Справа № 308/1309/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

15.11.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , розглянув кримінальне провадження № 11-сс/4806/54/22 за апеляційною скаргою захисника підозрюваної ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.02.2022 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної за ч.3 ст.187 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 02.02.2022 клопотання слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 задоволено.

Застосовано щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 23 год. 27.03.2022 без визначення розміру застави відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

Строк тримання ОСОБА_9 під вартою постановлено рахувати з моменту її затримання - 23 год. 30.01.2022.

Як встановлено слідчим суддею місцевого суду, з внесеного слідчим клопотання та доданих до нього матеріалів слідує, що 30.01.2022, біля 11 год., в м. Ужгород, по вул. Другетів, ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та іншою на даний час невстановленою досудовим розслідуванням особою, здійснили розбійний напад з метою заволодіння чужим майном, проникнувши до середини будинку АДРЕСА_2 , із застосуванням фізичного насильства, яке виражалося у формі поштовху потерпілої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає у вищезазначеному будинку, внаслідок чого цій потерпілій завдано тілесні ушкодження у вигляді перелому правої руки.

В подальшому вищевказані особи з метою протиправного вилучення майна, використовуючи кухонний ніж, погрожували потерпілій ОСОБА_11 застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, а саме вбивством, незаконно заволоділи грошовими коштами у сумі 2000 грн та банківською карткою «ПриватБанку», оформленою на ім`я потерпілої, після чого з місця події разом із викраденим майном зникли у невідомому напрямку, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчинений за попередньою змовою групи осіб, поєднаний з проникненням у житло.

30.01.2022, о 23 год., ОСОБА_9 затримано згідно ст.208 КПК України, а 31.01.2022, о 18 год. 05 хв., повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_9 , злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

1)протоколами:

- прийняття заяві від ОСОБА_11 ,

- огляду місця події та автомобіля,

- допиту: потерпілої ОСОБА_11 , свідків: ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ,

- затримання ОСОБА_9 ,

- пред`явлення для впізнання за фотознімками з потерпілою ОСОБА_11 та зі свідком ОСОБА_13 ;

2)повідомленнями про підозру ОСОБА_9 та ОСОБА_14 ;

3) письмовим поясненням підозрюваного ОСОБА_14 .

Слідчий зазначає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою без визначення розміру застави не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, встановленим у даній справі:

- переховування від органів досудового розслідування та суду через тяжкість покарання за ч.3 ст.187 КК України - позбавлення волі строком до дванадцяти років, що загрожує підозрюваній ОСОБА_9 у випадку ухвалення обвинувального вироку суду;

- незаконний вплив на потерпілу ОСОБА_11 , яка є особою похилого віку та проживає сама, свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , які ще не допитані в суді, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_9 може наважитися та вдатися до протиправних дій до свідків, потерпілої з метою зміни їх показань на свою користь, про що свідчить той факт, що підозрювана ОСОБА_9 безпосередньо бачила потерпілу та свідків, знає їх місце проживання;

- підозрювана ОСОБА_9 може вчинити інше кримінальне правопорушення - засуджена 25.01.2019 за ч.3 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на чотири роки та один місяць.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_9 належних висновків не зробила, бажання стати на шлях виправлення не має та продовжує свою злочинну діяльність, вчиняючи ряд корисливих тяжких злочинів.

Висновки сторони обвинувачення, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим кримінальним процесуальним законом є не припущенням, а об`єктивною дійсністю.

У зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваної, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту.

З цих підстав більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава не зможуть запобігти ризикам, визначеним ч.1 ст.177 КК України, а підозрювана буде мати можливість незаконно впливати на свідків та потерпілу, спотворити або знищити речові докази, які залишились на зберіганні у потерпілої, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватися від органів досудового розслідування.

За таких обставин слідчий у клопотанні просить застосувати щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк шістдесят діб.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя врахував вимоги п.п. 3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув?язнення.

ЄСПЛ у рішенні в справі «Летельє проти Франції» зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув?язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув?язнення може бути застосоване.

Суд зобов?язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений у ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Слідчим суддею враховується рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення - рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», п.1 ч.1 ст.178 КПК України - слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Слідчий суддя на даному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

З клопотання слідчого вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчинений за попередньою змовою групи осіб, поєднаний з проникненням у житло.

Відповідно до ст.12 КК України передбачений ч.3 ст.187 КК України злочин відноситься до категорії особливо тяжких, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від семи до дванадцяти років.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їй злочину підтверджується протоколами: прийняття заяви від ОСОБА_11 , огляду місця події та автомобіля, допиту потерпілої ОСОБА_11 та свідків: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , затримання ОСОБА_9 , пред`явлення для впізнання за фотознімками з потерпілою ОСОБА_11 та свідком ОСОБА_13 ; поясненнями підозрюваного ОСОБА_14 .

Окрім цього, слідчим суддею у даній справі взято до уваги те, що злочин, в якому підозрюється ОСОБА_9 , вчинено із застосуванням до потерпілої насильства відносно особи похилого віку.

Вказані обставини в своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_9 схильна до вчинення нових злочинів.

Враховуючи зазначене, а також тяжкість інкримінованого підозрюваній злочину, слідчий суддя визнав наявними ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_9 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілу, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, що в свою чергу, свідчить про те, що жоден із більш м?яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_9 інкримінується вчинення злочину із застосуванням насильства.

Враховуючи дану обставину, слідчий суддя визнав за можливе відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваної ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_15 просить скасувати наведену вище ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 02.02.2022 щодо її підзахисної та постановити нову, якою відмовити у задоволенні наведеного вище клопотання слідчого про обрання відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з таких підстав.

Захисник вважає оскаржену нею у даній справі ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою, постановлення якої супроводжувалося, на її думку, неповнотою судового розгляду, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а тому вона підлягає скасуванню.

Адвокат ОСОБА_15 вважає, що слідчий та прокурор підставність свого клопотання про тримання під вартою ОСОБА_9 не довели.

Це об?язкові підстави, які має довести в судовому засіданні сторона обвинувачення, тому відповідно до ч.2 ст.194 КПК України слідчий суддя, суд зобов?язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Прокурор наявність таких підстав не довів, а в матеріалах справи не містяться докази того, що відносно ОСОБА_9 слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В матеріалах даноїсправи є підтвердження того, що ОСОБА_9 має постійне місце проживання та реєстрації з сім?єю, а на утриманні дитину.

В судовому засіданні захисником ОСОБА_15 зазначалося, що є підстави для обрання ОСОБА_9 більш м?якого запобіжного заходу, не пов?язаного з триманням під вартою, передбаченого ч.1 ст.181 КПКУ у виді домашнього арешту.

Не зважаючи на те, що оголошена підозра ОСОБА_9 є, на думку захисника, необґрунтованою, слідчий суддя місцевого суду навіть не визначив відповідний розмір застави згідно ч.3 ст.183 КПК України.

Прокурор, на думку захисника, не довів наявності підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ст.177 КПК України.

За таких обставин порушено і ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою держава Україна, як Висока Договірна Сторона гарантує кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі І цієї Конвенції.

Насамперед оскаржена захисником ухвала слідчого судді від 02.02.2022 порушує вимоги ст.ст. 5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: право на свободу та особисту недоторканність, право на справедливий суд - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Апеляційний розгляд даної справи відбувся без участі підозрюваної ОСОБА_9 та її захисника ОСОБА_15 , які не виявили бажання бути присутніми в судовому засіданні, що не суперечить ст.422 КПК України.

Вивчивши матеріали даного кримінального провадження, обговоривши доводи сторін, апеляційний суд визнає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_15 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.117 КПК України застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним чи обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється чи обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м?яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , слідчий суддя дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання вказаного запобіжного заходу, а саме: мету і підстави застосування запобіжного заходу; обставини, що враховуються при його обранні і дав їм належну оцінку.

Жодних порушень кримінального процесуального закону слідчим суддею місцевого суду, допущених під час розгляду даної справи апеляційним судом не встановлено.

Слідчий суддя обґрунтовано мотивувала свій висновок про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою без визначення розміру застави згідно п.1 ч.4 ст.183 КПК України - слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

У клопотанні слідчого наведено переконливі дані про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_9 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, що підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

Таким чином, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 176,177,178,183,193,194,197 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , даних про її особу, при відсутності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, дійшов до висновку про необхідність застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Така позиція слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 176-178, 183 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Апеляційний суд також обґрунтованим визнає й висновок слідчого судді про те, що існують передбачені законом ризики, зокрема, ризики того, що ОСОБА_9 , перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вищевказані висновки слідчого судді апеляційний суд вважає такими, що узгоджуються з вимогами закону, визнаються доведеними та належним чином обґрунтованими.

З урахуванням доведеності вищевказаних ризиків, апеляційний суд також обґрунтованим вважає й висновок слідчого судді про те, що інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваної, при цьому також обґрунтовано враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, а також взято до уваги дані про особу підозрюваної ОСОБА_9 .

Жодних істотних або інших порушень кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, з постановленням нової апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, справу вирішено з дотриманням вимог статей 177,178,183,193,194,196,197 КПК України, оскаржене у даній справі рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими.

Керуючись ст.ст. 404,407,418,419,422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.02.2022 щодо ОСОБА_5 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ч.4 ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: