ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/1057/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/303/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.185 КК України
УХВАЛА

Іменем України

12 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Московського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2022 року стосовно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, який працює неофіційно, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 07.11.2003 Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 115 КК України, ст. 70 КК України до 9 років позбавлення волі, звільненого 16.11.2009 з Дергачівської ВК Харківської області (№109) умовно-достроково, невідбутий строк 2 роки 1 місяць 6 днів;

- 20.08.2010 Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 187, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 20.06.2013 з Темнівської ВК Харківської області (№100) умовно-достроково, невідбутий строк 2 місяці 3 дні;

- 09.04.2014 Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 07.11.2014 Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

- 10.06.2015 Харківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 10.04.2018 з Жовтневої ВК Харківської області (№17) умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 9 місяців,

засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Крім того, цим же рішенням суду вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку, ОСОБА_7 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив, та, маючи не зняті та не погашені в установленому законом порядку судимості, вчинив новий умисний корисливий злочин проти власності.

Так, 30 липня 2022 року у період часу з 13-00 години по 17-00 годину, більш точний час не встановлений, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на території Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3», яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 46, помітив автомобіль швидкої медичної допомоги Citroёn Jumper, державний номерний знак НОМЕР_1 , бортовий номер НОМЕР_2 , у якому було відкрито вікно передньої пасажирської двері, в якому спав водій. У цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням до сховища, а саме - автомобіля швидкої медичної допомоги, в умовах воєнного стану, який було введено в Україні 24.02.2022 з 05-30 години на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ (зі змінами).

ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, вчинений повторно, умисно, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і, бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, а водій міцно спав за кермом вказаного автомобіля та втратив пильність, ОСОБА_8 проник через відкрите скло дверей до автомобіля та таємно викрав мобільний пристрій бригад ЕМД ПАК ОДС (захищений смартфон) ТМ «Sigma» PQ29, вартістю, згідно з висновком експерта, 1550,00 гривень, який належить Комунальному некомерційному підприємству Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф».

Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

У результаті умисних протиправних дій ОСОБА_9 спричинив матеріальні збитки КНПХОР «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф»,згідно з висновком судової товарознавчої експертизи на суму 1550 гривень 00 копійок.

Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище, вчинене в умовах воєнного стану.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок переглянути та призначити більш м`яке покарання з випробувальнимстроком.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого, який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі.

Як вбачається з вироку суду (т. 1 а. с. 37 - 39), фактичні обставини справи встановлені у порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, що позбавляє права учасників судового провадження оскаржувати їх.

Дії ОСОБА_7 суд правильно кваліфікував за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Перевіряючи вирок в частині призначеного покарання, апеляційний суд виходить з того, що відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, а також особу обвинуваченого.

Так, судом враховано, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за злочини проти життя й здоров`я, а також проти власності, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, не одружений, працює не офіційно.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції визнав його щире каяття, яке виражається у визнанні винуватості в обсязі обвинувачення, ставленні обвинуваченого до скоєного, осуду своїх дій,а рецидив злочинів визнав обставиною, що обтяжує покарання.

Санкція статті за якою обвинуваченого визнано винним передбачає покарання у виді

позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що саме покарання у вигляді позбавлення волі, буде відповідати вищезгаданим положенням кримінального Закону, з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину та особи обвинуваченого, який до цього вже декілька разів відбував покарання у виді позбавлення волі але належних висновків для себе не зробив.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції не вбачає законних та обґрунтованих підстав для задоволення апеляційних вимог обвинуваченого про пом`якшення призначеного покарання.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дотримався вимог процесуального та матеріального права, ухвалив законне й обґрунтоване рішення, а розмір призначеного покарання, виходячи з положення ст. 414 КПК України, за переконанням колегії суддів, не можна вважати явно несправедливим через суворість, як то вважає обвинувачений.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення, а оскільки апеляційною інстанцією не встановлені підстави для зміни чи скасування судового рішення, то вирок суду залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Вирок Московського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2022 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді