Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/4270/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.08.2023 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в режимі відеоконференції з ДУ "Райківська виправна колонія" (№73) з обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000063 від 06.01.2019 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Фастів, зареєстованого в АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, востаннє

вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12.11.2019 року ч. 1 ст.162, ч. 2 ст.185, ч. 3 ст.185, ч. 2 ст.289, ст.395 КК, який скасовано вироком Київського апеляційного суду від 16.06.2021 року, призначено остаточне покарання ОСОБА_3 на підставі ч. 1 ст.70 КК України шість років позбавлення волі;

вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04.03.2020 року за ч.2 ст.289, ч. 3 ст.185, ст. 70 КК України до покарання у виді шести років позбавлення волі;

згідно із ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19.11.2021 року визначено порядок застосування покарання засудженому ОСОБА_3 за вироками Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12.11.2019 року та 04.03.2020 року, на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначивши остаточне покарання - шість років позбавлення волі;

вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21.10.2022 року за ч. 3 ст.185, ч.1 ст.162, ч.2 ст.289 КК України, ст. 71 КК України до покарання у виді шість років один місяць позбавлення волі без конфіскації майна; за ухвалою Київського апеляційного суду від 07.03.2023 року вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області за ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України від 21.10.2022 року змінено, визначено остаточне покарання за ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України, ст. 70, ч.4 ст.70 КК України у виді позбавлення волі шість років один місяць без конфіскації майна,

за участю прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

встановив:

06.01.2019 року, приблизно о 00 год. 10 хв., ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: м. Київ, пр-т Правди, 94 на зупинці громадського транспорту, де побачили незнайомого чоловіка, який сидів на вказаній зупинці громадського транспорту. В подальшому у ОСОБА_6 виник словесний конфлікт із вказаним невідомим чоловіком, який одразу ж переріс у штовханину.

Під час конфлікту ОСОБА_3 , який перебував поруч помітив в руках у невідомого чоловіка мобільний телефон чорного кольору та портмоне. В цей момент у ОСОБА_3 виник злочинний намір, направлений на повторне відкрите викрадення майна потерпілого, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для його життя та здоров`я.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_3 підійшов до потерпілого з боку та ривком вихопив у нього з руки мобільний телефон «Nokia Lumia» S/N: НОМЕР_1 , вартістю 1200 грн., та портмоне, в якому знаходились наступні документи: паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Іллінецьким РВ УМВС України в Вінницькій області, 19 січня 1998 року на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та акредитаційна картка № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_7 , які для потерпілого матеріальної цінності не представляють.

Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди в розмірі 1200 грн. 00 коп.

Своїми діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України визнав у повному обсязі, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті та погодився з правовою кваліфікацією висунутого йому обвинувачення. Так, 06.01.2019 року перебував із товаришем на зупинці, в якого виник конфлікт із незнайомим чоловіком, який переріс у штовханину. Під час конфлікту побачив у потерпілого чоловіка мобільний телефон та портмоне, підійшов до нього та ривком вихопив з руки мобільний талефон та портмоне, в якому знаходились паспорт громадянина України та картка. У вчиненому кається.

Потерпілий ОСОБА_7 в призначене судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що цивільний позов подавати не буде.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненому кримінальному правопорушенні, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням даних, що характеризують особу винного. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, вони не викликають сумнівів у добровільності їх позицій. Судом роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд встановив, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненого повторно.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, є рецидив злочину.

Суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини, щирому каятті.

Крім цього, суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, непрацевлаштований, неодружений, не працюючий.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції статті, якою визначена кримінальна відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.

Судом встановлено, що вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21.10.2022 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 3 ст.185, ч.1 ст.162, ч.2 ст.289 КК України, ст. 71 КК України до покарання у виді шість років один місяць позбавлення волі без конфіскації майна.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07.03.2023 року вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області за ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ст.71 КК України від 21.10.2022 року змінено, визначено остаточне покарання за ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України, ч.4 ст.70 КК України у виді позбавлення волі шість років один місяць без конфіскації майна.

При цьому, як роз`яснила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 25.06.2018 (справі №511/37/16-к) правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК України, застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому злочині, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин. При цьому суд зобов`язаний в остаточне, призначене за сукупністю злочинів, покарання зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Таким чином, суд призначає покарання з урахуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України.

Крім того, відповідно до ст. 72 КК України ОСОБА_3 необхідно зарахувати частково відбуте покарання за попереднім вироком суду.

Відтак, виходячи із принципів справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 65 КК України покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та не становитиме особистий надмірний тягар для особи.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Як встановлено судом, витрати на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи №2843/19-53 від 18.02.2019 року складають 1430 грн.

Таким чином, до стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави підлягають витрати за проведення вищезазначеної експертизи в сумі 1430 грн.00 коп.

Дане кримінальне провадження за протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи розподілено судді ОСОБА_1 24.03.2021 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не обирався. На даний час ОСОБА_3 знаходиться в установі, де відбуває покарання у виді позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід обчислювати з дня проголошення вироку Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21.10.2022 року - з 21.10.2022 року.

Попереднє ув`язнення під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає зарахуванню в строк відбуття покарання.

Керуючись ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень до покарання за даним вироком, шляхом часткового складання призначених покарань, частково приєднати покарання за ухвалою Київського апеляційного суду м.Києва від 07.03.2023 року, призначивши остаточно до відбування ОСОБА_3 покарання у виді 6 (шести ) років 2 (двох) місяців позбавлення волі, без конфіскації майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з з 21 жовтня 2022 року.

Відповідно до вимог ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання :

- строк попереднього ув`язнення з 09 березня 2019 року по 07 травня 2019 року та часткове відбуте покарання за попередніми вироками з урахуванням ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області з 08 вересня 2020 року по 20 жовтня 2022 року.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

-паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий Іллінецьким РВ УМВС України в Вінницькій області, 19 січня 1998 року на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та акредитаційна картка № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_7 , які поміщено до поліетиленового пакету експертної служби МВС №0995041 - залишити у власності потерпілого ОСОБА_7

-картонну заводську коробку переважно синього кольору, на якій зображено мобільний телефон та напис білого кольору на синьому фоні «Nokia Lumia 1020» - повернути потерпілому ОСОБА_7 .

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення судової експертизи в сумі 1430 грн. 00 коп. (одна тисяча чотириста тридцять грн. 00 коп.).

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1