Справа № 359/6364/23
Провадження № 1-кп/359/562/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2023 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду, в режимі відеоконференції з ДУ «Київський слідчий ізолятор» кримінальне провадження №0001250, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.05.2023 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, розлученого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, уродженця м. Бровари Київської області, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє за вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 02.03.2023 року за ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді трьох років двох місяців позбавлення волі, -

по обвинуваченню у скоєнні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 3 ст. 357 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , будучи засудженим згідно вироку Рокитнянського районного суду Київської області від 02.03.2023 року за ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді трьох років двох місяців позбавлення волі, на шлях виправлення не став та повторно вчинив нові кримінальні правопорушення за наступних обставин.

Так, 19.05.2023, точного часу слідством не встановлено, у ОСОБА_4 , який знаходився в приміщенні палати №13 хірургічного відділення Бориспільської багатопрофільної лікарні інтенсивної терапії, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, м. Бориспіль, вул. Котляревського, 1, виник кримінальний протиправний намір на таємне викрадення грошових коштів, які перебували у сумці ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій кримінальний протиправний намір, спрямований на таємне викрадення майна, 19.05.2023, у невстановлений в ході досудового розслідування час, ОСОБА_4 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, знаходячись у приміщення палати №13 хірургічного відділення Бориспільської багатопрофільної лікарні інтенсивної терапії, що розташована за адресою: Київська область. Бориспільський район, м. Бориспіль, вул. Котляревського, 1, та переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав дорожню сумку, в якій знаходились грошові кошти в сумі 4000 гривень 00 копійок, власником якої є ОСОБА_5 , після чого втік з місця вчинення злочину.

Викраденими грошовими коштами ОСОБА_4 розпорядився за власним розсудом, чим заподіяв ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 4000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисні дії, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто скоїв кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, 19.05.2023 ОСОБА_4 після здійснення крадіжки у приміщенні палати №13 хірургічного відділення Бориспільської багатопрофільної лікарні інтенсивної терапії, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, м. Бориспіль, вул. Котляревського, 1, дорожньої сумки з грошовими коштами у сумі 4000 гривень, які належать ОСОБА_5 , відкрив вказану сумку, побачив гаманець, у якому знаходився паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий 08.10.1999 Бориспільським МРВ ГУМВС України в Київській області на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є універсальним документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство.

Проте, ОСОБА_4 , розуміючи, що вказаний документ засвідчує важливі факти і події в житті людини та втрата яких суттєво ускладнює реалізацію прав, свобод і законних інтересів ОСОБА_5 вирішив незаконно заволодіти паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим 08.10.1999 Бориспільським МРВ ГУМВС України в Київській області на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом його викрадення.

Реалізуючи свій кримінальний протиправний намір, діючи умисно, шляхом вільного доступу, з метою отримання доступу до паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 08.10.1999 року Бориспільським МРВ ГУМВС України в Київській області на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посягаючи на встановлений законодавством порядок ведення, обігу і використання офіційних документів, який забезпечує нормальну діяльність прав і законних інтересів громадян, порядок документального посвідчення фактів, які мають юридичне значення, незаконно заволодів ним шляхом його викрадення, який у вартісному вираженні ніякої матеріальної цінності для потерпілого не становив.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисні дії, що виразились у незаконному заволодінні будь-яким способом паспортом, тобто скоїв кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 3 ст. 357 КК України.

Доказами вчинення указаного кримінального правопорушення, є особисті покази обвинуваченого, надані ним в судовому засіданні.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю доведена зібраними під час досудового розслідування доказами, обвинувачений визнав свою вину та не оспорює фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, викладених в обвинувальному акті, підстави для сумніву щодо добровільності його позиції відсутні, а тому вважає недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. З огляду на викладене просить суд обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу та документів, що стосуються речових доказів.

Обвинувачений проти застосування скороченого порядку дослідження доказів не заперечував, розуміє що буде позбавлений права на апеляційне оскарження визнаних ним обставин справи.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не прибув, натомість 18 липня 2023 року подав до суду заяву, в якій просив підготовче судове засідання та судовий розгляд справи проводити у його відсутності, не заперечував проти скороченого порядку дослідження доказів за ч 3 ст. 349 КПК України, зазначивши, що така його позиція є добровільною та він розуміє що буде позбавлений права оскарження обставин кримінального провадження в апеляційному порядку.

З урахуванням позиції обвинуваченого, думки прокурора та потерпілого, суд, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, крім допиту обвинуваченого, зважаючи на те, що учасниками судового провадження фактичні обставини вчиненого злочину не оспорювались (щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, часу та місця вчинення, способу скоєння та мотивів, завданого матеріального збитку потерпілій стороні, тощо).

В судовому засіданні ОСОБА_4 визнав вину у вчиненні даних кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 3 ст. 357 КК України, щиро розкаявся, фактичні обставини не оспорює та у судовому засіданні показав обставини їх вчинення, які відповідали зазначеним в обвинувальному акті та пред`явленому йому обвинуваченні.

Так, ОСОБА_4 повідомив суду, що на той час довгий період був без роботи. Приїхав до знайомого в м. Київ, якраз з`явилась підходяща робота, десь за містом. Вони вирішили спробувати і поїхали туди. Через деякий час, будучи на роботі йому стало погано, в результаті чого він потрапив до Бориспільської багатопрофільної лікарні інтенсивної терапії, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, м. Бориспіль, вул. Котляревського, 1, Бориспільської лікарні. Він пройшов обстеження і виявилось, що для належного лікування йому необхідно було придбати ліки за свої кошти, оскільки в лікарні такими не забезпечували. В той момент він знаходився у приміщенні палати №13 хірургічного відділення вказаного лікувального закладу, лежав на ліжку та помітив, як потерпілий, повернувшись з аптеки поклав гроші до гаманця, а гаманець в сумку. Він довго думав де взяти кошти на лікування, адже працювати теж на той момент не міг за станом здоров`я і вирішив вкрасти у потерпілого гроші. Тож, перебуваючи у приміщенні палати №13 хірургічного відділення, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, він викрав дорожню сумку потепілого, в якій знаходились грошові кошти в сумі 4000 гривень 00 копійок. Після цього втік з місця вчинення злочину. Окрім того, повідомив, що вподальшому, після здійснення крадіжки дорожньої сумки, він її відкрив та побачив гаманець, у якому знаходився паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий 08.10.1999 Бориспільським МРВ ГУМВС України в Київській області на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вирішив заволодіти вказаним документом. Також зазначив, що викрадений паспорт він сховав на іншому поверсі лікарні за стендом , з метою забрати його з відти пізніше. В той же час, як виявилось в подальшому, паспорт потерпілого з відти зник, куди він не знає. Щодо викрадених грошових коштів в розмірі 4000 грн., повідомив, що вийшовши з лікарні поїхав до Києва, де чекаючи маршрутку, заснув на зупинці громадського транспорту, а коли прокинувся, то виявив, що гроші у нього викрали.

Крім цього, судом досліджено докази обвинувачення, що характеризують особу ОСОБА_4 , що стосуються речових доказів та процесуальних витрат.

Судовий розгляд здійснено у відповідності до пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення, за відсутності його захисника, зважаючи на позицію обвинуваченого. Підстав для зміни пред`явленого обвинувачення судом не встановлено.

При даних обставинах, оцінюючи досліджені докази у виді показів обвинуваченого, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень в судовому засіданні доведена повністю і досліджених доказів достатньо для визнання обвинуваченого винним у вчиненні останніх.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану та за ч. 3 ст. 357 КК України, як незаконне заволодіння будь яким способом паспортом або іншим важливим особистим документом.

Таку кваліфікацію дій обвинуваченого суд вважає правильною, оскільки обвинувачений має не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за корисливі злочини проти власності, окрім того на даний час є засудженим за злочини проти власності і знову вчинив злочин, передбачений ст. 185 КК України. Тому вчинення обвинуваченим даного кримінального правопорушення має ознаку повторності. В той же час, іншою кваліфікуючою крадіжку ознакою, передбаченою диспозицією ч. 4 ст. 185 КК України, є вчинення її в умовах воєнного стану. Зазначена обставина є загально відомою та не потребує доведенню, зважаючи на дату вчинення злочину - 19.05.2023 року. Крім того, обвинувачений незаконно заволодів паспортом потерпілого, викравши його.

З огляду на ці обставини суд дійшов до переконання, що ОСОБА_4 повинен бути засуджений за ч. 4 ст. 185 та ч. 3 ст. 357 КК України. Сумнівів в тому що саме обвинувачений вчинив дані кримінальні правопорушення у суду не виникло.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини його вчинення, характер суспільної небезпеки скоєного ним, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що останній вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, що відноситься до категорії тяжкого злочину, оскільки передбачає покарання до восьми років позбавлення волі. Також покарання за вчинення проступку, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, передбачено у виді обмеження волі строком до трьох років.

Дані кримінальні правопорушення є умисними, а також суспільно небезпечними, оскільки посягають на право власності інших громадян та офіційні документи які належать державі і використовуються громадянами в своєму житті та діяльності.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд, у відповідності до ст. 66 КК України, визнає щире каяття та сприяння органу досудового слідства в розкритті злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Аналіз даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 вказує на те, що він раніше неодноразово судимий та притягався до кримінальної відповідальності, серед іншого і за вчинення аналогічних злочинів проти власності, має не зняту та непогашену судимість, вчинив злочин будучи засудженим за корисливий злочин, має постійне місце проживання, без місця реєстрації, суспільно корисною працею не займається, на обліку у лікаря психіатра за місцем проживання в м. Борисполі та Бориспільському районі - не перебуває. З 08.11.2022 року перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом: розлад психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності від алкоголю. Доказів підтвердження його міцних соціальних зв`язків не здобуто.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 перебуває під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» у зв`язку з обранням відносно нього ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23.05.2023 року у кримінальному провадженні № 0001993 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком дії до 21.07.2023 року включно.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.

З цього приводу, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання у виді визначеного санкцією статті 185 КК України строку позбавлення волі, який, на думку суду, повинен становити за частиною четвертою - 5 років.

За ч. 3 ст. 357 КК України достатнім покаранням на думку суду буде обмеження волі строком на один рік.

Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.

З урахуванням викладеного вище, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, наявність обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , щирого каяття останнього та позиції прокурора, схильність ОСОБА_4 до вчинення злочинів проти власності, суд вважає за необхідне призначити йому покарання з реальним позбавленням волі, оскільки його виховання без ізоляції від суспільства є неможливим. При цьому, підлягають застосуванню положення вимог ст. 70 та 71 КК України, оскільки нові кримінальні правопорушення вчинені ОСОБА_4 після набрання законної сили вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 02.03.2023 року за ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України, яким ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді трьох років двох місяців позбавлення волі. У цьому зв`язку, є всі підстави для призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів та відповідних вироків суду.

Тож, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 5 (п`яти) років позбавлення полі.

Окрім того, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом частково приєднання невідбутої частини покарання за вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 02.03.2023 року за ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки два місяці, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою діє щодо ОСОБА_4 зважаючи на розгляд іншого кримінального провадження відносно останнього, а тому підстав для обрання до вступу вироку в законну силу іншого запобіжного заходу у суду немає.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, речові докази також відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з моменту проголошення вироку, тобто 18.07.2023 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 122, 124, 126, 318, 322, 342-351, 358, 363-368, 473-475 КПК України, ст.ст. 15, 27, 50, 65, 66, 69, 69-1, 70, 71, 75, 77, 185, 357 КК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 3 ст. 357 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

за ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом частково приєднання невідбутої частини покарання за вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 02.03.2023 року за ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки два місяці, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку суду, а саме з 18 липня 2023 року.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку - після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити сторонам провадження.

Суддя ОСОБА_1