ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2444/23
Провадження №1-кс/477/1026/23
УХВАЛА

про арешт майна

13 вересня 2023 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , внесеному до ЄРДР за №0000046 від 02 лютого 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 307, частиною першою статті 263 КК України про арешт майна

ВСТАНОВИВ:

11 вересня 2023 року старший слідчий в особливо важливих справах відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000012 від 14 березня 2023 року із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, що було вилучено 09 вересня 2023 року під час проведення санкціонованого обшуку житла та іншого володіння особи за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що СУ ГУНП в Миколаївській області за фактом незаконного збуту наркотичних засобів на території Державної установи «Казанківська виправна колонія (№93)», 02 лютого 2023 року внесено відомості до ЄРДР за №0000046 та розпочато досудове розслідування за частиною другою статті 307 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що у період з середини квітня 2023 року по теперішній час група осіб, серед яких, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реалізуючи свій умисел на отримання незаконного прибутку, діючи за попередньою змовою у складі групи, скоїли низку тяжких кримінальних правопорушень, пов`язаних із незаконним перевезення та пересиланням з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів вчинені за попередньою змовою групою осіб, а також збут наркотичних засобів, та їх передачу у місць позбавлення волі, вчинені повторно.

09 вересня 2023 року в межах вказаного кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 08 вересня 2023 року, проведено обшук житла та іншого володіння особи за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , причетність якого до вчинення кримінального правопорушення перевіряється органом досудового розслідування, з метою відшукання і вилучення речей та документів, що мають доказове значення у кримінальному провадженні.

Під час проведення обшуку, органом досудового розслідування виявлено та вилучено майно, згідно переліку.

Оскільки майно, вилучене в ході проведення обшуку, що здійснений на підставі ухвали слідчого судді, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає критеріям речових доказів, визначених частиною першою статті 98 КПК України, тому з метою забезпечення збереження речових доказів слідчий ОСОБА_3 звернувся з даним клопотанням у якому просив накласти арешт на тимчасово вилучене майно.

У судове засідання слідчий ОСОБА_3 не з`явився. Від прокурора групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_7 надійшла заява про розгляд клопотання за його відсутності.

Особа, стосовно якої вирішується питання про арешт майна ОСОБА_5 , будучи повідомлений про час та місце розгляду клопотання, у судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки.

Згідно з положенням частини четвертої статті 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Встановлено, що в провадженні СВ СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000046 від 02 лютого 2023 року за правовою кваліфікацією, передбаченою частиною другою статті 307 КК України за фактом незаконного збуту наркотичних засобів на території Державної установи «Казанківська виправна колонія (№93)».

Відповідно до витягу з кримінального провадження №0000046 від 02 лютого 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення, кваліфіковане за частиною другою статті 307 КК України.

Згідно встановленими під час досудового розслідування обставинами, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 разом з групою невстановлених осіб маючи умисел на отримання незаконного прибутку шляхом збуту наркотичних засобів особам, що відбувають покарання у державній установі «Казанківська виправна колонія №93», діючи всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» ігноруючи норми вказаного Закону, з метою отримання незаконного прибутку розробили відповідний злочинний план та діючи відповідно до нього здійснили придбання зберігання та пересилання з метою збуту наркотичних речовин на територію виправної колонії.

09 вересня 2023 року, у межах вказаного кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 08 липня 2023 року, проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 під час якого, було виявлено та вилучено мобільний телефон, марки «Xiomi» з сім картою НОМЕР_1 , флеш накопичувач micro SD, об`ємом 64 Gb, три картки від стартових пакетів «Київстар» та вісім мобільних телефонів (кнопкових), один блок від зарядного пристрою.

Згідно постанови про визнання речовими доказами від 09 вересня 2023 року, вилучене цього ж дня під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , майно, визнано в якості речових доказів у кримінальному провадженні №0000046 від 02 лютого 2023 року.

З метою збереження речових доказів, слідчий ОСОБА_3 11 вересня 2023 року звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене в ході обшуку майно.

Вирішуючи клопотання в межах заявлених вимог та відповідно до наданих стороною обвинувачення доказів, слідчий суддя виходить з такого.

Главою 3 Кримінального процесуального кодексу України унормовано визначення та порядок набуття процесуального статусу сторонами та іншими учасниками кримінального провадження, а також обсяг їх прав та обов`язків.

Зокрема §5 Глави 3 КПК України визначаються особливості процесуального статусу інших учасників кримінального провадження, до яких законодавцем віднесено і третю особу, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Так, нормами статті 64-2 КПК України визначено, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особа, наведений перелік прав та обов`язків такої особи, а також визначені обставини, що обумовлюють набуття особою відповідного процесуального статусу.

В свою чергу, порядок застосування заходів забезпечення кримінального провадження і зокрема арешту майна визначений положеннями Глав 10 та 17 КПК України.

Згідно частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно частини десятої статті 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

У відповідності до частини першої, другої статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, долученими до клопотання матеріалами підтверджується наявність обґрунтованої підозри, щодо вчинення кримінального правопорушення, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Описана у клопотанні фабула кримінального правопорушення з наданими слідчим матеріалами кримінального провадження свідчить про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 307 КК України, які полягають у організації незаконного збуту та збуті наркотичних засобів на території Державної установи «Казанківська виправна колонія (№93)», що в силу пункту 3 частини другої статті 173 КПК України є підставою для накладення арешту на майно відповідно до пункту 1 частини другої статті 170 цього Кодексу.

Матеріали досудового розслідування містять достатні відомості вважати, що до вчинення кримінального правопорушення можуть бути причетні особи, зокрема ОСОБА_5 у якого було вилучено майно.

На даному етапі досудового розслідування триває ряд слідчих дій, встановлюється коло осіб причетних до вчинення злочину, їх роль у організації та збуті наркотичних засобів на території Державної установи «Казанківська виправна колонія (№93)».

У відповідності до частини сьомої статті 236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор має право, серед іншого, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом (частина перша статті 167 КПК України).

Згідно частини другої статті 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Слідчим суддею встановлено, що вилучені під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 речі - мобільні телефони з сім картами можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критерію, зазначеному у статті 98 КПК України.

Інформація, яка міститься у вилучених телефонах ОСОБА_5 , може мати суттєве значення для встановлення обставин кримінального провадження, що розслідується (встановлення кола осіб, які можуть бути причетні до вчинення злочину, дані про номери мобільних телефонів, використані під час вчинення злочину, зв`язки між особами, причетними до вчинення злочину, тощо).

На переконання слідчого судді, додані до клопотання слідчого матеріали свідчать про наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно в цій частині, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для забезпечення збереження речового доказу та з метою запобігання можливості його приховування, знищення або перетворення. Слідчим доведено необхідність накладення арешту на майно, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Враховуючи викладене слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора.

На підставі викладеного, керуючись статтями 167, 170-173, 175, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 09 вересня 2023 року під час проведення обшуку житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме

-мобільний телефон, марки «Xiomi» з сім картою НОМЕР_1 ;

-флеш накопичувач micro SD, об`ємом 64 Gb,

-три картки від стартових пакетів «Київстар»;

-вісім мобільних телефонів (кнопкових), один блок від зарядного пристрою

із встановленням заборони будь-яким особам користуватися та розпоряджатися цим майном.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_8