У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 року суддя-доповідач - суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , отримавши апеляційні скарги заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_2 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2023 рокута на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2023 року у кримінальному провадженні № 120 221 111 400 002 76 від 06 червня 2022 року стосовно ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25.01.2023 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років .

Ухвалено звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік і покласти на нього обов?язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У провадженні вирішена доля речових доказів та стягнуто процесуальні витрати.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27.01.2023 у порядку ст. 379 КПК України виправлено описку, допущену у вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25.01.2023 і абзац дев?ятий мотивувальної частини вироку постановлено викласти у такій редакції:

"За наведених вище підстав суд вважає доведеним поза розумним сумнівом пред?явлне ОСОБА_3 обвинувачення та кваліфікує його діяння за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинено повторно в умовах воєнного стану, відповідно".

Не погоджуючись з вироком і ухвалою суду, заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_2 подав апеляційні скарги.

Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25.01.2023 за приписами п. 1 ч. 1 ст. 392 КПК України, а ухвала цього ж суду від 27.01.2023 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 392, ч. 3 ст. 379 КПК України, стосовно ОСОБА_3 можуть бути оскаржені і заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_2 , у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 393 КПК України та норми ч. 4 ст. 36 КПК України, має право на подачу апеляційних скарг.

Передбачені ст. 395 КПК України порядок та строк подачі апеляційних скарг прокурором дотримані.

Положеннями п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України визначено, що в апеляційній скарзі повинні бути викладені вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, щоб відповідали нормам кримінального та кримінального процесуального закону, та їх обґрунтування з зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Проте, даних норм кримінального процесуального закону заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_2 не дотримався і ухвалою судді-доповідача від 03.03.2023 апеляційні скарги залишено без руху і прокурору встановлений строк для усунення недоліків апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі з усунутими недоліками на вирок суду, заступник керівника Київської обласної прокуратури фактично повторив вимоги первісної апеляційної скарги та виклав їх наступним чином: "Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25.01.2023 стосовно ОСОБА_3 скасувати у зв?язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Ухвалити новий вирок, яким мотивувальну частину вироку викласти у такій редакції: "дії ОСОБА_3 кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України по епізоду від 03.06.2022 як таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, а за епізодом від 06.06.2022 - як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно в умовах воєнного стану, відповідно".

В іншій частині вирок залишити без змін".

Проте, вимога прокурора щодо мотивувальної частини вироку, у якій необхідно кваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України по епізоду від 03.06.2022 як таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, а за епізодом від 06.06.2022 - як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно в умовах воєнного стану, відповідно, - суперечить вимогам п. 2 ч. 3 у взаємозв?язку з п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України та ст. 70 КК України, оскільки закон не передбачає можливість кваліфікації дій винної особи по кожному окремо взятому епізоду за одним матеріальним законом.

Є незрозумілою і позиція прокурора щодо подальшого залишення вироку суду першої інстанції без змін, яким дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Правильність кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України прокурором не оскаржена.

Водночас, прокурор не звернув увагу на те, що в ухвалі судді-доповідача від 03.03.2023 про залишення апеляційних скарг прокурора без руху йому було вказано, що суд, звільняючи ОСОБА_3 від призначеного за ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі з випробування, з іспитовим строком 1 рік, і покладенням на нього певних обов?язків - не послався на матеріальний закон, яким регламентується таке звільнення з покладенням обов?язків, і в апеляційній скарзі цей недолік не усунув, отже фактично позбавив суд апеляційної інстанції виправити цей недолік і вказати на застосування до ОСОБА_3 положень матеріального закону, що можуть регламентувати таке звільнення, ще і за вимогою про постановлення щодо обвинуваченого нового вироку.

Вибір за власним розсудом застосування норм матеріального права у кримінальному провадженні, які не були застосовані судом першої інстанції та не запропоновані прокурором в апеляційні скарзі з вимогою постановлення нового вироку, - не узгоджується з повноваженнями суду апеляційної інстанції за приписами ч. 3 ст. 26 КПК України.

Отже, заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_2 протягом встановленого строку не усунув недоліки апеляційної скарги на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25.01.2023, у якому виправлена описка ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27.01.2023, а тому за приписами п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційні скарги на вирок і ухвалу суду підлягають поверненню особі, яка їх подала, з надісланням копії ухвали про повернення апеляційних скарг, разом з апеляційними скаргами та усіма доданими до них матеріалами прокурору на підставі ч. 5 ст. 399 КПК України.

Керуючись ст. 399 КПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_2 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2023 рокута на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2023 року у кримінальному провадженні № 120 221 111 400 002 76 від 06 червня 2022 року стосовно ОСОБА_3 - повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали невідкладно надіслати заступнику керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_2 разом з апеляційними скаргами та усіма доданими до них матеріалами.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її винесення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_1