Номер провадження: 11-кп/813/407/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Київської окружної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 16.02.2022 у кримінальному провадженні №0004241, внесеному до ЄРДР 30.07.2013 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Одеси, громадянка України, з повною середньою освітою, не заміжня, не судима, має на утриманні двох малолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працевлаштована, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_8 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення в період з 29 липня 2013 року по 09 жовтня 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі.

Покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки за злочин, передбачений ст. 118 КК України, призначений цим вироком є таким, що повністю відбутий.

Позов потерпілого ОСОБА_9 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду у розмірі 100000 гривень. В іншій частині позову відмовлено.

Вироком також вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Оскаржуваним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнана винною в тому, що вона29.07.2013, приблизно о 21:00, перебуваючи в належній її матері квартирі АДРЕСА_2 , знаходячись в кухні разом зі ОСОБА_11 , 1961 р.н., з яким біля чотирьох років підтримувала фактичні шлюбні відносини і який з дозволу ОСОБА_8 та її матері проживав у них в квартирі протягом останніх трьох років, не маючи вільного доступу до квартири, під час конфлікту між ними, який виник внаслідок надуманих претензій і необґрунтованої дратливості ОСОБА_11 , образ і приниження людської гідності ОСОБА_8 , а також протиправних дій з його боку, який, перешкоджаючи ОСОБА_8 вийти з кухні та покликати на допомогу, викинув у вікно її мобільний телефон, видрав дроти стаціонарного телефону, схопив зі столу та кинув у ОСОБА_8 тарілку, завдав їй удар кулаком в область голови, схопив зі столу ножа, який заніс над головою, погрожуючи вбивством, вихопила у нього з руки ніж, яким, хаотично відмахуючись від нього із закритими очима, умисно нанесла ОСОБА_11 кілька ударів ножем в різні частини тіла, тим самим заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді: двох проникаючих колото-різаних поранень грудної клітини, в правій підключичній області, в лівій надключичній області з пошкодженням переднього середостіння, що відходять від аорти бронхіальних, перикардіальних, середостінних і стравохідних артерій з пошкодженням кореня лівої легені, сердечної сумки та легеневого стовбура, різані рани лівої щоки, грудної клітки зліва та лівої долонної поверхні, від яких ОСОБА_11 помер на місці події.

Наведені умисні дії ОСОБА_8 суд кваліфікував за ст. 118 КК України, як умисне вбивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає вирок суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Доводи обґрунтовує тим, що висновки суду щодо кваліфікації дій обвинуваченої за ст. 118 КК України не підтверджуються доказами дослідженими під час судового розгляду та містять істотні суперечності. Наголошує, що спосіб, знаряддя вчинення цього злочину, кількість, характер і локалізація поранень свідчить про те, що обвинувачена діяла виключно із прямим умислом, який був спрямований на заподіяння смерті ОСОБА_11 . Звертає увагу, що з урахуванням наданих стороною обвинувачення доказів, отриманих у судовому засіданні показів свідків, суд повинен був сприйняти покази ОСОБА_8 критично та зробити висновок про вчинення обвинуваченою злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Вказує, що судом першої інстанції не надано правової оцінки, наданими стороною обвинувачення належним доказам, які підтверджують обставини скоєння ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Просить вирок суду першої інстанції скасувати, ухвалити новий вирок яким визнати ОСОБА_8 винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі.

Крім цього просить повторно дослідити докази, а саме: протоколи огляду місяця події від 29.07.2013, допитати свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , дослідити відеофіксацію до протоколу слідчого експерименту від 31.07.2013, дослідити висновки судово медичних експертиз щодо встановлення причин смерті ОСОБА_11 №152-2598/13, 437.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення прокурора, потерпілого та його представника, які підтримали подану прокурором апеляційну скаргу у повному обсязі, обвинувачену та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частиною 3 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції, за клопотанням учасників судового провадження, зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Так заявляючи клопотання про повторне дослідження доказів у кримінальному провадженні та допит свідків прокурором не наведено жодних аргументованих обґрунтувань щодо необхідності повторного їх дослідження та допиту свідків.

В даному випадку, на переконання апеляційного суду, аргументи сторони обвинувачення про повторне дослідження доказів фактично зводяться до їх незгоди із правовою оцінкою, наданою судом першої інстанції в оскаржуваному вироку суду, а тому у задоволенні клопотання прокурора про повторне дослідження доказів кримінального провадження та допит свідків відмовлено, про що постановлено відповідну ухвалу.

Разом з тим, згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За правилами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Колегія суддів вважає, що вказані вимоги закону судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_8 дотримані.

Так, згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Крім цього, законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Кваліфікація злочину це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу кримінального правопорушення, передбаченого кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

Підставою кримінальної відповідальності є склад кримінального правопорушення, тобто сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно-небезпечне діяння як конкретний злочин.

Частиною 1 ст. 115 КК України, за якою пред`явлено обвинувачення ОСОБА_8 передбачає відповідальність за умисне вбивство, тобто за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

З об`єктивної сторони цей злочин характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, наслідком у вигляді смерті людини та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідком, а із суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом) коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає її настання.

Такі ж ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони характерні і для умисного вбивства, вчиненого при перевищенні меж необхідної оборони (ст. 118 КК України). Однак, на відміну від умисного вбивства, відповідальність за вчинення якого передбачена ст. 115 КК України, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 118 КК України, є мотив діяння захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

Згідно ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 36 КК України перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Зазначене узгоджується з висновком Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду справа №663/2520/16-к від 01.07.2021.

В свою чергу, сторона обвинувачення, посилаючись на показання свідків та трактуючи їх зміст вважає, що ОСОБА_8 вигадала реальність загрози її життя з боку ОСОБА_11 намагаючись уникнути суворої кримінальної відповідальності.

Обвинувачена ОСОБА_8 заперечила такі твердження та зазначила, що умислу на вбивство ОСОБА_11 не мала, удари йому ножем заподіяла, захищаючись від протиправного фізичного насильства і образ з його боку, погроз вбивством, які вона сприймала реально.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного судового рішення, судом першої інстанції аналізуючи зібрані та досліджені безпосередньо в судовому засіданні докази, які за своїм внутрішнім переконанням, ґрунтуються на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченої органом досудового слідства за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне вбивство іншої людини, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.

Так, жодний наданий стороною обвинувачення доказ, як сам по собі, так і в сукупності, не містить беззаперечних даних про наявність у ОСОБА_8 умислу на вбивство ОСОБА_11 з підстав помсти.

Навпаки, досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності свідчать про розвиток подій конфлікту між ОСОБА_8 і ОСОБА_11 , під час якого у ОСОБА_8 виникли обставини необхідної оборони, межі якої вона перевищила.

Допитана обвинувачена ОСОБА_8 яка вину у пред`явленому їй обвинуваченні за ч. 1 ст. 115 КК України не визнала, оскільки умислу на вбивство ОСОБА_11 вона не мала, зверталася до суду і до прокуратури з письмовим клопотанням про перекваліфікацію її дій з ч. 1 ст. 115 на ст. 118 КК України, оскільки вона усвідомлює, що саме від її дій настала смерть ОСОБА_11 , але вона вчинила такі дії, побоюючись за своє життя і здоров`я, а також життя і здоров`я її малолітньої дитини, захищаючись від образ, зневажливого ставлення і приниження, а також протиправного насильства і реальних погроз вбивства з його боку.

Про обставини події обвинувачена ОСОБА_8 показала, що вона проживала в квартирі своєї матері за адресою: АДРЕСА_3 разом із донькою ІНФОРМАЦІЯ_2 . Протягом чотирьох років до подій вона підтримувала фактичні шлюбні відносини зі ОСОБА_11 , 1961 р.н., який не є батьком її доньки. ОСОБА_11 давав їй гроші на господарство, але повністю він її не утримував. Він дуже добре відносився до її доньки. ОСОБА_11 з її дозволу, а також з дозволу її матері став проживати в їх квартирі протягом останніх трьох років. ОСОБА_11 мав ключ від парадної будинку, а безпосередньо від квартири він ключа не мав, а тому не мав вільного доступу до квартири. Доглядом за дитиною ОСОБА_8 і допомогою по господарству займалася наймана особа няня - ОСОБА_13 . Далі обвинувачена показала, що на початку відносин між нею і ОСОБА_11 у них виникли нормальні стосунки. Разом з тим, між ОСОБА_11 і її матір`ю склалися неприємні стосунки, через те, що мати засуджувала зв`язки доньки з чоловіком, який набагато старший за неї. ОСОБА_11 сторонився її матір та друзів їх родини, уникав з ними спілкування та у їх присутності відчував себе некомфортно, демонстрував дратливість. Поступово відносини між нею і ОСОБА_11 стали псуватися і останні два роки їх сумісного проживання стали супроводжуватися сварками, образами з боку ОСОБА_11 , приниженням її гідності через його нестерпний характер. Він неодноразово дозволяв собі піднімати на неї руку, спричиняючи їй тілесні ушкодження. При цьому ОСОБА_11 став поводити себе, як господар, хоча ніяких прав стосовно житла, що йому не належало, він не мав. Якось, ОСОБА_11 став вимагати, щоб її мати звільнила для них цю квартиру, переїхала до себе, до іншої квартири. Такі вимоги ОСОБА_11 ґрунтувалися на їх спільному, тяжкому матеріальному становищі, бо їм спочатку приходилося винаймати квартири та проживати за різними адресами. Пізніше ОСОБА_11 власно став забороняти їй спілкуватися з мамою і підтримувати стосунки з друзями. В продовження обвинувачена показала, що для святкування дня народження її матері - ОСОБА_15 29.07.2013 у вечері до неї прийшла подруга їх родини ОСОБА_12 . ОСОБА_15 в цей час фактично була за межами України. Як далі показала обвинувачена, вона не бажала святкувати день народження матері за її відсутністю, але демонструючи гостинність, отримавши привітання від ОСОБА_12 , запросила ту на вечерю. 29.07.2013 у вечері вдома були вона, її малолітня дитина із нянею і ОСОБА_12 . Під час вечері вона разом із ОСОБА_12 вживала шампанське, яке принесла остання. ОСОБА_11 , повертаючись до дому, подзвонив їй, і запитав, що потрібно купити. Вона повідомила йому, що до них прийшли гості. Дізнавшись від неї по телефону про гостей, ОСОБА_11 висловив претензії їй, чому вона напередодні не повідомляла його про свої плани, розлютився, висловив їй своє незадоволення їх присутністю у квартирі. Повернувшись до квартири, ОСОБА_11 був напідпитку і злим, з агресивним настроєм, він не скривав від присутніх свого роздратування, та своєю поведінкою демонстрував своє незадоволення гостями, спочатку на запрошення не сідав за святковий стіл, з горла пляшки здійснив кілька ковтків горілки, потім присів за стіл, за яким продовжував пити горілку. При цьому він не соромлячись гостей, принижуючи її, підняв тост за упокій души її матері, хоча мати була жива. Він став при гостях пред`являти їй претензії, що слово за слово несподівано переросло у з`ясування стосунків між ними із взаємними претензіями і образами. Спочатку вона, знаючи нестерпний характер ОСОБА_11 , намагалася заспокоїти його, пропонувала йому йти відпочивати в іншу кімнату і лягати спати, але він її не слухав, став поводити себе більш агресивніше, став соромити її ні за що і принижуючи її гідність. В цей час няня пішла з квартири, а ОСОБА_12 із її, ОСОБА_8 , донькою закрилися у дальній кімнаті, щоб малеча не чула сварки. В продовження обвинувачена показала, що ОСОБА_11 і вона залишились на кухні одні. Вони докоряли один одному на підвищених тонах. Вона намагалася заспокоїти ОСОБА_11 , просила його піти з її житла, але той не слухав її і продовжував заводитися, проявляючи агресію. Вона стала погрожувати йому, що покличе на допомогу, на що він схопив її мобільний телефон і викинув у відкрите на кухні вікно, а її штовхнув в коридор. Вона потягнулася до стаціонарного телефону в коридорі, але ОСОБА_11 вирвав дроти цього телефону, а також обірвав дроти домофону, заштовхнув її назад до кухні. Вона плеснула йому в обличчя водою зі стакана, але ОСОБА_11 це ще більше розлютило і він схопив тарілку зі столу і кинув в неї. Вона намагалась вийти з кухні, але ОСОБА_11 перегородив їй прохід і вдарив її кулаком по голові. Вона, будучі уся у сльозах, сказала йому йти геть, бо вона більше його не кохає, що між ними всі стосунки закінчені, що вона зустрічається з іншим чоловіком, хоча насправді вона не зраджувала йому. Тоді ОСОБА_11 схопив ніж зі столу, замахнувся ним і сказав, що вб`є її. Вона дуже злякалася за себе і доньку, погроза була реальною, будучі схвильованою, вона, захищаючись, також підняла руки в гору, будучи зі ОСОБА_11 одного зросту, схопилася за ножа, і стоячи обличчям один до одного, їй якось вдалося вирвати у нього ніж, яким вона почала наносити удари у хаотичному порядку, не дивлячись куди та не рахуючи їх кількість, бо очі були закриті. Вона не мала наміру його вбивати, все трапилося миттєво. Від ударів ножем ОСОБА_11 впав на підлогу із кухні в коридор. Коли вона це побачила, то сильно заголосила, машинально викинула ніж у відкрите вікно кухні, кинулася до нього перевіряти йому пульс, гадала, що у нього больовий шок, стала обливати його водою, намагаючись його привести до тями. На її крик прибігла ОСОБА_12 з її, ОСОБА_8 , донькою. Вона, ОСОБА_8 , не знала що робити, як убезпечити доньку від виду крові, якої було забагато. Для того, щоб донька не бачила кров, вона почала її змивати водою та футболкою ОСОБА_11 . ОСОБА_12 на її прохання побігла до сусідів викликати швидку допомогу, бо в квартирі засобів зв`язку не було. Приїхала швидка допомога і міліція. Після її затримання співробітниками міліції було організовано її медичне освідування, яке встановило у неї наявні тілесні пошкодження на обличчі, руці і плечі. Вона у скоєному щиро кається, та під час судового провадження висловлювала стороні обвинувачення і потерпілому жаль з приводу вбивства людини, просила вибачення за скоєне у суду.

Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні під час допиту показав, що ОСОБА_11 є його батьком. Батько розлучився із матір`ю на початку 2000 років і проживав окремо. Він, ОСОБА_9 , після розлучення батьків біля десяти років жив з матір`ю, а з 2010 року став жити окремо і від неї. Він працював з батьком на підприємстві з ремонту автомобілів. ОСОБА_8 він знає давно, зі школи, бо вони однокласники. Він знав, що ОСОБА_8 з його батьком декілька років разом жили. Це йому не подобалося і батько знав про це. Дрібниць і про характер відносин батька і ОСОБА_8 йому нічого не відомо. Він сварок між ними не бачив, батько та обвинувачена нічого йому з цього приводу не розповідали, будь-яких ревнощів до неї батько не проявляв. Як далі показав потерпілий, за період стосунків між його батьком і ОСОБА_8 , він жодного разу не відвідував їх. Вважає, що батько утримував ОСОБА_8 , бо та ніде не працювала. Вона кілька разів приходила до батька на роботу у стані алкогольного сп`яніння, що батьку не подобалося і він якнайшвидше намагався ОСОБА_8 сховати з очей працівників. Від працівників автомобільної майстерні він також чув, що на руках батька інколи з`являлися то опіки, то подряпини, і як говорив їм сам батько, це сліди від побутових стосунків із ОСОБА_8 , то вона окропом його ошпарить, то ще щось. Він не був присутнім при події 29.07.2013. Йому подзвонив судовий експерт та повідомив, що його батька вбили. Про обставини злочину йому стало відомо пізніше від працівників поліції, що ОСОБА_8 умисно пошматкувала ножем його батька та безжалісно вбила. В цей день батько підвіз його до дому в 19.00 і вони розсталися. Куди батько поїхав, йому не відомо, але з часом він зрозумів, що той поїхав до ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що 29.07.2013 року після обіду вона прийшла додому к ОСОБА_8 , до квартири АДРЕСА_2 , щоб привітати її з днем народження її матері, з якою дружила, та принесла з собою пляшку шампанського. Вони на кухні швидко накрили святковий стіл, стали вечеряти, під час чого вживали шампанське. На столі були кухонні ножі. За столом була вона, няня, ОСОБА_8 і її донька. Коли прийшов додому ОСОБА_11 то він з порогу проявив своє незадоволення, агресію, розмовляв з ОСОБА_8 підвищеним тоном, іноді кричав на неї. ОСОБА_11 спочатку демонстративно не сідав за святковий стіл, а потім оголений до поясу сів за стіл. За столом він ображав ОСОБА_8 , принижував її, погано відзивався про її матір. Чим була викликана така бурхлива поведінка ОСОБА_11 свідкові не відомо. В цей час няня під приводом власних справ пішла з квартири. ОСОБА_8 спочатку умовляла ОСОБА_11 заспокоїтися, йти відпочивати у сусідню кімнату. ОСОБА_11 не переставав проявляти своє незадоволення, у т.ч. присутністю гостей, став погано висловлюватися й на її, ОСОБА_12 , адресу. Між ним і ОСОБА_8 став розгоратися скандал, де обидва в словах стали не стіснятися присутніх. Він почав казати на ОСОБА_8 пошлості і брудні слова, під час чого ОСОБА_8 плеснула в обличчя ОСОБА_11 водою з фужера. Як далі показала свідок, вона вивела дитину у дальню від кухні кімнату, зачинила двері і відволікала дитину грою на комп`ютері. ОСОБА_8 зі ОСОБА_11 залишилися на кухні, де продовжували сваритися між собою. Вона хотіла також піти з квартири ОСОБА_8 , але у зв`язку з тим, що вона була іногородньою, був пізні вечір, то змушена була залишитися у її квартирі на ніч. Перебуваючи з дитиною в кімнаті, вона чула, голоси ОСОБА_8 і ОСОБА_11 на підвищених тонах, чула як він швидкими кроками виходив з кухні в коридор і повертався на кухню. Вона, ОСОБА_12 не втручалася у з`ясування стосунків між ними, бо їх відносини її не стосуються, та вона була у гостях і не у своїй квартирі. Далі свідок показала, що звуків боротьби або закликів про допомогу вона не чула. Але через деякий час вона почула, як щось важке впало на підлогу і як заголосила ОСОБА_8 . Вона, ОСОБА_12 , вийшла з кімнати та побачила ОСОБА_11 , який лежав на підлозі ногами в кухню, і зрозуміла, що грохот був від його падіння. Вона побачила кров і тілесні ушкодження на плечі ОСОБА_11 , кинулася викликати швидку допомогу і міліцію, але побачила, що дроти домашнього телефону розірвані, її мобільний телефон розряджений, а мобільний телефон ОСОБА_8 , з її слів, ОСОБА_11 викинув у вікно. Тоді вона зрозуміла, що ОСОБА_11 і дроти висмикнув, коли виходив у коридор, хоча вона цього не бачила, але чула. Вона вийшла до сусідів і від них викликала швидку і міліцію. В завершення свідок показала, що вона і ОСОБА_8 та її донька були дуже налякані, шоковані подією, не знали, що робити надалі. В руках ОСОБА_8 вона ніяких предметів не бачила. Пізніше зі слів ОСОБА_8 свідок дізналася, що ОСОБА_11 на неї напав з кухонним ножем, хотів вбити її, але вона вбила його. До приїзду швидкої і міліції ОСОБА_8 була поруч зі ОСОБА_11 і для того, щоб її донька не бачила кров, вона змивала кров водою з тіла і з підлоги.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показала, що 29.07.2013 був день народження мати ОСОБА_8 ОСОБА_15 , вона на запрошення ОСОБА_8 прийшла до неї, до квартири АДРЕСА_2 . В гостях у неї була ще ОСОБА_12 . Вони спільно накрили святковий стіл, стали вечеряти, під час чого вживали шампанське. Десь, через годину, прийшов ОСОБА_11 з якими ОСОБА_8 підтримувала фактичні шлюбні відносини і вони збиралися незабаром одружитися. Він приніс продукти і пляшку горілки. ОСОБА_11 поставив продукти на стіл але був дуже дратливим та психував, висловлював ОСОБА_8 на підвищених тонах своє незадоволення. Раніше між ними були сварки. За столом ОСОБА_11 вживав горілку. Далі свідок показала, що під час її перебування увечері 29.07.2013 в квартирі, вона не бачила, щоб ОСОБА_8 і ОСОБА_11 сильно сварилися і подальший розвиток подій вона не бачила, бо, приблизно, о 20:20 вона пішла звідки у власних справах. Вночі вона від працівників поліції дізналася, що ОСОБА_8 ножем вбила ОСОБА_11 , що сильно її здивувало. До квартири вона повернулася вранці з працівниками міліції, бо в неї були ключі від квартири.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показала, що вона працює лікарем швидкої допомоги. 29.07.2013, ближче до ночі, точний час свідок не пам`ятає, вони отримали виклик, та приїхали за адресою квартира АДРЕСА_2 . Їх зустріла жінка, яка проводила їх до квартири. Вони зайшли у квартиру, де побачили чоловіка, який лежав в коридорі ногами до кухні. На трупі було багато ножових поранень шиї, грудної клітини. Одягнений був у брюки. Локалізація пошкоджень говорила про їх небезпеку для життя. Вона зафіксувала смерть цього чоловіка. Крові багато не було, можливо через внутрішню кровотечу та через прибирання, оскільки в ванній кімнаті були сліди крові. Після повідомлення ними в центральну службу «102», бригада швидкої біля часу очікували приїзду міліції. У квартирі були дві жінки: обвинувачена та інша, яка відчинила двері і зустрічала їх, а також дитина, яка весь час плакала в іншій кімнаті. Слідів боротьби не було, битої посуди не було, звичайний порядок речей порушений не був, на кухні накритий стіл, святкували день народження матері обвинуваченої. Обвинувачена металась по квартирі у збудженому стані, агонія, плакала, переживала, зробили їй заспокійливий укол, відчувався запах алкоголю у неї з порожнини роту. Зі слів обвинуваченої і жінки, яка перебувала у квартирі, що їх зустрічала, загиблим є ОСОБА_16 , який сам собі наніс поранення, нібито, від великої любові. Була ще одна жінка на святкуванні дня народження, яка пішла раніше, до подій, що привели до летального наслідку. Обвинувачена не заперечувала, що вона вживала шампанське, що вона викинула ніж у вікно на кухні, що вона змивала кров з тіла і полу. Біля трупа було мокро, брюки вологі.

Свідок ОСОБА_17 показав, що він знає ОСОБА_8 давно і є хрещеним батьком її доньки. Про події 29.07.2013 йому нічого не відомо, і ОСОБА_8 про це нічого йому не розповідала. Йому відомо, що обвинувачена мешкала зі ОСОБА_11 , особисто з яким він не знайомий та охарактеризувати їх відносини не може. Разом з тим, одного разу в січні 2013 року йому зателефонувала ОСОБА_8 з проханням допомоги її відвезти на іншу адресу, бо вона погано себе почувала. Коли він приїхав до квартири ОСОБА_8 , то побачив її з розбитим обличчям і з синцями вік. Тоді вона про це пояснила, що посварилась з чоловіком, та він її побив. В завершення свідок показав, що він пропонував ОСОБА_8 звернутися до співробітників міліції, але вона відповіла, що їй соромно вийти на вулицю, тому просила його відвести її, і в міліцію вона не піде.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показав, що знає ОСОБА_8 з 2009 року. Йому відомо, що вона мешкала з чоловіком на ім`я ОСОБА_19 . Якось, в 2012 році йому подзвонила ОСОБА_8 , і вони зустрілися у парку. ОСОБА_8 була у темних окулярах, оскільки на обличчі та на руках у неї були синці. Тоді вона сказала, що посварилася з ОСОБА_20 і він її побив, вона від нього пішла і просила винайняти інше житло. Він допоміг їй в цьому. Він знає, що в міліцію та у лікарню вона не зверталась. Про події 29.07.2013 йому стало відомо від матері обвинуваченої. Йому відомо, що ОСОБА_19 помер від ножових поранень, які йому нанесла ОСОБА_8 , коли той на неї напав з цим же ножем під час сварки між ними.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_21 показав, що він працював на СТО зі ОСОБА_11 і його сином ОСОБА_9 п`ять - шість років. ОСОБА_11 підтримував стосунки з ОСОБА_8 . Він бачив, як ОСОБА_8 на підпитку кілька разів приходила на СТО до ОСОБА_11 та влаштовувала сварки, просила грошей, впадала в істерику, навіть, вдаряла руками по автомобілям клієнтів, в одному автомобілі вивернула дзеркало заднього виду. ОСОБА_11 , який фізично був здоровий, бо сам міг перенести алюмінієвий човен, засмучувався її поведінкою, заспокоював її та відвозив до дому. Причини їх конфліктів, хто ініціатором був, йому не відомо, оскільки ОСОБА_11 не розповідав про їх стосунки, на конкретні питання відповідав ухильне, казав, що полюбляє її. Зі слів сина покійного, який після смерті батька, став для свідка роботодавцем, свідкові відомо, що батька вбила ОСОБА_8 на ґрунті алкогольного сп`яніння.

Вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ст. 118 КК України, крім показів свідків, потерпілого і обвинуваченої, підтверджується сукупністю письмових доказів, які були досліджені в судовому засіданні.

З протоколу огляду місця події від 29.07.2013 з додатком фототаблицею (т. 3 а.с. 19-24), проведеного з дозволу ОСОБА_8 (т. 3 а.с. 18), вбачається, що при проведені огляду двокімнатної квартири АДРЕСА_2 слідчим у присутності двох понятих ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , за участю експерта СМЕ ОСОБА_24 , лікаря швидкої допомоги ОСОБА_14 , було проведено огляд квартири, в ході якого на підлозі в коридорі було виявлено труп ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в положенні лежачи на спині головою до дверей ванної кімнати, ноги знаходяться в кухні. На внутрішній поверхні лівої голені два поперечних патьоки підсохлої речовини бурого кольору, схожої на кров. На одязі трупа, а саме на передній поверхні правої штанини джинсових бридж синього кольору містяться плями бурого кольору, схожі на кров. Задня поверхня бридж волога. В задній лівій кишені бридж паспорт, посвідчення водія, технічний паспорт на автомобіль, мобільний телефон «Nokia». Трупне заклякання спостерігається лише в м`язах рук. Трупні плями на спині при натисканні зникають та відновлюють свій колір через 10-15 секунд. На трупі виявлені пошкодження: в лівій підключичній області косо-поперечна рана розміром 5х0,7 см з рівними краями; в правій підключичній області повздовжня овальна рана розміром 2х0,5 см з рівними краями; під лівим соском косо-поперечнаовальна рана розміром 5х1 см з рівними краями; на лівій долонної поверхні біля основного пальця повздовжня овальна рана розміром 2х0,2 см з рівними краями та біля основи другого пальця така ж рана розміром 2,5х0,2 см. Долонна поверхня містить плями бурого кольору, схожі на кров та зверху косо-повздовжню подряпину довжиною 4 см. Інших ушкоджень не виявлено. В ході огляду вилучено джинсові шорти синього кольору та футболку блакитного кольору зі слідами забруднень, тампони з рідиною червоно-бурого кольору, телефон «Nokia» чорного кольору, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_11 , технічний паспорт на автомобіль «Toyota», ключі від автомобіля.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 29.07.2013 з фототаблицею (т. 3 а.с. 25-28) вбачається, що слідчим у присутності двох понятих ОСОБА_22 та ОСОБА_25 , за участю спеціаліста ОСОБА_26 , було проведено огляд тильної сторони будинку АДРЕСА_4 , в ході якого на відстані 3 м 15 см від будинку на асфальтній ділянці дороги виявлено та вилучено кухонний ніж з дерев`яною ручкою жовтого кольору та клинком зі слідами іржі та рідини червоно-бурого кольору.

Згідно з висновком судово-психологічної експертизи №493 від 17.09.2013 (т. 3 а.с. 44-47), ОСОБА_8 , 1986 р.н., будь-яким хронічним психічним захворюванням, недоумством не страждала і не страждає. ОСОБА_8 на момент інкримінованого їй правопорушення ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявила, перебувала в стані простого (непатологічного) алкогольного сп`яніння, могла повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_8 в даний час психічних розладів не виявляє, здатна правильно сприймати факти, що мають значення для справи і давати про них правильні показання, здатна розуміти сенс пред`явленого їй обвинувачення, необхідність відповідальності, показання свідків, потерпілих, брати участь у слідчих діях і постати перед судом. У застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує. Ознак хронічного алкоголізму і наркоманії не виявляє.

На підставі вказаного висновку експерта суд визнав ОСОБА_8 осудною.

Відповідно до висновку експерта №152-2598/13 від 22.08.2013, актів судово-медичного дослідження (т. 3 а.с. 64-73) смерть ОСОБА_11 перебуває в прямому причинному зв`язку з двома проникаючими колото-різаними пораненнями грудної клітини від ран №2, №3 з ушкодженнями переднього середостіння, що відходять тут від аорти бронхіальних, перикардіальних середостінних і стравохідних артерій, з пошкодженням кореня лівої легені, серцевої сумки та легеневого стовбура, та прослідувала в результаті розвитої гострої крововтрати. Ступінь враженості трупних явищ (трупне задубіння було добре виражено. Трупні плями при натисканні зникли і відновлювалися через 2 хвилини в 12:30 30.07.2013, що свідчить про те, що з моменту смерті до моменту дослідження трупа в морзі пройшло не менше 8 годин і не більше 16-18 годин. Таким чином смерть ОСОБА_11 могла наступити в проміжок часу з 18:00 29.07.2013 до 04:00 30.07.2013. При розтині трупа було встановлено: два проникаючих колото-різаних поранення грудної клітини від рани №2 в правої підключичної області з пошкодженням переднього середостіння, що відходять тут від аорти, бронхіальних, перикардіальних, середостінних і стравохідних артерій, з пошкодженням кореня лівої легені, серцевої сумки та легеневого стовбура; чотири різані рани №1 лівої щоки, №4 грудної клітини зліва, №5 та №6 лівої долонній поверхні; подряпини грудної клітини і лівої кисті. Морфологічні особливості країв і кінців ушкоджень свідчать про те, що заподіяні вони колюче-ріжучим предметом, типу ножа, який має обушок і лезо з максимальною шириною клинка на рівні занурення не більше 2,7 см (за даними медико-криміналістичного дослідження). Крім того, при дослідженні була виявлено садно правої стопи, яка виникла від дії тупого предмета, можливо при падінні в момент настання смерті, і відношення до неї не має. Зважаючи на характер, локалізацію, кількість ушкоджень, причину смерті, а також різницю концентрації етанолу в крові (1,64%) і в пакунках крові з лівої плевральної порожнини в момент травми (1,54%), то не виключено, що пошкодження завдані потерпілому незадовго до смерті. Можливо 29.07.2013 року близько 21:00 годин. Разом з тим, враховуючи вищевикладене, що також не виключено, що після заподіяння ушкоджень потерпілий жив невеликий проміжок часу, що обчислюється у хвилинах. Локалізація ушкоджень дозволяє зробити висновок, що в момент їх заподіяння потерпілий був звернений до підозрюваного передньою поверхнею тіла. Захворювання, що дали ускладнення заподіяння тілесних ушкоджень, при дослідженні трупа не знайдені. При судово-токсикологічному дослідженні в крові покійного виявлено 1,64% спирту, в пакунках крові з лівої плевральної порожнини - 1,54%, в сечі - 1,77% етилового спирту. Зазначена концентрація етанолу в крові могла відповідати алкогольному сп`янінню середнього ступеня.

Висновком експерта №661 від 06.09.2013 (т. 3 а.с. 87-90) встановлені родові, групові і індивідуальні ознаки крові потерпілого ОСОБА_11 і підозрюваної ОСОБА_8 . На ножі (об`єкти №1-2), вилученому при огляді місця події, виявлена кров людини, походження якої від потерпілого ОСОБА_11 не виключається.

Висновком експерта №666 від 13.09.2013 (т. 3 а.с. 91-96) встановлені родові, групові і індивідуальні ознаки крові потерпілого ОСОБА_11 і підозрюваної ОСОБА_8 . На джинсових шортах (об`єкти №3-8), плаття підозрюваної ОСОБА_8 (об`єкти №9-13), ватним тампоном зі змивом з місця події (об`єкт №16) ватним тампоном зі змивом з поверхні стінки на четвертому поверсі (об`єкт №17), ватним тампоном зі змивом з підлоги кухні (об`єкт №18), наданих на дослідження, виявлено кров людини. Походження крові на джинсових шортах в об`єктах №3,5-7, платті підозрюваної ОСОБА_8 в об`єктах №9,10,12,13, ватному тампоні зі змивом з місця події в об`єкті №16, ватному тампоні зі змивом з підлоги кухні в об`єкті №18, не можна виключається від потерпілого ОСОБА_11 . Походження крові на джинсових шортах в об`єктах №4,8, платті в об`єкті №11, ватному тампоні зі змивом з поверхні стінки на четвертому поверсі в об`єкті №17 не виключається і від підозрюваної ОСОБА_8 . Походження крові в даних об`єктах від потерпілого ОСОБА_11 допускається тільки в якості домішки. На футболці, килимку, ватному тампоні зі змивом з підлоги першого поверху, представлених на дослідження, кров не виявлена.

Згідно з висновком експерта №437 від 20.08.2013 з таблицями (т. 3 а.с. 51-63) на підставі проведеного дослідження біоматеріалу, вилученого від трупу ОСОБА_11 , а також кухонного ножа, було виявлено: колото-різане пошкодження правої підключичної області рана №2 могло утворитися від дії колюче-ріжучого предмету, типу ножа, маючого обушок та лезо. Додаткова частина пошкодження утворилася при вилученні клинка з деяким поворотом його при опорі на лезо; колото - різане пошкодження лівої надключичної області (рана №3) могло утворитися від дії колючо-ріжучого предмета, типу ножа, що має обушок та лезо, з максимальною шириною клинка на рівні занурення не більше 2,7 см. Додаткова частина пошкодження утворилася при добуванні клинка з деяким поворотом його при опорі на лезо. На органокомплексах язика, гортані з оточуючими його м`язами і магістральними судинами шиї, з легеневою тканиною, серцем і перикардом, розрізняють наступні пошкодження: пошкодження «1» розташовується в області перикарда в місці переходу парієтального листка в вісцеральний, наперед від легеневого стовбура, яке має морфологічні ознаки колото-різаного ушкодження; пошкодження «2» розташовується в області перикарда в місці переходу парієтального листка в вісцеральний, наперед від легеневого стовбура, в 1 см вліво від попереднього і має ознаки колото-різаного ушкодження; пошкодження «3» розташовується по лівому краю легеневого стовбура в безпосередній близькості від пошкодження «2», відділяючись від нього вузькою смужкою тканини перехідної зони серозної оболонки (перикард-епікард) і має морфологічні ознаки колото-різаного ушкодження. Ранові канали проходять через все поле розшаровується крововиливу переднього середостіння, попереду дуги аорти. На цій ділянці відходять від аорти пошкоджені бронхіальні, перикардіальні, середостінні і стравохідні артерії. Колото-різані ушкодження у потерпілого ОСОБА_11 могли бути заподіяні наданим на експертизу ножем.

Відповідно до висновку експерта №335 від 20.09.2013 (т. 3 а.с. 98-100) наданий на дослідження ніж, вилучений 29.07.2013 року при огляді місця події, до категорії холодної зброї не відноситься. Наданий ніж виготовлений промисловим способом по типу кухонних ножів господарсько-побутового призначення, які до категорії холодної зброї не відносяться.

З висновку експерта №385 від 21.08.2013 вбачається, що в піднігтьових зрізах нігтьових пластинок обох рук ОСОБА_8 кров не виявлена, виявлені ядровмісні епітеліальні клітини, що належать особі (особам) жіночої генетичної статі, та виявлено білок людини, походження яких не виключається від ОСОБА_8 і виключається від потерпілого ОСОБА_11 .

Протоколом слідчого експерименту від 31.07.2013 (т. 3 а.с. 38-42) за участю підозрюваної ОСОБА_8 зі злів останньої відтворені обставин конфлікту та завдання нею умисних ударів ОСОБА_11 із спричиненням йому тілесних ушкоджень, причини та спосіб вчинення яких є аналогічними тим, що повідомлені обвинуваченою безпосередньо в судовому засіданні.

Оцінюючи вищезазначені докази, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що всі докази належні, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України доведена в повному обсязі і знайшла своє підтвердження у судовому засіданні.

За обвинувальним актом ОСОБА_8 обвинувачується в умисному вбивстві, ОСОБА_11 без обтяжуючих обставин. Між іншим, в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_8 29.07.2013 приблизно о 21:00 годині, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи за місцем мешкання в квартирі АДРЕСА_2 , в ході конфлікту, який виник на побутовому ґрунті, діючи з прямим умислом, керуючись мотивом помсти за образи, які виказані ОСОБА_11 під час зазначеного конфлікту, з метою вбивства, наявним у неї кухонним ножем, завдала ОСОБА_11 удари в область життєво важливих органів, тим самим заподіявши тілесні ушкодження у вигляді: двох проникаючих колото-різаних поранень грудної клітини, в правій підключичній області, в лівій надключичній області з пошкодженням переднього середостіння, що відходять від аорти бронхіальних, перикардіальних, середостінних і стравохідних артерій з пошкодженням кореня лівої легені, сердечної сумки та легеневого стовбура, різані рани лівої щоки, грудної клітки зліва та лівої долонної поверхні, від яких ОСОБА_11 помер на місці події.

Такі умисні дії ОСОБА_8 сторона обвинувачення кваліфікувала за ч. 1 ст. 115 КК України за кваліфікуючими ознаками: вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (т. 2 а.с. 185-187).

Зокрема районний суд встановив, що 29.07.2013 приблизно о 21:00 за місцем мешкання в квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_11 , перебуваючи не у своїй квартирі, незважаючи на наявність у квартирі інших людей, влаштував на кухні сварку, під час якої кинув тарілку в ОСОБА_8 , наніс їй удар кулаком в обличчя, чим спричинив їй подряпини, садна обличчя, синці лівого плеча та передпліччя, після чого вона намагалась уникнути продовження конфлікту та покинути приміщення кухні. Продовжуючи суспільно-небезпечне діяння, ОСОБА_11 перегородив обвинуваченій вихід з приміщення та взяв кухонний ніж і, погрожуючи ОСОБА_8 вбивством, намагався нанести їй удар ножем, піднявши руку із ножем до гори (замахнувся). У відповідь на що обвинувачена, захищаючи своє життя від реальної загрози, під час боротьби вихопила кухонний ніж з руки ОСОБА_11 , яким тут же, без перерви в часі, завдала йому цим же ножем удари в область життєво важливих органів, тим самим заподіявши описані вище тілесні ушкодження, від яких ОСОБА_11 помер на місці події.

За висновком судово-медичної експертизи №2469/104-Д від 21.08.2013 (т. 3 а.с. 31-32), у ОСОБА_8 виявлені наступні тілесні ушкодження: подряпини і садна обличчя, крововилив лівого плеча і передпліччя, які спричинені тупими предметами, можливо від ударів руками за декілька годин до огляду (30.07.2013), і відносяться до легких тілесних ушкоджень. Локалізація, характер і розмір тілесних ушкоджень не характерні для утворення їх внаслідок ударів ногами або при падінні з висоти власного зросту.

Викладені обставини у їх сукупності свідчать, що ОСОБА_8 з боку ОСОБА_11 зазнала суспільно небезпечного посягання достатньої інтенсивності, яке було реальним, і внаслідок попередньої поведінки ОСОБА_11 . ОСОБА_8 мала підстави побоюватися за своє життя і здоров`я. Під час цього посягання, яке не було закінченим, обвинувачена, не маючи через обмежений вільний простір кухні та фізичну перевагу померлого іншої можливості уникнути подальшого насильства з його боку та спричинення більш тяжкої шкоди її здоров`ю, скориставшись своїм правом на застосування захисту шляхом заподіяння фізичної шкоди нападнику, використала предмет, який знаходився у нього в руці кухонний ніж.

Такі дії ОСОБА_8 відповідають вимогам ч. 1 та ч. 2 ст. 36 КК України щодо права особи на необхідну оборону з метою захисту охоронюваних законом своїх прав та інтересів шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди для припинення цього посягання.

За таких обставин наведений стороною обвинувачення мотив дій ОСОБА_8 , а саме помста за образи, які виказані ОСОБА_11 під час конфлікту, не можна визнати обґрунтованим та таким, що відповідають вимогам кримінального закону.

Також доводи прокурора про те, що ОСОБА_11 , який був на добрячому підпитку, не міг спричинити будь-яких тілесних ушкоджень обвинуваченій, яка необґрунтовано уявила собі небезпеку з його боку, і що на долонях ОСОБА_8 відсутні порізи від ножа, який вона вихопила з руки ОСОБА_11 , є голослівними та спростовуються сукупністю наданих прокурором доказів. Навпаки, в цій частині стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_11 дозволив ОСОБА_8 без порізів своєї долоні вихопити у кривдника ножа.

Водночас, застосований засіб захисту (кухонний ніж) та заподіяння ним шкоди у вигляді позбавлення життя за встановлених обставин справи, не відповідали небезпечності посягання та обстановці захисту, а відтак ОСОБА_8 вийшла за межі заходів, необхідних для захисту своїх охоронюваних законом прав та інтересів, тобто перевищила межі необхідної оборони.

На підставі викладеного апеляційний суд погоджується з висновком районного суду, що пред`явлене обвинувачення ОСОБА_8 є не доведеним за ознакою суб`єктивної сторони злочину, а саме, мотивом, визначеним в обвинувальному акті - помста за образи, які виказані ОСОБА_11 під час зазначеного конфлікту, та вважає, що суд першої інстанції вірно кваліфікував дії обвинуваченої ОСОБА_8 за ст. 118 КК України, як умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони.

Отже, дослідивши вказані докази, надавши кожному з них оцінку на предмет належності, допустимості та в сукупності зібраних доказів - на предмет достатності для підтвердження обвинувачення, суд першої інстанції, всупереч доводів апеляційної скарги прокурора, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_8 кваліфікуючих ознак ч. 1 ст. 115 КК України та наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України.

Разом з тим, згідно практики призначення кримінальних покарань, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що призначене ОСОБА_8 судом першої інстанції покарання відповідає вимогам статей 50, 65-67 КК України, роз`ясненням, що містяться у п. 1-3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року з наступними змінами.

Зокрема суд першої інстанції належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої відповідно до ст. 66 КК України районний суд визнав повне визнання обвинуваченою своєї вини, щире каяття у вчиненому, сприяння встановленню істини в ході судового розгляду кримінального провадження, а також наявність на її утриманні двох малолітніх дітей.

Відповідно до ст. 67 КК України обставину, яка обтяжує покарання судом першої інстанції встановлено- скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Окрім того районним судом враховано дані, які характеризують особу обвинуваченої, яка має постійне місце проживання, на теперішній час офіційно не працевлаштована, перебуває у післяродовій відпустці, на обліку в наркологічному та психіатричному диспансерах обвинувача не перебуває, раніше не судима, у зв`язку з чим вважав за доцільне призначити обвинуваченій ОСОБА_8 покарання у виді 2 років позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження скоєння нею кримінальних правопорушень у майбутньому.

На переконання апеляційного суду, вказані обставини надавали суду першої інстанції підстави прийти до висновку, що обвинуваченій необхідно призначити зазначене покарання, оскільки саме такий вид покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

З огляду на викладене, за результатами перевірки доводів апеляційної скарги та матеріалів кримінального провадження, невідповідності призначеного судом покарання та неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, які були б підставою для зміни вироку першої інстанції або ставили б під сумнів законність та його обґрунтованість, колегія суддів не вбачає, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Аналізуючи сукупність усіх обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає залишенню без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишенню без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Київської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 16.02.2022 у кримінальному провадженні №0004241, внесеному до ЄРДР 30.07.2013 відносно ОСОБА_8 обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4