Справа № 405/2715/23
провадження № 1-кс/405/1317/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2023 м. Кропивницький

слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому клопотання старшого слідчого ВР ОТЗ СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 березня 2023 року № 0000342, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

старший слідчий ВР ОТЗ СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, яке було вилучене 22.04.2023 під час проведення обшуку авто марки «KIA» моделі «K5» номерний знак « НОМЕР_1 » VIN НОМЕР_2 , а саме: автомобіль марки «KIA K5» номерний знак « НОМЕР_1 » VIN НОМЕР_2 з ключами до нього.

В обґрунтування клопотання вказав, що слідчим відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування матеріалів кримінального провадження №0000342 від 22.03.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

22.03.2023 до слідчого управління ГУНП в Кіровоградській області надійшло повідомлення від Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області від 22.03.2023 за вих. №61/5/3/2782/нт, яке зареєстровано в ІТС ІПНП (ЖЄО) ГУНП в Кіровоградській області за № 181 від 22.03.2023 про те, що отримано інформацію про причетність громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до переміщення із зони бойових дій до Кіровоградської області та збуту стрілецької зброї, боєприпасів до неї та інших засобів ураження.

В ході виконання доручення про проведення слідчих (розшукових) дій, відповідно до ст. 40 КПК України, оперативними співробітниками УСБУ в Кіровоградській області встановлено, що до переміщення із зони бойових дій до Кіровоградської області та збуту стрілецької зброї, боєприпасів до неї та інших засобів ураження причетний громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Очаків Миколаївської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , користується мобільним телефоном № НОМЕР_3 , з кінцевим (термінальним) обладнанням, яке має ідентифікатор (IMEI): НОМЕР_4 . Встановлено, що ОСОБА_5 займається незаконним обігом засобів ураження, зокрема здійснює їх перевезення із зони бойових дій та деокупованих територій до Кіровоградської області, де в подальшому підшуковує осіб, яким збуває зброю, боєприпаси та інші засоби ураження. За наявними даними, ОСОБА_5 звернувся до громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (уродженець с.Новогригорівка Вознесенського району Миколаївської обл., фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , користується мобільним телефоном № НОМЕР_5 , з пропозицією продати снайперську гвинтівку та набої до неї.

Допитаний як свідок ОСОБА_6 показав, що з початку повномасштабної збройної агресії рф проти України до теперішнього часу займається волонтерською діяльністю, у зв`язку з чим виїжджає в райони ведення бойових дій для надання допомоги та підтримує зв`язки з багатьма військовослужбовцями. За вказаних обставин він познайомився з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проходить військову службу в ЗС України. Нещодавно ОСОБА_5 повідомив йому, що має «трофейну» спайперську гвинтівку «Корд» російського виробництва калібру 12,7 мм, якою він заволодів на деокупованих територіях. В ході подальшої розмови ОСОБА_5 запропонував придбати вказану гвинтівку. Він розгубився щодо питання про придбання зброї, тому не дав йому чіткої відповіді, а лише пожартував, що він міг би передати її безоплатно, враховуючи скільки допомоги йому надав. На це він досить серйозно відповів, що не може передати гвинтівку безоплатно, оскільки він може її дорого продати, та запропонував придбати її мені або знайти покупця.

Так, 22.04.2023 приблизно о 11 год. 30 хв., ОСОБА_5 перебуваючи в АДРЕСА_3 , біля магазину Крамниця передав ОСОБА_6 предмет замотаний в тряпки в якому знаходився 12,7 міліметровий снайперський комплекс 6C8 російського виробництва, та набої в кількості 31 патрон чим вчинив незаконний збут вогнепальної зброї та боєприпасів та одразу був затриманий працівниками поліції в порядку ст. 208 КПК України.

Згодом, 22.04.2023 в період часу з 12 год. 10 хв. по 14 год 10 хв. керуючись ст. 233 КПК України працівниками СУ ГУНП в Кіровоградській області, у невідкладному випадку було проведено обшук автомобіля який перебуває у користуванні ОСОБА_5 , авто марки «KIA» моделі «K5» номерний знак « НОМЕР_1 » VIN НОМЕР_2 . Під час проведення обшуку даного автомобіля який перебував неподалік магазину «Крамниця», по вул. Центральній 11А, с. Кетрисанівка, Кропивницького району, Кіровоградської області працівниками СУ ГУНП в Кіровоградській області було виявлено та вилучено:

- автомобіль марки «KIA K5» номерний знак « НОМЕР_1 » VIN НОМЕР_2 з ключами до автомобіля.

Виявлений транспортний засіб використовувався я засіб вчинення злочину, а саме для безпосереднього перевезення вогнепальної зброї та має значення для кримінального провадження. Згодом, 22.04.2023 проведено огляд вилученого автомобіля про що складено відповідний протокол та визнано їх речовим доказом. Виявлені та вилучені гроші та предмети під час обшуку, а згодом і оглянуті в рамках даного кримінального провадження є тимчасово вилученим майном.

Слідчий в клопотанні зазначив, що згідно п.п. 1,3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Враховуючи вищевикладене виникла необхідність у накладені арешту та забороні розпоряджатися вищевказаним майном, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та яке має значення речових доказів у кримінальному провадженні.

Слідчий у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав в частині заборони розпоряджатися автомобілем. Просив надати ОСОБА_5 право користування та передати автомобіль на відповідальне зберігання підозрюваному.

Власник майна у судове засідання не з`явився.

Слідчий суддя ухвалив здійснити розгляд клопотання про арешт майна за відсутності його власника оскільки це є необхідним для забезпечення арешту майна.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України, враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів судового розгляду не здійснювалося.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступних висновків.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, (кримінальне провадження № 0000342 від 22.03.2023 року, правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч. 1 ст.263 КК України) органом досудового розслідування даного кримінального правопорушення є ГУНП в Кіровоградській області (а.к. 5- витяг з ЄРДР).

В рамках вказаного кримінального провадження 22.04.2023 в період часу з 12 год. 10 хв. по 14 год 10 хв. керуючись ст. 233 КПК України працівниками СУ ГУНП в Кіровоградській області, у невідкладному випадку було проведено обшук автомобіля який перебуває у користуванні ОСОБА_5 , авто марки «KIA» моделі «K5» номерний знак « НОМЕР_1 » VIN НОМЕР_2 . Під час проведення обшуку даного автомобіля який перебував неподалік магазину «Крамниця», по вул. Центральній 11А, с. Кетрисанівка, Кропивницького району, Кіровоградської області працівниками СУ ГУНП в Кіровоградській області було виявлено та вилучено автомобіль марки «KIA K5» номерний знак « НОМЕР_1 » VIN НОМЕР_2 з ключами до автомобіля, про що складено відповідний протокол (а.к. 27-30).

На виконання вимог ч.3 ст.233 КПК України слідчий за погодженням з прокурором після проведення обшуку у невідкладних випадках звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку, про що свідчить ухвала слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.02.2023 (а.к. 47-51).

Слідчим дане клопотання до Ленінського районного суду м. Кіровограда направлено 23.04.2023 за допомогою поштового зв`язку «Нова пошта», відправлення №4295, а тому строк зверненнядо суду, передбачений ч.5 ст.171 КПК України, з клопотанням про арешт майна не порушено (а.к. 42).

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, що передбачає ч. 2 ст. 131 КПК України.

Згідно з ч.3 ст. 132 КПК України застосування заходівз абезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованогорішенняслідчий судя відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільнонебезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Слідчим доведено, що автомобіль марки «KIA K5» номерний знак « НОМЕР_1 » VIN НОМЕР_2 з ключами до нього об`єктивно міг зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення ( п.1 ч.2 ст.170 КПК України) та може містити відомості про факти чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, тобто відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого відчуження або до іншихнаслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

Відповідно до ч.5 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

22.04.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України (а.к. 54-55).

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, яке відповідно статті 12 КК України належать до тяжких кримінальних правопорушень, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля марки «KIA K5» номерний знак « НОМЕР_1 » VIN НОМЕР_2 є ТОВ «ІД ФІНАНС» (а.к. 35).

Слідчий суддя вважає, що оскільки санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України не передбачає додаткового покарання у конфіскації майна, зважаючи на те що, підозрюваний не є власником вказаного автомобіля, тому відсутні правові підстави накладати арешт на вищевказане майно у відповідності до п.3 ч. 2 ст. 170 КПК України з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Постановою слідчого від 22.04.2023 вказаний вище автомобіль визнаний речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні (а.к. 21), а тому у даному випадку арешт накладається у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, на даний час проводяться процесуальні дії, спрямовані на збирання доказів, які можуть підтвердити факт вчинення кримінального правопорушення або його спростувати, а тому матеріали клопотання слідчого свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Разом з тим, слідчий суддя відзначає, що відповідно до до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

За викладених обставин, враховую чи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає частковому задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до відчуження майна.

Слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 369-372 КПК України,

постановив :

клопотання слідчого задовольнити частково.

Накласти арешт, з метою збереження речових доказів, у кримінальному провадженні №0000342 від 22.03.2023 на майно, яке було вилучене 22.04.2023 під час проведення обшуку авто марки «KIA» моделі «K5» номерний знак « НОМЕР_1 » VIN НОМЕР_2 , а саме: автомобіль марки «KIA K5» номерний знак « НОМЕР_1 » VIN НОМЕР_2 з ключами до нього.

Заборонити розпоряджатися вищевказаним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_7