Дата документу 07.09.2023Справа № 554/8014/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2023 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, в порядку ст.303 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження в порядку ст.303 КПК України, в якій просить скасувати постанову слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 від 15.08.2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000301 від 04.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.

В обґрунтування скарги заявник зазначив, що Диканським районним судом Полтавської області винесено ухвалу щодо перевірки його заяви за фактами незаконного поміщення до карцеру ДУ Полтавська установа виконання покарань №23 06.03.2023 року та 17.07.2023 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7

04.08.2023 року першим слідчим відділом ТУ ДБР розпочато досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000301 від 04.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.

15.08.2023 року слідчим ОСОБА_5 винесено постанову про закриття даного кримінального провадження.

Постанову про закриття кримінального провадження ОСОБА_4 вважає незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає завданням кримінального провадження, передбаченим ст.2 КПК України.

Так, слідчий не допитав особисто ОСОБА_4 , не було проведено очних ставок між ним та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , не допитані співкамерники та свідки вищевказаних подій; не долучено відеозаписи з камер відеоспостереження та боді-камер працівників конвойної служби та СІЗО.

В судовому засіданні представник заявника адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримала просила вимоги задовольнити. Зазначила, що на теперішній час ОСОБА_4 , якого вироком суду було виправдано, може надати інші докази, які будуть мати значення для вирішення справи.

Слідчий та прокурор до суду не з`явилися. Відповідно до ст.306 КПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Таким чином, з урахуванням вказаних обставин, з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду скарги, визнано можливим розгляд скарги у відсутність слідчого, прокурора, на підставі поданих доказів.

Заслухавши адвоката, дослідивши матеріали скарги та матеріали наданого слідчим кримінального провадження, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги з наступних підстав.

Статтею ст. 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Законодавець в ч. 1 ст. 2 КПК України передбачив, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. Допустимість доказів визначається положеннями цього Кодексу, які були чинними на момент їх отримання.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Згідно статті 303 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до вимог ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. ч. 1 - 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а, також, на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 93 КПК України передбачено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Судовим розглядом встановлено, що у провадженні слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, перебували матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000301 від 04.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження, до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, надійшла ухвала судді Диканського районного суду Полтавської області ОСОБА_12 від 28.07.2023 року, якою уповноваженим особам Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, доручено перевірити заяву обвинуваченого ОСОБА_4 за фактом його незаконного поміщення до карцеру ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» 08.03.2023 року та 17.07.2023 року працівниками вказаної установи.

Відповідно вказаної ухвали, обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що працівники ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» з прізвищами « ОСОБА_13 » та « ОСОБА_14 » незаконно помістили обвинуваченого до карцеру 08.03.2023 року та 17.07.2023 року.

Постановою слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 від 15.08.2023 року було закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000301 від 04.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Суд вважає, що слідчим під час ухвалення постанови про закриття кримінального провадження №0000301 від 04.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України, було належним чином та в повному обсязі проведено дії, направлені на перевірку обставин справи та встановлення можливої причетності працівників ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України, надано належну оцінку всім доказам і встановленим обставинам та об`єктивно зроблено висновок про закриття кримінального провадження на підставі ч.1 п.2 ст.284 КПК України.

Так, слідчий в ході досудового розслідування допитав в якості свідків: ОСОБА_4 , начальника відділу режиму ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» ОСОБА_15 , начальника оперативного відділу ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» ОСОБА_7 . В порядку ст.93 КПК України слідчим з ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» витребувано матеріали щодо поміщення ОСОБА_4 до карцеру. За результатами опрацювання наданих документів, встановлено, що відомості, викладені у них, відповідають показанням свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_15 (а.с.2-4).

Як встановлено слідчим, за результатами досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, є очевидно відсутнім склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.345 КК України, в діях службових осіб ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» ОСОБА_15 та ОСОБА_7 .

Оцінивши обставини справи, суд вважає, що постанова слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 від 15.08.2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000301 від 04.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України, є законною та обґрунтованою, такою, що винесена на підставі всебічного та повного дослідження всіх обставин кримінального провадження, а тому підстави для її скасування відсутні.

Суд вважає, що посилання ОСОБА_4 та його представника на те, що постанова слідчого є очевидно неправомірною і підлягає обов`язковому скасуванню, спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Отже, суд вважає, що слідчим під час ухвалення постанови про закриття кримінального провадження по кримінальному провадженню за №0000301 від 04.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України, було належним чином та в повному обсязі проведено дії, направлені на перевірку обставин справи та встановлення можливої причетності службових осіб ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» ОСОБА_15 та ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України. Надано належну оцінку всім доказам і встановленим обставинам та об`єктивно зроблено висновок про закриття кримінального провадження на підставі ч.1 п.2 ст.284 КПК України.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доводи скарги про те, що постанова є незаконна, фактично зводяться до загальних формулювань та не містять обґрунтування, яким чином проведення подальших (і яких) слідчих та процесуальних дій може вплинути на правильність висновку про закриття кримінального провадження за відсутністю складу злочину, передбаченого ч.1 ст.365 КК України. А відтак, такі посилання на незаконність досудового розслідування, юридично неспроможні.

У відповідності до досліджених матеріалів кримінального провадження, встановлено, що перевірка по даному факту проводилась в повному обсязі, з виконанням усіх необхідних перевірочних дій та було прийнято рішення про закриття кримінального провадження.

Тому, суд вважає, що усі засоби для встановлення спірних обставин було досудовим слідством повністю використано. Висновки слідчого про необхідність закриття даного кримінального провадження умотивовані на основі аналізу зібраних по справі матеріалів і доказів.

Слід також зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.

Відповідно до п.29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява N 70767/01) від 6 вересня 2005 року право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява №37437/97).

При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі "ОСОБА_7 проти України" (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року) сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Суд приходить до висновку, що слідчим однозначно доведено правові підстави для ухвалення оскаржуваного рішення, воно є обґрунтованим відповідними доказами, засоби доказування, що передбачені законом для встановлення спірних фактичних обставин, досудовим слідством вичерпані.

Керуючись ст. ст. 303,284 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, в порядку ст.303 КПК України, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1