ЄУН № 314/4535/21
пр. № 1-кп/336/355/2023
ВИРОК

Іменем України

29 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за звинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, громадянина України, мешкає у АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше судимого вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.01.2021 року за ст. 15 ч. 3 ст. 190 ч. 1, ст. 358 ч. 1, 4 КК України до 1 року 2 місяців обмеження волі, звільнений від відбування покарання в порядку ст. 75 КК України з випробуванням 1 рік,

у скоєнні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14 травня 2021 року приблизно о 22.00 годині ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння, знаходячись у житловій кімнаті квартири АДРЕСА_2 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, в ході раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_6 , який супроводжувався обопільною бійкою, ножем, який узяв зі столу та тримав в правій руці, наніс ОСОБА_6 один удар в область грудної клітки зліва, один удар в область шиї зліва та один удар в область нижньої щелепи, спричинивши потерпілому рану передньої поверхні лівої половини грудної клітки, що проникає у плевральну порожнину, яка кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння; рану середньої третини лівої бічної поверхні шиї та рану в проекції лівого кута нижньої щелепи.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні злочину не визнав, пояснивши, що з потерпілим був знайомий з дитинства, вони перебували у нормальних стосунках. Того дня 14.05.2021 року ОСОБА_4 приблизно о 19.00 годині прийшов до квартири ОСОБА_7 , де останній мешкав. З ОСОБА_7 вони сиділи, спілкувались. В цей час до ОСОБА_7 прийшов ОСОБА_6 та приніс із собою пляшку горілки ємністю 1 літр, яку вони всі разом вживали, при цьому ОСОБА_4 випив приблизно 150 мл. Пізніше ОСОБА_4 почав готувати м?ясо, яке приніс, а саме поставив його варити у каструлі. Тим часом між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 почався вербальний конфлікт, який перетворився у бійку, в ході якої ОСОБА_6 штовхав ОСОБА_7 та наносив йому удари руками. Оскільки ОСОБА_6 молодше за віком, значно крупніше та сильніше ОСОБА_7 , а до того ж, як чув ОСОБА_4 , ОСОБА_6 був раніше судимий за вбивство, а, будучі у нетверезому стані, проявляв агресію, ОСОБА_4 вирішив захистити ОСОБА_8 та втрутився у бійку, розтягнувши ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Після цього ОСОБА_6 почав кидатись на ОСОБА_4 , вхопив з плити каструлю з окропом та перевернув її на ОСОБА_4 , внаслідок чого ОСОБА_4 відчув сильний біль та отримав опіки руки та ноги. Далі ОСОБА_6 почав наносити ОСОБА_4 удари кулаками по голові, а потім завалив на стіл та почав душити, вхопивши ОСОБА_4 за шию однією рукою, а іншою продовжував наносити удари. Оскільки ОСОБА_4 злякався за своє життя, він вхопив ніж зі столу та почав махати тим ножем перед собою без жодної спрямованості, зокрема наніс два удари ножем в область шиї, нанесення удару в область грудної клітки заперечував. Після нанесення ОСОБА_6 другого удару, у потерпілого почалась кровотеча та він припинив бити обвинуваченого та присів на диван. Після завершення бійки вони всі ще сиділи приблизно 10 хвилин, при цьому ОСОБА_6 не висловлював жодних скарг, обвинувачений та свідок допомогли йому витерти кров з шиї, ушкоджень в районі грудної клітки не бачили, а потім потерпілий пішов додому, а ОСОБА_4 та ОСОБА_7 лягли спати. Вказуючи, що удари він наносив з метою захистити своє життя від нападу потерпілого, вважає, що його дії перебувають в межах необхідної оборони, у зв?язку з чим обвинувачений просив виправдати його.

В ході дослідження доказів судом за клопотаннями сторін обвинувачення та захисту допитано свідків, досліджено письмові докази.

Потерплий ОСОБА_6 судом допитаний не був у зв?язку із смертю, яка сталась 22.02.2023 року (т. 1 а.с. 218, 223).

Свідок ОСОБА_7 суду повідомив, що 14.05.2021 року приблизно о 17.00 годині до нього прийшов ОСОБА_4 , з яким вони випили приблизно по 100 мл горілки та приблизно о 18.00 годині ОСОБА_7 пішов, а коли повернувся десь о 19.00 годині, то в квартирі вже були ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які на той момент вживали горілку з пляшки об`ємом 1 л, в якій залишалось приблизно 0,5 літра. Вони усі спілкувались та вживали горілку, а ОСОБА_4 також поставив на електричну плитку каструлю із м?ясом об`ємом приблизно 1,5 літра. Через деякий час ОСОБА_6 випадково вронив каструлю із окропом та м?ясом, при цьому окроп потрапив ОСОБА_4 на ноги та між ними виник вербальний конфлікт. Далі ОСОБА_6 відійшов до стола, з якого взяв ніж та направився до свідка, тримаючи ніж в руці. ОСОБА_4 вихопив з рук ОСОБА_6 ніж та наніс цим ножем удар в область грудної клітини, а загалом наніс два удари ножем. Після описаних подій ОСОБА_6 покинув житло свідка, а ОСОБА_7 та ОСОБА_4 лягли спати. На думку свідка, ОСОБА_6 , оскільки був молодше за віком, а також крупніше за фізичними параметрами, становив загрозу для ОСОБА_4 , бо міг його вбити. Крім того свідок повідомив, що оскільки українську мову він розуміє обмежено, тож протокол слідчого експерименту, проведеного за його участю, зрозумів частково, але підписав.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що на момент скоєння злочину працював лікарем-хірургом КМП «Оріхівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування». У травні 2021 року до лікарні був доставлений ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп?яніння, при огляді потерпілого було виявлено два ножових поранення, а районі шиї та грудної клітки, також у пацієнта були ознаки пневмотораксу. В лікарні ОСОБА_6 було здійснено відповідне лікування, проведено операцію, встановлено дренаж. Вимірювання глибини раневого каналу не здійснювалось, оскільки це могло зашкодити пацієнту, однак, поранення в області грудної клітки було проникаючим, оскільки були виявлені ознаки пневмотораксу.

Також судом досліджувались письмові докази у кримінальному провадженні.

Відповідно до витягу з ЄРДР 15.05.2021 року внесені відомості про злочин за ст. 15 ч. 2 ст. 115 ч. 1 КК України (т. 1 а.с. 233).

Того ж дня ОСОБА_6 звернувся із заявою про скоєння злочину щодо нього, вказавши, що тілесні ушкодження йому були спричинені ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 236).

15.05.2021 року проведено огляд місця події, зокрема, з письмового дозволу ОСОБА_7 , огляд домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого винайдено та вилучено сліди речовини бурого кольору, ніж з нашарування РБК, інші предмети (т. 2 а.с. 1-36).

Ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 17.05.2021 року надано дозвіл на проведення огляду за вказаною адресою.

В ході огляду 04.06.2021 року були вилучені речі потерпілого ОСОБА_6 (т. 2 а.с. 50).

15.05.2021 року о 10.10. годині ОСОБА_4 був затриманий, в ході обшуку під час затримання в нього був вилучений одяг.

В ході проведення слідчого експерименту 21.07.2021 року (т. 2 а.с. 69) потерпілий ОСОБА_6 розповів про обставини, за яких він отримав поранення 14.05.2021 року.

Водночас текстове викладення ходу проведення слідчого експерименту, відображене в протоколі слідчого експерименту, абсолютно не відповідає тому, що фактично вказував ОСОБА_6 та що було зафіксовано відеозаписом цієї слідчої дії.

В ході проведення слідчого експерименту 25.06.2021 року свідок ОСОБА_7 розповів про обставини подій, які стались 14.05.2021 року (т. 2 а.с. 80).

Водночас, при перегляді відеозапису цієї слідчої дії свідок вказує про те, що він не розуміє української мови, що він також підтвердив під час допиту в судовому засіданні. Натомість під час проведення слідчого експерименту не був залучений перекладач, а протокол слідчого експерименту складений українською мовою, яку свідок ОСОБА_7 розуміє обмежено. При цьому текстове викладення ходу проведення слідчого експерименту, відображене в протоколі слідчого експерименту, абсолютно не відповідає тому, що фактично вказував свідок та що було зафіксовано відеозаписом цієї слідчої дії.

В ході проведення слідчого експерименту 25.06.2021 року за участі підозрюваного ОСОБА_4 останній в присутності захисника розповів про обставини спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , зокрема підозрюваний вказував, що під час застосування ОСОБА_6 щодо нього насильства, а саме побиття, він ножем наніс ОСОБА_6 два удари ножем: а область грудної клітки та шиї.

Водночас текстове викладення ходу проведення слідчого експерименту, відображене в протоколі слідчого експерименту, не відповідає тому, що фактично вказував підозрюваний та що було зафіксовано відеозаписом цієї слідчої дії.

Згідно з висновком експерта № 21 від 28.07.2021 року у ОСОБА_6 виявлено рану в проекції лівого кута нижньої щелепи, рану середньої третини лівої бічної поверхні шиї, яка потребувала ушивання, та загоїлась з утворенням рубця; рану передньої поверхні лівої половини грудної клітки з підшкірною емфіземою, яка потребувала ушивання та загоїлась з утворенням рубця. Рани шиї є різаними, а рана лівої половини грудної клітки колото-різаною. Рана в проекції лівого кута нижньої щелепи кваліфікується як легке тілесне ушкодження, рана середньої третини лівої бічної поверхні шиї як легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров?я. Ступінь тяжкості рани передньої поверхні грудної клітки зліва експертом не визначений через відсутність даних про проникаючий чи непроникаючий характер цього поранення.

Висновки експерта № 24-Д від 27.08.2021 року є аналогічними попередньому висновку в частині опису поранень та характеру їх. В іншій частині, а саме в частині відповідності механізму спричинення тілесних ушкоджень обставинам, встановленим під час проведення слідчих експериментів за участю підозрюваного, обвинуваченого та свідка ОСОБА_7 , суд не оцінює з підстав, які зазначені нижче.

Згідно висновку комісійної медичної експертизи № 1496/к від 27.08.2021 року у ОСОБА_6 виявлено рану в проекції лівого кута нижньої щелепи, рану середньої третини лівої бічної поверхні шиї, рану передньої поверхні лівої половини грудної клітки. Рана в проекції лівого кута нижньої щелепи кваліфікується як легке тілесне ушкодження, рана середньої третини лівої бічної поверхні шиї як легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров?я. Ступінь тяжкості рани передньої поверхні грудної клітки зліва комісією експертів не визначений, оскільки проникаючий характер зазначеного ушкодження недостатньо підтверджений об`єктивними даними.

За висновком комісійної судово-медичної експертизи № 1922/к від 08.10.2021 року визначено ступінь тяжкості рани передньої поверхні лівої половини грудної клітки, що проникає у праву плевральну порожнину, як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

Відповідно до висновку експерта № 426 від 10.08.29021 року (т. 3 а.с. 1) на футболці, вилученої у потерпілого ОСОБА_6 виявлено одне наскрізне пошкодження, яке утворилось від дії плаского одностронньогострого колюче-ріжучого предмету, яким міг бути клинок ножа, що має обушок та лезо. Найбільша ширина клинка, що занурювалася, становила не менше 10,5 мм. Не виключено утворення цього пошкодження від клинка одного з ножів, представлених експерту (одного з вилучених з місця скоєння злочину під час огляду місця події).

Судом також досліджені протоколи отримання біологічних зразків, а також висновки цитологічних експертиз, водночас оцінка цих доказів не дається, адже вони не містять точної та чіткої інформації, яка б мала доказове значення у кримінальному провадженні та відповідала вимогам КПК України щодо належності доказів у кримінальному провадженні.

Так, висновки цитологічних експертиз очевидно не дають чіткої та однозначної відповіді щодо належності конкретній особі виявлених зразків крові на одягу та ножі.

Судом також досліджений висновок дактилоскопічної експертизи від 11.06.2021 року, висновок медичної експертизи щодо ОСОБА_4 , в ході яких не було отримано інформації, яка б мала доказове значення у кримінальному провадженні.

Згідно із висновком щодо результатів медичного огляду на стан алкогольного сп?яніння ОСОБА_4 станом на 12.40 годині 15.05.2021 року перебував у стані алкогольного сп?яніння.

Як вбачається з висновку судової психіатричної експертизи № 164 (т. 3 а.с. 28) ОСОБА_4 виявляє ознаки психічного розладу у вигляді психічних та поведінкових розладів внаслідок сумісного вживання психоактивних речовин (алкоголь, опіоїди), у теперішній час синдром залежності від алкоголю. У період здійснення інкримінованого йому правопорушення ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, а перебував у стані гострої алкогольної інтоксикації. Отже, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом в теперішній час також може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не потребує, потребує протиалкогольного лікування.

За клопотанням захисника судом витребувані відомості з КНП «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» щодо звернення ОСОБА_4 за медичною допомогою у період з 14.04.2021 року.

Згідно відповіді КНП «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» та наданих документів 15.05.2021 року ОСОБА_4 було проведено рентгенографію органів грудної порожнини. Згідно запису в журналі відмов в госпіталізації, на час огляду ОСОБА_4 скарг не пред`являв, загальний стан його описаний як задовільний, про наявність будь-яких тілесних ушкоджень не зазначено.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази на предмет їх належності та допустимості, суд виходить з такого.

Щодо протоколів слідчих експериментів за участі потерпілого, свідка та підозрюваного.

Так, ст. 104 КПК України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі.

У випадку фіксування процесуальної дії під час досудового розслідування за допомогою технічних засобів про це зазначається у протоколі.

Протокол складається з:

1) вступної частини, яка повинна містити відомості про:

місце, час проведення та назву процесуальної дії;

особу, яка проводить процесуальну дію (прізвище, ім`я, по батькові, посада);

всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії (прізвища, імена, по батькові, дати народження, місця проживання);

інформацію про те, що особи, які беруть участь у процесуальній дії, заздалегідь повідомлені про застосування технічних засобів фіксації, характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведенні процесуальної дії, умови та порядок їх використання;

2) описової частини, яка повинна містити відомості про:

послідовність дій;

отримані в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження, в тому числі виявлені та/або надані речі і документи;

3) заключної частини, яка повинна містити відомості про:

вилучені речі і документи та спосіб їх ідентифікації;

виготовлені дублікати документів, а також копії інформації, у тому числі комп`ютерних даних, та спосіб їх ідентифікації;

спосіб ознайомлення учасників зі змістом протоколу;

зауваження і доповнення до письмового протоколу з боку учасників процесуальної дії.

Перед підписанням протоколу учасникам процесуальної дії надається можливість ознайомитися із текстом протоколу.

Як вказує ст. 105 КПК України, додатками до протоколу можуть бути, зокрема, стенограма, аудіо-, відеозапис процесуальної дії.

Додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків.

Статтею 240 КПК України передбачено, що з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Таким чином, доказом є інформація, зафіксована в протоколі слідчого експерименту, який засвідчується підписами учасників слідчої дії.

Водночас, в ході дослідження протоколів слідчих експериментів за участі обвинуваченого, потерпілого та свідка ОСОБА_7 судом встановлено, що текстове відображення у протоколі слідчих експериментів ходу слідчої дії зовсім не відповідає фактичному перебігу цієї дії, яка зафіксована відеозаписом.

При цьому свідок ОСОБА_7 перед проведенням слідчого експерименту повідомляє слідчому про те, що він не розуміє української мови, про що він також зазначав під час допиту в судовому засіданні, вказуючи, що підписав протокол слідчого експерименту, не повною мірою розуміючи написане.

Підсумовуючи вищевикладене, оскільки доказом у кримінальному провадженні є саме інформація, зазначена у протоколі слідчого експерименту, який підписується учасниками слідчої дії, натомість як фактичний перебіг слідчих експериментів та пояснення, які надані його учасниками та зафіксовані відеозаписом, суперечать тексту протоколу, який підписаний учасниками, тож суд вважає протоколи слідчих експериментів недопустимими доказами.

Водночас суд не погоджується з доводами сторони захисту щодо недопустимості доказів, отриманих під час огляду місця події 15.05.2021 року, адже огляд місця події був проведений з письмової згоди володільця цього житла ОСОБА_8 , а в подальшому дозвіл на цю слідчу дію був наданий ухвалою слідчого судді.

Оцінюючи доведеність вини обвинуваченого в інкримінованому йому злочині за обставин, зазначених в обвинувальному акті, суд дійшов наступних висновків.

На переконання суду, показаннями обвинуваченого, свідка ОСОБА_7 , а також висновками судово-медичних експертиз повною мірою підтверджується факт нанесення обвинуваченим потерпілому поранень, зазначених в обвинувальному акті.

Заперечення обвинуваченим нанесення потерпілому поранення ножем в область грудної клітки суд оцінює критично, як обрану ним тактику захисту, враховуючи при цьому, що під час свого допиту обвинувачений вказував, що махав ножем перед собою без визначеної спрямованості, однак, при цьому вказав, що наніс два удари в область шиї потерпілого.

При цьому факт нанесення удару ножем в область грудної клітки підтвердив свідок ОСОБА_7 під час допиту в судовому засіданні, його показання узгоджуються з іншими доказами.

Визначаючи доведеність дослідженими судом доказами правильності кваліфікації поранення в область грудної клітки потерпілого саме як тяжкого тілесного ушкодження, суд виходить з наступного.

Порядок визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень встановлений Правилами судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року № 6.

Ознаками тяжкого тілесного ушкодження є:

а) небезпека для життя;

б) втрата будь-якого органа або втрата органом його функцій;

в) душевна хвороба;

г) розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш ніж на одну третину;

д) переривання вагітності;

е) невиправне знівечення обличчя.

Небезпечними для життя є ушкодження, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища (див. п.2.1.3.о) і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Запобігання смерті, що обумовлене наданням медичної допомоги, не повинно братися до уваги при оцінюванні загрози для життя таких ушкоджень. Загрозливий для життя стан, який розвивається в клінічному перебігу ушкоджень, незалежно від проміжку часу, що минув після його заподіяння, повинен перебувати з ним у прямому причинно-наслідковому зв`язку.

До ушкоджень, що небезпечні для життя, належать, зокрема, поранення грудної клітки, котрі проникли в плевральну порожнину, порожнину перикарду чи клітковину середостіння, у тому числі і без ушкодження внутрішніх органів;

Примітка. Підшкірна емфізема, що виявляється при пораненнях грудної клітки, не може розглядатись як ознака проникаючого ушкодження в тих випадках, коли явища гемопневмотораксу відсутні, емфізема має обмежений характер і нема сумнівів у тому, що рановий канал не проникав у плевральну порожнину.

Суд погоджується з доводами сторони захисту про те, що слідчим у невідомий спосіб здобуто надану в подальшому експертам медичну документацію щодо обстеження та лікування ОСОБА_6 .

Водночас стороною захисту не оспорювалась достовірність інформації з цієї медичної документації та не заявлялось клопотань про її безпосереднє дослідження чи про призначення нової експертизи з метою спростування вже наявних висновків.

З показань свідка ОСОБА_9 , яким надавалась медична допомога потерпілому, вбачається, що при огляді ОСОБА_6 у останнього були виявлені ознаки пневмотораксу, щодо якого і було проведено відповідне лікування, тож фактично виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження відповідають зазначеним у висновку експертизи № № 1922/к, а саме: відповідно до висновку експертизи у ОСОБА_6 був виявлений правобічний пневмоторакс, колапс легені з наявністю вільного газу у плевральній порожнині, що в цьому випадку свідчить про те, що поранення грудної клітки мало ознаки проникаючого в плевральну порожнину, тож воно відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

Оцінюючи твердження обвинуваченого та захисника про те, що дії ОСОБА_4 у цьому випадку охоплюються поняттям необхідної оборони, суд виходить з наступного.

Поняття необхідної оборони надає ст. 37 КК України.

Так, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 цього Кодексу.

Особа не підлягає кримінальній відповідальності, якщо через сильне душевне хвилювання, викликане суспільно небезпечним посяганням, вона не могла оцінити відповідність заподіяної нею шкоди небезпечності посягання чи обстановці захисту.

Не є перевищенням меж необхідної оборони і не має наслідком кримінальну відповідальність застосування зброї або будь-яких інших засобів чи предметів для захисту від нападу озброєної особи або нападу групи осіб, а також для відвернення протиправного насильницького вторгнення у житло чи інше приміщення, незалежно від тяжкості шкоди, яку заподіяно тому, хто посягає.

Отже, для констатації того, що оборона перебуває у межах необхідності, дії щодо оборони повинні відповідати конкретній обстановці з урахуванням особистих уявлень особи, що обороняється.

Так, за свідченнями ОСОБА_4 , ОСОБА_6 наносив йому удари в область голови, душив рукою за шию, а також перевернув каструлю з окропом на підлогу, внаслідок чого ОСОБА_4 отримав опіки.

Однак, ці твердження ОСОБА_4 нічим не підтверджені. Так, в ході огляду обвинуваченого лікарем 15.05.2021 року наявності у обвинуваченого будь-яких тілесних ушкоджень не зафіксовано, а він скарг щодо стану свого здоров?я не висував.

Враховуючи таке, суд дійшов висновку про те, що, незважаючи на те, що між обвинуваченим та потерпілим відбулась бійка, немає будь-яких об`єктивних відомостей про те, що з боку ОСОБА_6 до ОСОБА_4 було застосовано насильство тією мірою, яка б примушувала обвинуваченого захищатись саме із застосуванням ножа. Перевертання потерпілим каструлі з окропом в цьому випадку носило ненавмисний характер, про що вказав свідок ОСОБА_8 , та не мало на меті завдання ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.

За таких обставин суд не вбачає підстав вважати, що ОСОБА_4 діяв в умовах необхідної оборони, а рівно і для кваліфікації його дій як умисного завдання тяжких тілесних ушкоджень з перевищенням меж необхідної оборони.

На підставі викладеного, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ст. 121 ч. 1 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обставин, які б пом?якшували покарання, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення злочину у стані алкогольного сп?яніння, що підтверджується показаннями обвинуваченого та свідка ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_4 вживав алкогольні напої перед нанесенням тілесних ушкоджень потерпілому.

При призначенні покарання суд враховує позицію сторін обвинувачення та захисту, відомості про особу ОСОБА_4 , який раніше судимий та скоїв злочин в період терміну випробування за попереднім вироком суду, не має стійких соціальних зв?язків, не працює.

За відсутності обставин, які б пом`якшували покарання, підстав для застосування положень ст. 69 чи 69-1 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

Враховуючи все вищевказане, суд вважає, що досягнення передбаченої ст. 50 КК України мети покарання, а саме кари та виправлення, можливе лише за умови призначення покарання в межах санкції статті 121 ч. 1 КК України з фактичним його відбуттям.

Суд також вважає за необхідне розпорядитись речовими доказами по справі з урахуванням думки учасників провадження та положень ст. 100 КПК України.

Судом не вирішується доля телефонів Nomi та Ergo, які були вилучені в ході огляду місця події, за відсутністю відомостей про власника вказаних телефонів (такої інформації немає як у клопотанні слідчого про накладення арешту, так і в ухвалі слідчого судді про накладення арешту).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, ст. 71, 72, ст. 121 ч. 1 КК України,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України, та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

З застосуванням ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.01.2021 року за ст. 15 ч. 3 ст. 190 ч. 1, ст. 358 ч. 1, 4 КК України, остаточно призначивши ОСОБА_4 покарання у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі.

В строк відбування покарання зарахувати ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 15 травня 2021 року.

Строк відбування покарання рахувати з 15 травня 2021 року.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 залишити у виді тримання під вартою.

Скасувати арешт мобільного телефону Nomi, мобільного телефону Ergo, двох ножів, накладений ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 18.05.2021 року.

Скасувати арешт одягу потерпілого ОСОБА_6 , накладений ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 14.06.2021 року.

Скасувати арешт одягу ОСОБА_4 , а саме футболки, спортивних штанів, шкарпеток, гумових капців, накладений ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 14.06.2021 року.

Речові докази: два ножа, зразки рослинності, зразки піску, змиви, три скляні чарки, 16 недопалків цигарок, два гумових черевики, виріз килиму, марлеві тампони, футболки, спортивні штани, шкарпетки, гумові капці, кофту спортивну, одяг ОСОБА_6 : кофту спортивну, футболку, спортивні штани, шкарпетки, передані на зберігання до камери схову ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, знищити; одяг ОСОБА_4 , а саме: футболку, спортивні штани, шкарпетки, гумові капці, передані на зберігання до камери схову ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, повернути ОСОБА_4 .

Копію вироку учасники провадження мають право отримати в суді негайно після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1