Справа № 404/4596/23
Номер провадження 1-кс/404/1735/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м. Кропивницький

Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , представників володільця вилученого майна адвокатів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Кропивницькому клопотання слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_7 , погодженого з прокурором Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню 0000047 за ч. 3 ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся з клопотанням до слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда про накладення арешту на майно, вилучене 09.06.2023 року під час обшуку квартири АДРЕСА_1 .

За версією сторони обвинувачення:

09 травня 2023 року та 07 червня 2023 року, ОСОБА_8 на посаді начальника відділу контролю за відшкодуванням ПДВ ГУ Державної податкової служби у Кіровоградській області вимагала та двічі отримала від ОСОБА_9 неправомірну вигоду у виді грошових коштів.

Клопотання обґрунтовано тим, що заявлене до арешту майно визнано речовим доказом, збереження якого необхідне для доведення у суді факту отримання неправомірної вигоди службовою особою. Вилучене майно може бути предметом неправомірної вигоди, тому підлягає арешту, воно визнано речовим доказом по кримінальному провадженню, відповідає критеріям ч. 2 ст.167 КПК України. Мета звернення збереження речових доказів.

Прокурор клопотання підтримав, просить накласти арешт на вилучене майно за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_10 . Майно підпадає під критерій речового доказу та має бути арештованим. Клопотання слідчого про накладення арешту на майно було подано вчасно, без порушень процесуальних строків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 171 КПК України, оскільки на наступний день після обшуку клопотання було надіслано до суду поштою, про що свідчать копії відправлень.

Представник володільця вилученого майна адвокат ОСОБА_6 , ОСОБА_5 просить відмовити в задоволенні клопотання в частині вилучених особистих грошових коштів ОСОБА_10 , які не мають відношення до предмету розслідування. Крім того, зазначає, що тимчасово вилучене майно повинно бути негайно повернуто ОСОБА_10 , оскільки слідчий пропустив 48 годин для звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на майно.

Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні

0000047 про вимагання неправомірної вигоди службовою особою, яка перебуваючи на посаді начальника відділу контролю за відшкодуванням ПДВ управління оподаткування юридичних осіб ГУ Державної податкової служби у Кіровоградській області 09.06.2023 року одержала від ОСОБА_9 неправомірну вигоду в розмірі 50 000 грн. за проходження процесу реєстрації в Єдиному реєстрі накладних податкових накладних ТОВ «Офіс Плюс 2016».

Предметом доказування є грошові кошти як предмет можливої передачі неправомірної вигоди.

09.06.2023 року під час проведення обшуку квартири АДРЕСА_1 слідчі Територіального управління Державного бюро розслідувань відшукали і вилучили грошові кошти, перелік яких наявний у протоколі обшуку.

Вилучене майно оглянули і визнали речовим доказом.

10.06.2023 року, о 18:05хв. З десятого відділення «Нова пошта» слідчий направив до Кіровського районного суду клопотання про накладення арешту на вилучене майно.

Того ж дня слідчий оформив та відправив через електронну пошту ДБР за №3 на електрону адресу Кіровського районного суду клопотання про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню 0000047 за ч. 3 ст. 368 КК України.

Отже представник сторони обвинувачення своєчасно вчинив усі можливі дії для виконання вимог ст. 116 КПК України, тобто з моменту вилучення майна у наступні 48 годин здав на пошту клопотання про накладення арешту на майно для відправлення до суду.

«Укрпошта» і «Нова пошта» відкрили однакові КВЕДи, які дозволяють їм здійснювати законну економічну діяльність пов`язану з відправкою кореспонденції. За таких умов хибні припущення представників володільця майна що доставка клопотання з використанням послуг «Нова пошта» не може вважатись виконанням умов ст. 116 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Зважаючи на сукупність наявних доказів, слідчий у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, слідчий правильно звернувся з клопотанням про накладення арешту на речі та документи з тих підстав, що вони є речовими доказами у даному кримінальному провадженні. Майно, яке є речовим доказом та відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховування).

У випадку повернення майна заявленого до арешту, є розумні підстави вважати, що вищезазначені речі та документи можуть бути приховані, передані, пошкоджені або знищені. Таким чином, арешт на це майно з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна.

Такий висновок узгоджується з практикою застосування ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. Досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий і надмірний тягар для особи.

На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба у тимчасовому втручанні в права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту, заборони користування та розпорядження речами, з метою запобігання зникнення, знищення, пошкодження, зміни. Держава гарантує право громадянина на забезпечення проведення ефективного досудового розслідування. Тимчасове обмеження Конституційних прав власника/володільця має незначний строковий характер.

Прокурор надав достатні данні, які зафіксовані в протоколах: обшуку, допиту свідків, огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів, освідування особи, огляду місця події, на підставі яких доводиться обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування арешту майна (п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України). Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що факт визнання речовим доказом, необхідність проведення спеціальних досліджень, ризик знищення майна, є достатніми умовами для застосування щодо цього майна співрозмірного заходу забезпечення кримінального провадження, яким є накладення арешту на майно.

Дії прокурора відповідають вимогам закону. Останній довів наявність розумної підозри про існування ризику умисного знищення доказу, що призведе до втрати значення речового доказу, як такого. Грошові кошти, що були тимчасово вилучено під час проведення обшуку. У теперішній час їх належність не встановлено.

За правилами ст. 60 СК України, вилучені під час обшуку грошові кошти можуть бути спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_11 .

Крім того, учасники розгляду клопотання погодились, що частина вилучених коштів може також належати матері підозрюваної ОСОБА_12 .

Зміст світлокопій розписок ОСОБА_13 та ОСОБА_14 також свідчить, що останні вважають себе законними власниками частини вилучених під час обшуку грошових коштів.

Відповідно до ч. 12 ст. 100 КПК України, спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства. У такому випадку річ зберігається до набрання рішенням суду законної сили.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму № 5 Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Зміст цього роз`яснення вказує, що заявлені власники/володільці зможуть ініціювати перед судом чи слідчим суддею розгляд клопотання про зняття арешту, після пред`явлення ними копії судового рішення, що набрало законної сили, про визнання права власності на вилучені гроші при проведенні обшуку. Такий висновок гарантує захист майнових прав щодо невизначеного кола власників/володільців вилучених грошових коштів.

Самостійною підставою для накладення арешту на всі вилучені грошові кошти є і та обставина, що досудове розслідування нещодавно розпочато, отже сторони не мали процесуальної можливості відкрити в порядку ст. 290 КПК України зібрані ними матеріали досудового розслідування у тому числі розсекретити матеріали НСРД. За таких умов передчасні припущення володільців, що вилучені грошові кошти не є предметом неправомірної вигоди.

Прокурор правильно зазначає про необхідність в подальшому забезпечити проведення експертиз, при цьому предметом спеціальних досліджень будуть речові докази вилучені речі, тому є ризик відчуження/знищення, а відтак і нагальна потреба у забезпеченні належного зберігання речового доказу у кримінальному провадженні, безперешкодного доступу сторони кримінального провадження до зазначеного майна під час виконання вимог ст. 290 КПК України. Безпосереднього дослідження судами речових доказів.

Негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, не встановлено. Арешт суттєво не позначитися на інтересах власників володільців і третіх осіб.

Згідно ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є забезпечення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду. Тому збереження вилучених речей і коштів забезпечить захист прав свобод та інтересів учасників кримінального провадження, оскільки вони на умовах змагальності, використовуючи арештовані речові докази можуть спростувати доводи протилежної сторони чи підтвердити власну версію досліджуваних подій.

Представники власника та володільця вилученого майна по

Керуючись ст. 170-173 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт, встановити заборону на відчуження та користування на:

грошові кошти номіналом по 200 гривень у кількості 185 купюр наступних серій та номерів на загальну суму 37000 гривень, а саме: АГ1443000; АД7187736; СЛ5086041; СЄ8820000; УБ1517675; КД8644513; ЦА4422422; СЕ0729294; СА7099658; УЗ3181102; ЄШ0583783; УР6578616; СГ5423344; ЕЯ5697033; ХЖ0251566; ЦА2935019; УЄ7589969; КМ8616273; УЛ9556360; УЙ1146855;СЄ1157113; СК0393345; ТЖ9526277; ТД6013954; СД0862141; ПИ2690351; ПИ5435581; УМ4013306; УБ5132387; СК1677735; ПИ5434972; ПА2134282; ЗЄ6832760; СК3939380; ЄЯ4670132; ПИ1450465; УМ1956614; ХЄ0049790; СГ1402876; УВ9562940; ХД3221195; ТЄ9820381; СВ0936136; СМ5462452; ТД4749364; ЗЕ1655923; КГ3795576; ПИ2952543; КЕ1339364; ЕА6885807; ЕЕ3581574; ХЄ0776773; ЗЗ6011667; КД5118574; АВ1354570; ТЗ9726812; УЕ3292982; ХЕ0424283; ЕЯ6976639; ВИ8287668; УМ9208880; СГ2531582; ТБ8105884; СЕ6122104; УС2000770; ПИ8654198; СИ9344151; ТВ5726575; СВ6464909; ЗГ0441870; ТВ4815911; СА6211377; ХЖ3827428; ТЄ3823315; УП4295810; ЄЖ5999050; ХЖ7776715; ЄВ2627747; СЕ5663375; УД4163944; ЗА3863526; ТВ8637187; УБ2298685; УХ4907084; УБ8205303; УФ4190413; ХГ4820687; ПГ7169396; УВ8752459; ЦА5564548; УД6337022; ХД4861013; УФ8664471; СВ4707124; ТВ1331982; УБ2091874; ЕЩ5783489; СК7277058; ПЄ0208779; УТ5520851; УХ5966858; ЗБ3024291; ТЖ2927352; ТА7568140; ПЄ5563811; ХБ1900726; ХА9946938; ТЖ4666062; ВД1312559; ЦБ1194772; ХБ7542209; ТБ0124382; УК8872641; КЄ2722791; СИ6336860; УР5431144; ХИ2696926; УЄ9824407; ЗЕ4574332; ТЄ1542925; ХЖ0797312; ХЄ1214201; УЄ9459464; ТЖ5561750; СЖ0695939; СН3626795; УП4780360; ПВ8105772; УХ4999477; КМ2419749; ВФ7914385; СЛ1188538; КГ3708723; ХЄ4066076; УИ0010850; ПЗ3346228; ХЕ4695922; ЄЗ4063014; ЄЯ3094497; СМ4083531; ТВ7654962; ТИ2466179; ВБ6245971; СГ0538026; КК8368667; КЗ7076300; ПД0980736; ХИ5540723; ПЕ1771872; ХА0994050; УД2855856; ЦА1663951; СЖ2565152; ХЖ1310669; ЗЗ5886380; ПЕ6080067; СЖ8214006; УЖ4677456; УС9629363; ТЕ9212192; ХА3694054; ПГ5503163; КЄ7029074; ХГ1793205; УБ9384630; УФ3257312; ПЄ4480590; ХД8658746; УХ4299525; УЗ1026013; АБ5698024; ЕЩ8101815; ХБ4065835; СВ4526334; ПИ5470771; УТ1425113; УЕ0714628; МВ1473969; СБ3264582; СД5327272; ТЕ4373523; ТД5380691; ЗБ9244782; УЖ5584735; УГ6402878; мобільний телефон марки Redmi Redmi Note 5, модель: М1803Е7SG, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ; грошові кошти номіналом 100 доларів США у кількості 249 купюр на загальну суму 24900 доларів США, грошові кошти номіналом 50 доларів США у кількості 31-ї купюри на загальну суму 1550 доларів США, грошові кошти номіналом 1000 російських рублів у кількості 11 купюр на загальну суму 11000 російських рублів; грошові кошти номіналом 5000 російських рублів у кількісті 7-ми купюр на загальну суму 35000 російських рублів, грошові кошти номіналом 1000 гривень у кількості 113 купюр на загальну суму 113000 гривень, грошові кошти номіналом 50 Євро у кількості 89 купюр на загальну суму 4450 Євро, грошові кошти номіналом 100 Євро у кількості 6 купюр на загальну суму 600 Євро, грошові кошти номіналом 200 Євро у кількості 2-х купюр на загальну суму 400 Євро, грошові кошти номіналом по 10 Євро у кількості 2 купюр на загальну суму 20 Євро, грошові кошти номіналом 500 Євро у кількості 1-ї купюри на загальну суму 500 Євро, грошові кошти номіналом 200 гривень у кількості 231-ї купюри на загальну суму 46200 гривень, грошові кошти номіналом 500 гривень у кількості 1511 купюр на загальну суму 755500 гривень, власником і володільцем яких є ОСОБА_10 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1