Єдиний унікальний номер справи 333/5871/23
Номер провадження 1-кс/333/2268/23
УХВАЛА

іменем України

18 липня 2023 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1
за участю:секретаря судового засідання слідчого прокурора підозрюваного ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя,в режимі відеоконференції, клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадження № 0000919 від 10 червня 2023 року та додані до нього матеріали відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, неодруженого, маючого середню-спеціальну освіту, який не має на утриманні малолітніх або неповнолітніх, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого відділення відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя із клопотанням, погодженим прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час доби у кримінальному провадженні №0000919 від 10 червня 2023 року відносно ОСОБА_5 .

Вимоги клопотання обґрунтовані наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що Згідно п. 2 постанови пленуму Верховного суду України №3 від 26.04.2002 "Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами" при вирішенні питання, чи є незаконними носіння, зберігання, придбання, виготовлення, ремонт, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), а також носіння, виготовлення, ремонт або збут холодної зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв, судам необхідно керуватися Положенням про дозвільну систему (затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. N 576), Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998р. N 622 зі змінами, внесеними наказом від 13 квітня 1999 р. N 292 та іншими нормативними актами).

Порядок надання дозволів на носіння та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ №622 від 21.08.1998 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.10.1998 року за №637/3077 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів».

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , у невстановлений досудовим слідством точну дату, час та місце, маючи прямий умисел направлений на незаконне придбання та зберігання бойових припасів та вибухових речовин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, нехтуючи вищезгаданими нормативно правовими актами, незаконно придбав бойові припаси та вибухові речовини, а саме: латунну гільзу з маркуванням: полный ЖН-546-1 152-57 152 Д 20 152-2СЗМ ДТ - 3 16/1 36/78П 90-89 53, на донній частині з маркуванням 2287 556П, 2039 558 КВ-4 та артилерійській порох вагою 2 кг, які згідно довідки № 727 Управління вибухотехнічної служби ГУНП в Запорізькі області відноситься до категорії обмежено небезпечно, згідно Наказу №691 «Про затвердження Інструкції про поводження з вибуховими матеріалами в органах і підрозділах Національної поліції України та підрозділах Експертної служби Міністерства внутрішніх справ України» від 19.08.2019.

Після чого, незаконно зберігав при собі без передбаченого законом дозволу за адресою фактичного мешкання: АДРЕСА_2 зазначені бойові припаси та вибухові речовини, до моменту їх вилучення, а саме до проведення огляду місця події 10.06.2023.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, що кваліфікується як: незаконне придбання, зберігання бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

У скоєнні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні слідчий наполягала на задоволенні даного клопотання з підстав зазначених в клопотанні.

Прокурор підтримав дане клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний не заперечував, щодо задоволення клопотання.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та надані матеріали, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, прийшов до наступного.

Підставою застосування запобіжного заходу є також, згідно клопотання слідчого, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення: незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом, статтею 176 КПК України передбачено, що одним із запобіжних заходів є домашній арешт.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Слідчим суддею було встановлено, що 10 червня 2023 року до ЄРДР були внесені відомості за ч. 1 ст. 263 КК України (кримінальне провадження № 0000919).

10 червня 2023 року, ОСОБА_5 було вручено повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

17 липня 2023 року о 17 годині 40 хвилині ОСОБА_5 та його захиснику було вручено клопотання з додатками.

Клопотання слідчого, погоджене із прокурором, оформлене відповідно до вимог ст. 184 КПК України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність продовження застосування запобіжного заходу. Таким чином, слідчим виконані вимоги ч. 3 ст. 184 КПК України у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З огляду на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, на думку слідчого судді, підтверджується зібраними у справі доказами, а саме, даними, встановленими з:

- протоколом огляду місця події з фототаблицею від 10.06.2023;

- актом перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів №727 від 10.06.2023;

- довідкою про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів;

- постановою про визнання речових доказів від 10.06.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 10.06.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 10.06.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 10.06.2023;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, у ході проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, у зв`язку з тим, що йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семі років за скоєння тяжкого злочину, з метою ухилення від покарання.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК при обранні особистого зобов`язання підозрювана зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи характер вчиненого злочину, є ризик того, що ОСОБА_5 буде переховуватися від органів досудового розслідування;

- особи, які заслуговують на довіру та поручаються за виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутні та до моменту подання даного клопотання до суду, слідству не були представлені. Відсутність таких осіб, унеможливлює застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді застави.

Вирішуючи питання доцільності обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до практики Європейського суду, викладеної у рішенні «В. проти Швейцарії» від 26.01.1993 року небезпеку переховування від правосуддя не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з урахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправдуванням для тримання під вартою. При цьому необхідно враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом, і його міжнародні зв`язки».

Аналогічна позиція викладена у рішенні Європейського суду від 26.06.1991 року у справі «Летелье проти Франції», згідно якого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути виправданий очікуваним покаранням у вигляді позбавлення волі.

Крім цього, слідчий суддя враховує рішення Європейського суду від 01.06.2006 року у справі «Мамедова проти Росії», відповідно до якого необхідність тримання під вартою не можна оцінювати тільки виключно з абстрактної позиції, приймаючи до уваги тільки тяжкість злочину.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі.

Вирішуючи питання доцільності обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до практики Європейського суду, викладеної у рішенні «В. проти Швейцарії» від 26.01.1993 року небезпеку переховування від правосуддя не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з урахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправдуванням для тримання під вартою. При цьому необхідно враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом, і його міжнародні зв`язки».

Аналогічна позиція викладена у рішенні Європейського суду від 26.06.1991 року у справі «Летелье проти Франції», згідно якого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути виправданий очікуваним покаранням у вигляді позбавлення волі.

Крім цього, слідчий суддя враховує рішення Європейського суду від 01.06.2006 року у справі «Мамедова проти Росії», відповідно до якого необхідність тримання під вартою не можна оцінювати тільки виключно з абстрактної позиції, приймаючи до уваги тільки тяжкість злочину.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження являється доцільним покладення на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) не відлучатися за межі Запорізької області, без дозволу слідчого, прокурора або суду, що обґрунтовується необхідністю полегшення працівникам поліції профілактичного нагляду за ОСОБА_5 задля недопущення переховування останнього;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання, що обґрунтовується необхідністю полегшення для ОВС можливості викликати ОСОБА_5 для проведення слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій.

Виходячи з матеріалів кримінального провадження, а також враховуючи особистість підозрюваного, слідчий суддя вважає, що доцільно застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби з перебуванням останнього за місцем мешкання: АДРЕСА_2 , щодня, з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 3, 176-178, 183-184, 198-199, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадження № 0000919 від 10 червня 2023 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , без застосування електронних засобів контролю, в межах строку досудового розслідування, а саме по 10 серпня 2023 року (включно).

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- не відлучатися з території домоволодіння за місцем мешкання: АДРЕСА_2 - у нічний час з 21.00 год. до 06.00 год.;

- не відлучатися за межі м. Запоріжжя та Запорізької області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати за кожною вимогою до осіб, що здійснюють досудове та судове слідство у даному кримінальному провадженні;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, про зміну місця свого проживання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на відділ поліції №4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Повний текст ухвали складено 18 липня 2023 року.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

міста Запоріжжя ОСОБА_1