1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/4474/22 1-кп/335/328/2023
09 травня 2023 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
Прокурор в підготовчому судовому засіданні зазначив, що обвинувальний акт складений у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, необхідно призначити його до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, підстави для повернення обвинувального акта чи закриття кримінального провадження відсутні. Справа надійшла до суду з дотриманням правил підсудності.
Захисники обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - адвокати ОСОБА_6 , ОСОБА_7 вважають, що наявні підставі для повернення обвинувального акту прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам Кримінального процесуального закону України та порушенням в ході досудового розслідування норм кримінального процесуального закону. Так, обґрунтовуючи вказані доводи, захисники послалися на те, що з обвинувального акту вбачається, що внаслідок інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення завдано тяжкі наслідки громадським інтересам, зокрема Департамент освіти і науки Запорізької міської ради не отримав орендної плати у розмірі 1 078 087, 48 грн. Проте в обвинувальному акті в порушення вимог ст. 291 КПК України не вказано відомості про потерпілих у кримінальному провадженні, що позбавляє суд визначити межі судового розгляду.
Крім того, захисником ОСОБА_6 подано клопотання в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту з належного ОСОБА_4 транспортного засобу. В обґрунтування якого, посилається на те, що ані в позовній заяві, ані в доданих до неї додатках немає обґрунтованого розрахунку позовних вимог, співрозмірності суми позову вартості арештованого майна, що порушує права власника на мирне володіння та користування належним майном.
Також захисником ОСОБА_6 подано клопотання про залишення позову прокурора в інтересах Запорізької міської ради до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення суми шкоди, оскільки позов подано від імені держави особою, яка не має повноважень на ведення справи.
Окрім того, захисником ОСОБА_6 подано скаргу про скасування постанови начальника СВ ВП № 4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 від 26.05.2022 року про залучення до провадження як потерпілого Запорізьку міську раду, вважаючи, що вказана особа є не належним потерпілим у кримінальному провадженні.
Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтримали захисників.
Прокурор просив відмовити у задоволенні клопотань та скарги захисника.
В судове засідання представник Запорізької міської ради не з`явився, на адресу суду від першого заступника міського голови Запорізької міської ради з питань діяльності виконавчих органів ОСОБА_9 надійшли листи, зі змісту яких слідує, що Запорізька міська рада не є потерпілим у кримінальному провадженні та просить суд здійснювати розгляд кримінального провадження без залучення представника Запорізької міської ради.
Суд, вислухавши думку учасників підготовчого судового засідання, оглянувши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до висновку про повернення обвинувального акта прокурору за наступних підстав.
Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування розділ ІІ п. 5 начальником СВ ВП № 4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 від 26.05.2022 року прийнято постанову про залучення до провадження як потерпілого - юридичну особу Запорізьку міську раду.
Так, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, передбаченими ст. 7 КПК України, таким як верховенство права і законність.
Згідно ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.
Таким чином, відповідно до норм КПК України обвинувальний акт - це процесуальний документ про закінчення досудового розслідування, який відповідно до ст. 291 КПК України складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.
Норма ч. 2 ст. 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, які передбачені пп. 1-9 цієї частини вказаної статті.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого, у тому числі місце їх проживання для забезпечення своєчасного та належного повідомлення потерпілого про час та місце проведення судових засідань (в тому числі і підготовчого).
Разом з цим, в порушення вказаної норми, обвинувальний акт не містить інформації про потерпілого у даному кримінальному провадженні та адреси його місцезнаходження. Між тим, з матеріалів обвинувального акту вбачається, що, на думку сторони обвинувачення, дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спричинили тяжкі наслідки.
В обвинувальному акті йдеться про те, що внаслідок інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення завдано тяжкі наслідки громадським інтересам, зокрема Департамент освіти і науки Запорізької міської ради не отримав орендної плати у розмірі 1 078 087, 48 грн., чим було спричинено тяжкі наслідки громадським інтересам.
Зі змісту позову прокурора, поданого ним в порядку кримінального судочинства, вбачається, що всю шкоду від інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення прокурор просить стягнути з обвинувачених на користь Запорізької міської ради.
Отже не зазначення в обвинувальному акті в порушення вимог п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України відомостей про потерпілого, свідчить про те, що стороною обвинувачення не в повній мірі визначено коло осіб, які мають брати участь у кримінальному провадженні і підлягають виклику у судове засіданні, що перешкоджає призначенню судового розгляду, тягне за собою порушення прав та законних інтересів всіх сторін кримінального провадження.
Крім того, наведена невідповідність обвинуваченого акту позбавляє суд визначити межі судового розгляду щодо обвинувачених з огляду на положення ч.1 ст.337 КПК України.
На підставі викладеного суд надходить до висновку про те, що обвинувальний акт відносно відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, підлягає поверненню прокурору для приведення його у відповідність з вимогами ст. 291 КПК України.
Крім того, під час підготовчого провадження захисником ОСОБА_6 подано клопотання в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту з належного ОСОБА_4 транспортного засобу.
Згідно із ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З обставин справи вбачається, що арешт на належне обвинуваченому ОСОБА_4 майно - транспортний засіб VOLKSWAGEN GOLF, модель XXP010663, д.н.з. НОМЕР_1 , дата випуску 2007 рік, номер кузову НОМЕР_2 , накладено ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.07.2022 року (справа № 333/850/22 провадження № 1-кс/333/722/22 з метою відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення (п. 4 ч. 2 ст. 170 КК України).
Цивільний позов у кримінальному провадженні складений прокурором лише 21.07.2022 року та вручений обвинуваченим 25.07.2022 року.
Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Отже на час накладення арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_4 був відсутній обґрунтований розмір цивільного позову у кримінальному провадженні.
Відповідно ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
Матеріали цивільного позову не містять підтверджених даних про співмірність розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові вартості арештованого майна та такі дані не наведені прокурором на спростування доводів власника майна.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
З урахуванням вищезазначеного, подальше збереження арешту майна може спричинити неправомірне втручання держави в мирне володіння майном, що буде порушенням ст. 1 першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що є неприпустимим, таким чином накладений арешт на майно обвинуваченого підлягає скасуванню.
Разом з цим, клопотання захисника ОСОБА_6 про залишення позову прокурора в інтересах Запорізької міської ради до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення суми шкоди, оскільки позов подано від імені держави особою, яка не має повноважень на ведення справи не підлягає задоволенню в силу вимог ст.ст. 128, 129 КПК України.
Окрім того, захисником ОСОБА_6 подано скаргу про скасування постанови начальника СВ ВП № 4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 від 26.05.2022 року про залучення до провадження як потерпілого Запорізьку міську раду, вважаючи, що вказана особа є не належним потерпілим у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, можливість оскарження яких не передбачена частиною першою цієї статті, не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України.
Разом з тим, підготовче судове засідання в судовому провадженні є обов`язковою, самостійною стадією кримінального процесу, основною метою проведення якого є визначення судом можливості на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду. Виходячи зі змісту ч. 3 ст. 314 та ст. 315 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти обмежене коло рішень та вирішити питання, пов`язані з призначенням кримінального провадження до судового розгляду.
Під час підготовчого судового засідання, суд не вправі оцінювати процесуальні дії (бездіяльність) та рішення органу досудового розслідування, в тому числі щодо правильності визнання певної особи потерпілою, оскільки відповідно до ст.ст. 314 - 316 КПК України з`ясування таких обставин виходить за межі компетенції суду на стадії підготовчого провадження, такі обставини можуть бути досліджені під час судового розгляду. Отже, викладені у вказаній скарзі факти та обставини не можуть бути предметом дослідження судом під час підготовчого судового засідання.
З огляду на те, що сторона захисту у скарзі та у наданих суду поясненнях просить зазначені нею порушення норм кримінального процесуального закону органом досудового розглянути саме під час вирішення питання про призначення кримінального провадження до судового розгляду, суд вважає за необхідне визнати такі скарги передчасними, у зв`язку з чим відмовити у їх задоволенні. При цьому сторона захисту не позбавлена права під час судового розгляду посилатися на встановлені нею порушення КПК України, зокрема, під час дослідження доказів по справі.
Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, -
Клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 в порядку статті 174 КПК України про скасування арешту майна - задовольнити.
Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.07.2022 року (справа № 333/850/22 провадження № 1-кс/333/722/22 арешт (шляхом тимчасової заборони розпоряджатися, відчужувати та забороною на вчинення реєстраційних дій) на транспортний засіб VOLKSWAGEN GOLF, модель XXP010663, д.н.з. НОМЕР_1 , дата випуску 2007 рік, номер кузову НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 .
Клопотання захисника ОСОБА_6 про залишення позову без розгляду та про скасування постанови начальника СВ ВП № 4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 від 26.05.2022 року про залучення до провадження як потерпілого Запорізьку міську раду - залишити без задоволення.
На ухвалу суду про повернення обвинувального акту прокурору може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом 7 днів з дня її проголошення.
Головуючий суддя ОСОБА_1