справа № 361/2125/21
провадження № 1-кп/361/391/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2023 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Бровари Київської області у режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000106 від 02 лютого 2021 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ковалин Переяслав-Хмельницького району Київської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

- 02 жовтня 2020 року вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

- 23 лютого 2022 року вироком Київського апеляційного суду від 23 лютого 2022 року за ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 3 місяці,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

02 лютого 2021 року приблизно о 04 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи на вулиці за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Я. Мудрого, 28, діючи з прямим умислом та без мети безоплатно чи за винагороду у будь-якій формі передавати наркотичний засіб іншій особі, добровільно видав працівникам поліції 0,045 г метадону (фенадону) та 0,079 г сильнодіючого лікарського засобу дифенгідраміну (димедролу).

У подальшому ОСОБА_4 мав прямий умисел на зберігання та вживання наркотичних засобів без мети збуту.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, визнав повністю. При цьому дав суду показання, що повністю відповідають викладеним у вироку обставинам вчинення кримінального правопорушення. Про вчинене розкаявся, обіцяв більше не вчиняти кримінальні правопорушення.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів у справі щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їхньої позиції немає; останнім роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи, які не досліджувалися в суді, в апеляційному порядку.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Судом створено необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їхніх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист.

Враховуючи пояснення обвинуваченого, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд дійшов до висновку, що вина обвинуваченого доведена «поза розумним сумнівом» у повному обсязі та суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, вчиненому протягом року після засудження за цією статтею.

Підстав відповідно до частини третьої статті 337 КПК України для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст. ст. 65 67 КК України, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до положень статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдання фізичних страждань або приниження людської гідності.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Надаючи оцінку особистості обвинуваченого ОСОБА_4 , суд зазначає, що останній щиро розкаявся у вчиненому, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття, обставини, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

Суд вважає, що підстави застосування ст. ст. 69, 69-1 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відсутні.

З урахуванням вищевикладених обставин у справі, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, оскільки обставини встановлені під час судового розгляду свідчать, що ОСОБА_4 схильний до вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних речовин, при цьому не скористався наданою йому можливістю довести своє виправлення без відбування реальної міри покарання, вчинивши злочин під час перебування на випробувальному терміні, що на думку суду, свідчить про його стійку схильність до вчинення кримінальних правопорушень та не сприйняття встановлених суспільних правил поведінки та можливих негативних наслідків від вчинення протиправних ним діянь як для себе, так і для оточуючих. І на таку його поведінку не впливає і реальна небезпека можливості застосування щодо нього покарання у вигляді позбавлення волі, яке було визначене попереднім вироком суду. А тому останньому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах встановлених у санкції статті. На думку суду, такий вид покарання буде достатній, як кара для обвинуваченого та є необхідним для виправлення останнього та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами та відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Разом із цим, вироком Київського апеляційного суду від 23 лютого 2022 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 3 місяці.

Таким чином, після постановлення вказаного вироку ОСОБА_4 визнається винуватим у вчиненні іншого кримінального правопорушення, вчиненого ним до постановлення попереднього вироку, тому призначати покарання необхідно з урахуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого у цьому кримінальному провадженні не застосовувався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази у провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368 - 371, 374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та за вироком Київського апеляційного суду від 23 лютого 2022 року призначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 5 (п`ять) місяців.

Процесуальні витрати: на проведення експертизи у сумі 1 307 (одна тисяча триста сім) гривень 60 коп. для проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів (висновок експертизи № СЕ-19/111-21/5529-НЗПРАП від 16 лютого 2021 року) стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1