Провадження № 1-кс/947/8994/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні СВ ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000863 від 03.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, щодо зіткнення електро-скутера «Like Bike» № рами НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 з автомобілем «Renault» р.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 .. В результаті ДТП ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження.

Відповідно до клопотання, під час огляду місця ДТП, 12.07.2023 року були вилучені автомобіль марки «Renault Megane» р.н.з. НОМЕР_2 та електро- скутер «Like Bike U1» № рами НОМЕР_1 , які в подальшому поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів №9 за адресою: смт.Таїрова, вул.Пивоварна, 10 та визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про накладання арешту на вказане в клопотанні майно, обґрунтовуючи клопотання необхідністю забезпечення збереження речових доказів та просив розглянути клопотання без його участі.

Власники майна будучи належним чином повідомлені про дату та час розгляду клопотання, у судове засідання не з`явились.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно до ч.2 п.1 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Транспортні засоби - автомобіль марки «Renault Megane» р.н.з. НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 30.07.2021 року, власник - ОСОБА_6 та електро- скутер «Like Bike U1» № рами НОМЕР_1 ,- визнані речовими доказами, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, тобто відповідають критеріям зазначеним в ст.98 КПК України.

Згідно до ст.170 ч.3 КПК України, у випадку передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Вилучене майно, зазначене у клопотанні, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, тобто відповідає критеріям зазначеним в ст.98 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АGОSІ" проти Сполученого Королівства" (АGОSІ v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Під час розгляду клопотання, встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Приймаючи до уваги, правову підставу для арешту майна тобто виключення можливості втрати слідів злочину, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для третіх осіб, вважаю доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованих підстав для арешту зазначеного прокурором у клопотанні майна.

Керуючись ст. ст. 98, 172, 173, 309, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеса ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «Renault Megane» р.н.з. НОМЕР_2 номер шасі НОМЕР_4 та електро-скутер марки «Like Bike U1» № рами НОМЕР_5 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаними транспортними засобами власником та іншими особами з подальшим утриманням на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104..

Виконання ухвали покласти на прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеса ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1