Провадження №11-сс/801/312/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції:
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участі учасників провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11 травня 2023 року,

якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №40000163 від 17.11.2022, що складене 29 вересня 2022 року старшим слідчим четвертого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_8 та погоджено заступником начальника відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

02 травня 2023 року до Вінницького міського суду Вінницької області надійшла скарга адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №40000163 від 17.11.2022, що складене 29 вересня 2022 року старшим слідчим четвертого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_8 та погоджено заступником начальника відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України.

Обґрунтовуючи скаргу заявником зазначається, що в провадженні четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Ту ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, перебувають матеріали кримінального провадження №40000163 від 17.11.2022.

29 вересня 2022 року старшим слідчим четвертого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_8 складено, а заступником начальника відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 погоджено повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України.

Однак, як зазначається заявником вказане повідомлення про підозру не було у належний процесуальний спосіб вручено ОСОБА_7 , а тому на думку заявника вказане повідомлення про підозру ОСОБА_7 було здійснено з порушенням вимог ст.ст. 135, 136, 278 КПК України. На підставі викладених обставин, заявник звернувся до суду з даною скаргою та просив її задовольнити.

В судовому засіданні (на відеоконференцзв`язку) адвокат ОСОБА_6 вимоги скарги підтримав та просив їх задовольнити.

Слідчий ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечував щодо скарги, просив у її задоволенні відмовити, зазначивши про те, що вказане повідомлення підозру є обґрунтованим та належним способом вручено підозрюваному.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11 травня 2023 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №40000163 від 17.11.2022, що складене 29 вересня 2022 року старшим слідчим четвертого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_8 та погоджено заступником начальника відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України.

Прийняте рішення обґрунтовано тим, що судом встановлено, що в провадженні четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, перебувають матеріали кримінального провадження перебували матеріали кримінального провадження №0000204 від 02.12.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України.

29 вересня 2022 року старшим слідчим четвертого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_8 за погодженням заступника начальника відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 повідомлено ОСОБА_7 про те, що він підозрюється у перевищені службових повноважень, тобто умисному вчиненні правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, що спричинило тяжкі наслідки, вчинене групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України.

В подальшому, постановою прокурора відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_5 від 17 листопада 2022 року виділено з матеріалів досудового розслідування під №0000204 від 02.12.2021, матеріали досудового розслідування відносно ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України та присвоєно №40000163 від 17.11.2022.

Звертаючись зі скаргою, заявником зазначається про те, що повідомлення про підозру від 29.09.2022 не було належним чином, у процесуальний спосіб, вручено ОСОБА_7 . Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження №40000163 від 17.11.2022, 29 вересня 2022 року письмове повідомлення від 29.09.2022 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України, було направлено рекомендованим повідомленням засобами поштового зв`язку на адресу за місцем проживання ОСОБА_7 .

Окрім того, як слідує з матеріалів кримінального провадження 29 вересня 2022 року письмове повідомлення від 29.09.2022 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України, було направлено ОСОБА_7 за допомогою мобільного додатку для листування «Viber».

Такі обставини зумовлені тим, що 29 березня 2022 року ОСОБА_7 залишив територію України та постановою слідчого від 27.10.2022 ОСОБА_7 оголошено у розшук. Відповідно до частини першої статті 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

За правилами встановленими частиною першою та другою статті 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Як зазначено вище письмове повідомлення від 29.09.2022 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України, слідчим було направлено рекомендованим повідомленням засобами поштового зв`язку на адресу за місцем проживання ОСОБА_7 , а також було направлено ОСОБА_7 за допомогою мобільного додатку для листування «Viber».

З матеріалів кримінального провадження та пояснень захисника в судовому засіданні слідує, що ОСОБА_7 відомо про повідомлення йому про підозру та про його зміст, однак останній на даний час перебуває за кордоном - у Канаді та не бажає повертатися до України для проведення з ним слідчих дій.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про те, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 було здійснено в порядку, передбаченому КПК України, а зміст такого повідомлення відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому слідчий суддя звертає увагу, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час розгляду справи судом по суті.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Аналізуючи надані слідчим для вивчення матеріали кримінального провадження, щодо обґрунтованості здійснення повідомлення про підозру ОСОБА_7 , слідчий суддя, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, допустимість доказів щодо встановлення його винуватості, вважає, що зміст таких матеріалів може свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а отже про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України.

Разом з тим, посилання заявника скарги з приводу того, що ОСОБА_7 не було отримано друкованого примірника повідомлення про підозру, не спростовує законності та змісту самого повідомлення про підозру та того, що ОСОБА_7 в порядку, передбаченому КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Враховуючи наведене вище, оскільки заявником не наведено даних, які б викликали сумнів щодо незаконності повідомлення про підозру ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, а відтак відсутні підстави для задоволення скарги.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що повідомлення ОСОБА_7 про підозру від 29 вересня 2022 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України у кримінальному проваджені №40000163, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.11.2022, відповідає вимогам статті 277 КПК України, у зв`язку з чим, у задоволенні скарги слід відмовити.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні задовольнити. Повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №40000163 від 17.11.2022, що складене 29 вересня 2022 року старшим слідчим четвертого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_8 та погоджено заступником начальника відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України - скасувати.

Крім того, адвокат ОСОБА_6 заявляє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивує тим, що оскаржувана ухвала слідчого судді постановлена 11 травня 2023 року, однак повний текст даної ухвали стороною захисту отримано не було. В подальшому, згідно даних Єдиного реєстру судових рішень, захистом було отримано повний текст оскаржуваної ухвали лише 26 травня 2023 року.

Вимоги апеляційної скарги апелянт мотивує тим, що згідно наданих органом досудового розслідування поштових документів, вбачається, що повідомлення про підозру було здано до відділення поштового зв?язку № 21027 в день його складення та затвердження, а саме - 29.09.2022. Згідно поштової накладної за № 993 вбачається, що відправником даного поштового відправлення є юридична особа: четвертий слідчий відділ ТУ ДБР, та вказано контактний номер мобільного телефону відправника : НОМЕР_1 . Разом з тим, згідно даної поштової накладної отримувачем є ОСОБА_7 , та вказано контактний номер мобільного телефону отримувача: НОМЕР_1 .

Тобто, номер мобільного телефону, за яким повинно бути здійснено сповіщення про прибуття поштової кореспонденції збігається з номером мобільного телефону відправника, що фактично унеможливлює належне повідомлення одержувача про надходження такої поштової кореспонденції.

Приймаючи до уваги і те, що згідно даних поштової накладної, вказане поштове відправлення надіслано "до відділення № 24600, Вінницька обл., Тульчинський р-н., Крижопіль", а не за адресою проживання ОСОБА_7 , а також враховуючи відсутність вірного зазначення номеру телефону отримувача, без вказівки адресної доставки, вказане унеможливило належне повідомлення ОСОБА_7 про надходження на його поштову адресу відповідного листа. Особливо викликає здивування той факт, що згідно рапорту старшого о/у в ОВС четвертого оперативного відділу (з дислокацією у м. Вінниця) Музики Василя від 10.12.2021 у розпорядженні органу досудового розслідування був наявний контактний номер телефону ОСОБА_7 ( НОМЕР_2 ). Отже, вказівка номеру телефону отримувача, який є тотожний номеру телефону відправника, та не належить ОСОБА_7 , свідчить про умисні дії органу досудового розслідування спрямовані на не повідомлення ОСОБА_7 про надходження такої кореспонденції, та як наслідок, неналежного вручення повідомлення про підозру.

Згідно даних сайту УДППЗ "Укрпошта" щодо відстеження поштового відправлення з номером поштової накладної за № 993 вбачається, що таке відправлення не зареєстровано в системі, а у відповідь на адвокатський запит отримано відомості про те, що дані про вказане поштове відправлення не збереглися. Отже, належним чином перевірити обставини вручення такого поштового відправлення у сторони захисту немає. Натомість слідчим суддею проігноровано вказані обставини та не надано їм жодної правової оцінки.

Слідчим суддею жодним чином не досліджено з якого номеру телефону було здійснено надсилання тексту повідомлення про підозру, кому він приналежний, та чи є ця особа уповноваженою на проведення процесуальних дій у даному конкретному кримінальному провадженні. Також поза увагою залишись доводи сторони захисту про те, що зміст повідомлення про підозру було надіслано на номер телефону, яким не користується та який не належить ОСОБА_7 . Тобто, за наявністю таких даних, не зрозуміло, чим керувався слідчий суддя констатуючи факт належного вручення повідомлення про підозру за допомогою мобільного додатку "Viber".

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді. Також підтримав апеляційну скаргу з підстав наведених у ній. Просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу та скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_7 .

Прокурор ОСОБА_5 заперечував щодо поновлення строку на апеляційне оскарження. У разі поновлення строку на апеляційне оскарження просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги захисника та залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Підозрюваний ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду повідомлявся шляхом надсилання листа на електронну адресу, яка зазначена у договорі про надання правової допомоги. Захисник та прокурор будь- яких зауважень щодо розгляду скарги у відсутність підозрюваного не висловлювали, клопотань про відкладення судового засідання або його проведення у режимі відеоконференції з підозрюваним ОСОБА_7 не заявляли. Крім того, захисник під час апеляційного розгляду підтвердив те, що підозрюваний ОСОБА_7 знаходиться за межами території України, а саме у Канаді.

Оскільки підозрюваний відповідно до договору про надання правової допомоги уповноважив представляти його інтереси захисника ОСОБА_6 , який підтвердив факт перебування ОСОБА_7 за межами України, тому колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності підозрюваного ОСОБА_7 .

Мотиви і висновки суду

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до таких висновків.

При вирішенні питання про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, колегія суддів виходить з того, що адвокат ОСОБА_6 приймав участь у розгляду слідчим суддею його скарги 11.05.2023 в режимі відеоконференції та проголошення резолютивної частини судового рішення від 11.05.2023 з визначенням часу проголошення повного тексту ухвали 15.05.2023 о 17:00. Проте, відомості про отримання адвокатом повного тексту судового рішення у матеріалах судового провадження відсутні. Адвокат ознайомився з повним текстом судового рішення та мотивами його прийняття лише 26.05.2023 з Єдиного державного реєстру судових рішень та 27.05.2023 подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті.

На переконання колегії суддів, необізнаність адвоката з мотивами постановленого слідчим суддею рішення та неможливість навести обґрунтованих доводів щодо незаконності оскаржуваної ухвали у визначений процесуальним законом п`ятиденний строк у даному випадку є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження у вказаному кримінальному провадженні. Тому з метою забезпечення конституційного права особи на оскарження судового рішення, про яке стверджується в рішеннях Європейського суду з прав людини, колегія суддів вважає за необхідне поновити адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження, оскільки вважає, що враховуючи суть розглянутої скарги та необізнаність з мотивами його постановлення є поважною причиною пропущення строку на апеляційне оскарження.

Згідно з ч.2 ст.309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

На переконання колегії суддів, вказаних вимог кримінального процесуального закону слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької області при постановленні ухвали від 11 травня 2023 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 було дотримано.

Частиною першою статті 404 КПК України закріплено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Оскільки в апеляційній скарзі адвокат оспорює лише процесуальні порушення, допущені під час вручення повідомлення про підозру, тому фактичні обставини кримінального провадження та обґрунтованість підозри колегія суддів не переглядає.

Відмовляючи у задоволенні скарги захисника, слідчий суддя виходив з того, що письмове повідомлення від 29.09.2022 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України, слідчим було направлено рекомендованим повідомленням засобами поштового зв`язку на адресу за місцем проживання ОСОБА_7 , а також було направлено ОСОБА_7 за допомогою мобільного додатку для листування «Viber». З матеріалів кримінального провадження та пояснень захисника в судовому засіданні слідує, що ОСОБА_7 відомо про повідомлення йому про підозру та про його зміст, однак останній на даний час перебуває за кордоном - у Канаді та не бажає повертатися до України для проведення з ним слідчих дій. Таким чином, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 було здійснено в порядку, передбаченому КПК України, а зміст такого повідомлення відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

За наслідками апеляційного розгляду з таким висновком слідчого судді погоджується колегія суддів та вважає, що ОСОБА_7 набув процесуального статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Критеріями за якими перевіряється чи набула особа статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, є наявність таких фактичних обставин (фактів): (1) складення щодо особи повідомлення про підозру; (2) невручення повідомлення про підозру внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, відносно якої його складено; (3) вжиття заходів для вручення зазначеного повідомлення у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42, ч. 1 ст. 278 КПК).

Застосовуючи наведений підхід до оцінки «набуття особою статусу підозрюваного у кримінальному провадженні», колегія суддів враховує наступне.

З матеріалів судового провадження убачається, що в провадженні четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Ту ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, перебувають матеріали кримінального провадження №40000163 від 17.11.2022.

29 вересня 2022 року старшим слідчим четвертого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_8 складено, а заступником начальника відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 погоджено повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 - ч. 3 ст. 365 КК України.

Згідно з ч.1 ст.278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Колегією суддів встановлено, що 29.03.2022 ОСОБА_7 залишив територію України. Отже, зважаючи на неможливість з об`єктивних причин вручити ОСОБА_7 повідомлення про підозру особисто у сторони обвинувачення виникла необхідність вжиття заходів для вручення його у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом для вручення повідомлень.

З`ясовуючи те чи слідчий вжив заходи для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом для вручення повідомлень, колегія суддів враховує, що відповідно до ч.3 ст. 111 КПК України, яка встановлює загальне правило повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

За правилами ч.1 ст.135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Однак, відповідно до ч.2 ст. 135 КПК України у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Згідно з ч.1 ст.136 КПК України належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Таким чином, під «вжиттям заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом для вручення повідомлень», на переконання колегії суддів, слід вважати вчинення стороною обвинувачення таких документально підтверджених дій, за наслідками яких особа об`єктивно мала можливість дізнатися про початок її кримінального переслідування.

Колегією суддів встановлено, що 29 вересня 2022 року повідомлення про підозру ОСОБА_7 було надіслано рекомендованим листом за допомогою засобів поштового зв`язку на адресу за останнім відомим місцем його проживання в Україні, а також за допомогою мобільного додатку «Viber», оскільки підозрюваний 29.03.2022 залишив територію України.

Відповідно доводи захисника про те, що згідно даних поштової накладної, вказане поштове відправлення надіслано "до відділення № 24600, Вінницька обл., Тульчинський р-н., Крижопіль", а не за адресою проживання ОСОБА_7 , а також враховуючи відсутність вірного зазначення номеру телефону отримувача, без вказівки адресної доставки, вказане унеможливило належне повідомлення ОСОБА_7 про надходження на його поштову адресу відповідного листа, на переконання колегії суддів, не спростовують правильність висновків слідчого судді.

Оскільки, з службового чеку (накладної) від 29.09.2022 убачається, що дані про відправника зазначено аналогічним чином, які і про одержувача. Зокрема, відправником є Юридична особа - ЧЕТВЕРТИЙ СЛІДЧИЙ ВІДДІЛ ТУ ДБР У. ДО ВІДДІЛЕННЯ, Вінниця, 21027. Натомість одержувачем зазначено Фізичну особу - ОСОБА_10 . ДО ВІДДІЛЕННЯ, Крижолпіль, Тульчинський район, Вінницька область, 24600. Разом з тим, поштове відправлення було надіслано разом із описом вкладення на якому зазначена адреса ОСОБА_7 - АДРЕСА_1 . Тобто представник пошти спочатку перевірив вміст конверта адресованого ОСОБА_7 і опис поштового відправлення, і лише після цього поставив відтиск штемпеля та засвідчив його своїм підписом. З огляду на це, колегія суддів вважає, що сторона обвинувачення вжила усіх необхідних заходів, направлених на інформування ОСОБА_7 про початок його переслідування у кримінальному провадженні.

Викладене також спростовує доводи апеляційної скарги відповідно до яких згідно даних сайту УДППЗ "Укрпошта" відстеження поштового відправлення з номером поштової накладної за № 993 не зареєстровано в системі. А також доводи про те, що у відповідь на адвокатський запит отримано відомості, що дані про вказане поштове відправлення не зберіглися.

Зокрема, з відповіді директора філії АТ «УКРПОШТА» ОСОБА_11 на адвокатський запит убачається, що заяви про розшук реєстрованого поштового відправлення, отримання інформації про вручення реєстрованого поштового відправлення, приймаються протягом шести місяців з дня прийняття їх до пересилання. Відповідно до положень пункту 128 Правил надання послуг поштового зв`язку затверджених ПКМ від 05.03.2009 № 270 із змінами заяви не розглядаються, коли минув установлений для прийняття заяв строк. Враховуючи вимоги п.121-124-128 Правил, інформація в автоматизованій системі Укрпошти зберігається протягом шести місяців та протягом шести місяців Укрпошта здійснює перевірку та надає інформацію/копії документів щодо пересилання поштових відправлень.

Таким чином, оскільки захисник лише 17.04.2023 звернувся із запитом про надання інформації стосовно поштового відправлення від 29.09.2022, тобто після спливу шести місячного строку, тому інформація в автоматизованій системі Укрпошти про таке відправлення відсутня. Викладене, на переконання колегії суддів, не може свідчити про умисні дії органу досудового розслідування, які нібито спрямовані на те, щоб письмове повідомлення про підозру ОСОБА_7 було надіслано не на його поштову адресу. При цьому, зазначення одного й того самого номера мобільного телефону відправника та одержувача, а також зазначення їх неповних даних у службовому чеку, на переконання колегії суддів, лише може свідчити про можливе недотримання вимог щодо заповнення типових бланків поштового відправлення.

На переконання колегії суддів, не відповідають дійсності доводи захисника про те, що слідчим суддею жодним чином не досліджено з якого номеру телефону було здійснено надсилання тексту повідомлення про підозру у "Viber" та чи його здійснила уповноважена особа, а також те, що повідомлення про підозру було надіслано на номер телефону, який не належить ОСОБА_7 .

Так, із звукозапису судового засідання суду першої інстанції убачається, що під час судового розгляду вказані обставини були предметом перевірки слідчим суддею. Зокрема, слідчий ОСОБА_8 на запитання слідчого судді повідомляв, що повідомлення про підозру було надіслано через додаток "Viber" з його особистого номера мобільного телефону на номер мобільного телефону ОСОБА_7 . За вказаним номером він неодноразово спілкувався з ОСОБА_7 через мобільний додаток "Viber".

Викладене під час апеляційного розгляду також підтвердив прокурор, який пояснив, що слідчий ОСОБА_8 у його присутності телефонував до ОСОБА_7 , який під час розмови обіцяв повернутися з-за кордону до Нового року. Таким чином, у колегії суддів відсутні сумніви у тому, що номер відправника належить слідчому, а номер отримувача ОСОБА_7 . З огляду на це, посилання захисника на рапорт старшого о/у в ОВС четвертого оперативного відділу (з дислокацією у м. Вінниця) Музики Василя від 10.12.2021 відповідно до якого зазначено інший контактний номер телефону ОСОБА_7 не спростовує правильність висновків слідчого судді, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 з 2021 року не був позбавлений можливості змінити номер мобільного телефону та станом на 29.09.2022 користуватися іншим.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що ОСОБА_7 набув із дотриманням вимог КПК процесуального статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, оскільки органу досудового розслідування на момент здійснення повідомлення ОСОБА_7 про підозру не було відомо адреси його перебування та проживання за кордоном, тому і письмове повідомлення про підозру було надіслано за останнім відомим місцем проживання ОСОБА_7 на території України та його останнім відомим номером мобільного телефону.

Окрім того, сумнівними та такими, що спрямовані на уникнення від кримінального переслідування є твердження захисника про те, що виїзд ОСОБА_7 за межі території України був зумовлений військовою агресією та здійснений задовго до оголошення підозри. Так, з того ж рапорту від 10.12.2021 старшого о/у в ОВС четвертого оперативного відділу (з дислокацією у м. Вінниця) ОСОБА_12 убачається, що відомості про можливе вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 246 КК України посадовими особами Вінницького обласного Управління лісового та мисливського господарства, а саме - ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , та посадовими особами Державного підприємства «Крижопільське лісове господарство» - ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , які налагодили злочинну схему незаконної порубки дерев у лісах, а саме у період 2017-2021 роках, здійснивши діяльність, пов`язану із проведенням рубок головного користування на площі понад один гектар на території Тростянецького, Заболотненського, Рудницького, Піщанського, Радянського лісництва були внесені до ЄРДР ще 02.12.2021.

З огляду на викладене, колегія суддів переконана у тому, що ОСОБА_7 будучи директором ДП «Крижопільського лісового господарства» діяльність якого координувалася Вінницьким обласним Управлінням лісового та мисливського господарства не міг бути не обізнаним про те, що органом досудового розслідування ще у 2021 році здійснювалося розслідування кримінального провадження стосовно посадових осіб Вінницького обласного Управління лісового та мисливського господарства, які були його колегами, а також розслідування стосовно посадових осіб Державного підприємства «Крижопільське лісове господарство. Крім того, ОСОБА_7 не міг бути не обізнаним про те, що обвинувальний акт стосовно чотирьох його колег, про який йде мова у згаданому рапорті скеровано до суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що зрештою доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо незаконності, необґрунтованості ухвали слідчого судді та допущених істотних порушеннях вимог кримінального процесуального закону органом досудового розслідування не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду. З огляду на це, ухвала слідчого судді прийнята з додержанням вимог кримінального процесуального закону, тому її слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст.ст. 111, 135,136,278, 404, 405, 406, 407, 422 КПК України, суд,-

постановив:

Поновити захиснику ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11 травня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11 травня 2023 року - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3