддя. При цьому, у вироку від 30 червня 1999 року ніде не вказано, що суддя ОСОБА_5 здійснював правосуддя, а в задоволенні клопотання про допит останнього як потерпілого ОСОБА_4 було відмовлено.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті провадження за вищевказаною заявою ОСОБА_4 , оскільки обставини, на які він посилається, не можна визнати нововиявленими у розумінні положень ст. 459 КПК України, оскільки для цього не наведено необхідного обґрунтування, й фактично доводи ОСОБА_4 зводяться до бажання повторно оскаржити по суті чинне рішення суду.

Вказані обставини також були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який за результатами перегляду ухвали районного суду відповідно до вимог ст. 419 КПК України надав їм належну оцінку та правильно відмовив у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_4 , й, зазначивши підстави прийнятого рішення, обґрунтовано погодився з висновком суду першої інстанції про відсутність у заяві ОСОБА_4 обставин, які у розумінні ст. 459 КПК України можуть бути підставами для перегляду вироку щодо нього за нововиявленими обставинами.

Крім цього, щодо доводів касаційної скарги ОСОБА_4 щодо безпідставної відмови суду першої інстанції у відкритті провадження за заявою про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами, необхідно зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 464 КПК України не пізніше наступного дня після надходження заяви до суду суддя перевіряє її відповідність вимогам статті 462 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Суд апеляційної інстанції обґрунтовано погодився з висновком суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_4 про перегляд вироку Охтирського районного суду від 30 червня 1999 року за нововиявленими обставинами, що узгоджується з висновком, викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03 лютого 2020 року (справа № 522/14170/17 провадження № 51-1836кмо19).

Згідно з указаним висновком, положення ч. 2 ст. 464 КПК України про те, що «суддя … вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами», слід розуміти як такі, що надають судді повноваження перевірити наявність підстав для відкриття провадження за нововиявленими обставинами й ухвалити рішення про відкриття такого провадження або відмову у його відкритті.

Ухвала апеляційного суду належним чином умотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Посилання ОСОБА_4 та окремі описки у зазначенні його ініціалів, а також назви суду, який ухвалив щодо нього вирок у 1999 році, не впливають на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення апеляційного суду. Вказані описки можуть бути виправлені в порядку, передбаченому ст. 379 КПК України.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги ОСОБА_4 та копії судового рішення не убачається підстав для задоволення касаційної скарги, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Сумського апеляційного суду від 01 червня 2023 року.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3