Провадження № 1-кп/369/931/23
В И Р О К

іменем України

04.05.23 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_12 ,

захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000267 від 19 червня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Ольгинка Волновахського району Донецької області, українця, громадянина України, який не одружений, офіційно не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2022 року, який змінений ухвалою Київського апеляційного суду від 06 березня 2023 року та призначено покарання за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі КК України),

встановив:

Органами досудового розслідування, ОСОБА_12 обвинувачується у тому, що 02 серпня 2021 року близько о 04:30 год. (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), будучи раніше судимим вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України від 20 березня 2019 року, діючи умисно, маючи прямий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, таємно від оточуючих, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб поблизу себе, через відчинені ворота гаражного приміщення, проник до будинку АДРЕСА_2 , звідки повторно срібні запонки для волосся 2 шт., 925 проби вартістю 1458 грн, срібний ланцюжок 925 проби вартістю 1944 грн, срібні сережки 6 пар, 925 проби вартістю 6804 грн, пара срібних сережок вартістю 1458 грн, золоті сережки 585 проби, вартістю 18 630 грн та грошові кошти в сумі 300 грн, які належать потерпілому ОСОБА_11 . Однак, під час вчинення крадіжки, до моменту реальної можливості розпорядитися викраденим майном, дії ОСОБА_12 були виявлені потерпілим ОСОБА_11 , який знаходився на подвір`ї за вищевказаною адресою та ОСОБА_12 , усвідомлюючи, що його дії були викриті та набули відкритого характеру, продовжив скоєння злочину, втікши з подвір`я та заволодівши викраденим майном, спричинивши потерпілому матеріального збитку, згідно висновку експерта №3056/21 від 26.08.2021 матеріального збитку на загальну суму 30594 грн.

Таким чином ОСОБА_12 , обвинувачується у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, поєднаного із проникненням до житла, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Крім того, органами досудового розслідування ОСОБА_17 обвинувачується у тому, що 18 червня 2021 року близько 23:23 год. (точного часу не встановлено),будучи раніше судимим вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України від 20 березня 2019 року, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, порушуючи ст. 30 Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується недоторканність житла, а саме: не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку не інакше як за мотивованим рішенням суду, без будь-якого дозволу та всупереч волі власника, таємно проник на територію домогосподарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , та яке перебуває у володінні потерпілої ОСОБА_18 .

Таким чином ОСОБА_12 , обвинувачується у порушенні недоторканності житла, тобто незаконному проникненню до іншого володіння особи, відповідно у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

Крім того, органами досудового розслідування ОСОБА_12 обвинувачується у тому, що 01 серпня 2021 року близько о 01:55 год. (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, порушуючи ст. 30 Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується недоторканність житла, а саме: не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку не інакше як за мотивованим рішенням суду, без будь-якого дозволу та всупереч волі власника, таємно проник на територію домогосподарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , та яке перебуває у володінні потерпілого ОСОБА_10 .

Таким чином ОСОБА_12 обвинувачується у порушенні недоторканності житла, тобто незаконному проникненню до іншого володіння особи, відповідно у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 свою винуватість визнав частково, по епізоду викрадення майна у потерпілого ОСОБА_11 вказав, що дійсно таємно викрав майно потерпілого, а саме шкатулку в будинку з прикрасами та гаманець, який взяв в автомобілі, проте заперечив, що викрадення майна було відкритим. При цьому, обвинувачений надав показання, що до будинку АДРЕСА_2 він потрапив через забор, де на подвірї спав чоловік, як пізніше з`ясувалось потерпілий ОСОБА_11 , він трішки постояв подивився на нього і в подальшому через відкриті двері в гаражі потрапив до будинку, де в одній із кімнат взяв шкатулку і покинув будинок, оскільки там була дівчинка, яку він не хотів злякати. Коли вийшов з будинку, він підійшов до чоловіка, який спав постояв біля нього і в подальшому переліз через забор та пішов геть від будинку, але відразу почув, як відчинились двері калитки і він зрозумів, що його викрито, він обернувся і побачив, як потерпілий біжить на нього з дерев`яною палкою, у зв`язку з чим він кинув йому під ноги шкатулку та гаманець і намагався домовитись. Проте, потерпілий ОСОБА_11 біг на нього і між ними почалась сутичка, в ході якої він йому зламав руку і ногу. Також, зазначив, що він намагався вирватись і втекти, але враховуючи свій вік не зміг цього зробити.

Стосовно епізодів, які мали місце 18 червня та 01 серпня 2021 року з потерпілими ОСОБА_18 та ОСОБА_10 , обвинувачений ОСОБА_12 стверджував, що він до них жодним чином не причетний, оскільки на території домоволодінь потерпілих він не проникав.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 пояснив суду, що 02 серпня 2021 року спав у будинку, прокинувся від шуму, почув, що хтось стукає, коли відкрив очі, то побачив, як людина - обвинувачений перелазить через паркан, він вибіг з будинку і почав за ним бігти, коли обвинувачений побачив, що за ним біжать, то почав викидати все награбоване, шкатулку з дорогоцінностями: каблучка, ланцюжки та перестрибнув через паркан. Тоді, він сказав, щоб один сусід ОСОБА_19 став на одній вулиці, інший сусід ОСОБА_20 на іншій, вони їздили шукали обвинуваченого, потім приїхала поліція. Вказує, що обвинувачений був на його території, там залишився фонарик обвинуваченого та рюкзак з ключами для взлому, візитками з ломбардів, шокером для собак. Стверджував, що обвинуваченого затримали працівники поліції, речі йому повернуто не всі, тілесні ушкодження обвинуваченому під час затримання ніхто не заподіював.

Потерпілий ОСОБА_10 , допитаний в режимі відеоконференції за відсутності заперечень учасників кримінального провадження, пояснив суду, що відпочивав із сім`єю вдома в м. Вишневе, йому зателефонувала служба охорони, у зв`язку з тим, що спрацювала сигналізація в с. Дмитрівка, він виїхав побачив слід взлому без проникнення, а саме: сліди, відбитки взуття, ломом було відчинено двері, двері були відчинені з заднього боку, тобто «взломані», проникнення було на території, є відео, як все трапилось, це було 01.08.2021 року близько 2-ої ночі. Вказував, що це приватний будинок, територія огороджена парканом з бетону чи піноблоку десь 2 метри, обвинувачений лазив там 1,5 години, за день до цього він туди приходив та повернувся на наступний день, він бачив на відео. На особі була медична маска, але за певними ознаками може стверджувати, що це був обвинувачений, на відео, що було і зараз в судовому засіданні, це одна й та ж людина. Виріз очей, вуха, великий череп, зачіска, трохи виросла щетина, слідчий надав фото з місця події, то це одна і та сама людина. Зазначив, що цей будинок належить його знайомій, він час від часу користувався будинком і сплачував комунальні послуги.

Допитаний свідок ОСОБА_21 надав показання, що сусід по Різдвяній зупинив обвинуваченого, в той момент, коли свідок зайшов в хату за телефоном та потім повернувся обвинувачений втік, інший сусід викликав поліцію. Вказував, що будинок огороджений, територія теж огороджена, обвинуваченого затримував разом з ОСОБА_22 , тримав обвинуваченого потерпілий ОСОБА_23 за руку. Обвинувачений був у спортивних штанах, він скинув рюкзак. Також, свідок зазначив, що він з сусідами: ОСОБА_24 і навпроти сусідом ОСОБА_19 об`їжджали територію, обвинувачений ходив по периметру, поліція теж об`їжджала. Будівельники працювали на Різдвяній 3, рюкзак скинув на Різдвяній 3.

Допитаний свідок ОСОБА_25 надав показання, що повертався з роботи займався установкою буріння, працював до 17 год., були сутінки, людина перестрибувала через забор на дорогу, коли спрацювала сигналізація, лунала 10-15 сек. і тому він звернув увагу, у руці в цієї особи була пляшка з водою, він її впустив і побіг. Особу, яку бачив ззовні схожа на обвинуваченого, але він не впевнений. Особа була одягнута в темний одяг, лисуватий, відстань між ними була десь 10-15 м, маски на ньому не було. Вказати, де конкретно відбувались обставини зазначені свідком, а саме за якою адресою, останній не зміг. Зазначив, що у нього вкрали телефон і він звернувся до поліції десь через тиждень, де його і опитали за цією подією, звідки працівники поліції знали, що він володіє інформацією по цій справі йому невідомо. При цьому, зазначив, що пояснення надрукували працівники поліції і він їх підписав.

У судових дебатах прокурор просив визнати обвинуваченого ОСОБА_12 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки, ч. 3 ст. 186 КК України 6 років позбавлення волі, на підставі ст.70, 72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, у строк покарання остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень частково зарахувати покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2022 року та остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Захисник обвинуваченого вважав, що його підзахисний вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, виходячи із способу його вчинення, спрямованості умислу обвинуваченого й факту його затримання та просив призначити обвинуваченому остаточне покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України з урахуванням ч. 4 ст. 70 КК України у виді позбавленні волі на строк 5 років 1 місяць. За ч. 1 ст. 162 КК України по епізодам незаконного проникнення до іншого володіння, а саме: потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_18 просив визнати ОСОБА_12 невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, у зв`язку з недоведеністю участі обвинуваченого у їх вчиненні.

Обвинувачений ОСОБА_12 в судових дебатах підтримав позицію свого захисника та покаявся у вчиненому.

У судовому засіданні прокурор просив викликати для допиту свідка ОСОБА_26 , у зв`язку з чим в судове засідання остання викликались судом неодноразово, проте не з`явилась до суду. При цьому, прокурор надав суду рапорт начальника сектору ДОП ВП Бучанського РУП ГУНП в Київській області про те, що в ході виїзду за адресою проживання свідка ОСОБА_26 : АДРЕСА_5 , двері будинку ніхто не відчинив. У ході телефонної розмови із гр. ОСОБА_26 за вказаним номером телефону остання повідомила, що на даний момент знаходиться за кордоном та коли повернеться в Україну невідомо. Враховуючи неодноразову неявку в судове засідання свідка ОСОБА_26 на численні виклики суду та неможливість прокурора забезпечити її участь у судовому засіданні, за відсутності заперечень учасників судового розгляду, клопотання стосовно виклику цього свідка прокурором було знято з розгляду.

Потерпіла ОСОБА_18 в судове засідання не з`явилась про дату, місце та час судового розгляду повідомлена у встановленому законом порядку, при цьому, на адресу суду від останньої надійшла заява в якій вона просила проводити судовий розгляд за її відсутності. Разом з тим, протягом усього судового провадження потерпіла до суду не з`явилась та учасники кримінального провадження, не заперечували стосовно переходу до судових дебатів.

У підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень стороною обвинувачення надано суду наступні докази, які в ході судового розгляду були безпосередньо досліджені судом, а саме дані, що містяться у:

-витягу з ЄРДР від 19 червня 2021 року заявник ОСОБА_18 правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.1 ст.162 КК України, від 01 серпня 2021 року заявник ОСОБА_10 правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.1 ст.162 КК України, від 02 серпня 2021 року заявник ОСОБА_11 правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.3 ст.186 КК України (а.п. 79-80 т.1);

-рапорті старшого інспектора чергового ВП №4 БУчанського РУП від 02 серпня 2021 року№ 5784 (а.п.89-90 т.1);

-протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 02 серпня 2021 року ОСОБА_11 , який повідомив, що 02 серпня 2021 року близько 04:30 год. невідома особа за адресою: АДРЕСА_2 проникла до будинку, звідки відкрито заволоділа грошовими коштами та золотими прикрасами після чого намагалася втекти (а.п. 91-92 т.1);

-витягу з ЄРДР від 02 серпня 2021 року, заявник ОСОБА_11 , правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.3 ст.185 КК України (а.п. 93 т.1);

-протоколі огляду місця події від 02 серпня 2021 року за адресою: вул. Різдвяна, 7, с. Білогородка, в ході огляду виявлено ліхтарик в металевому корпусі чорного кольору, який запаковано в паперовий конверт з відповідними написами; вісім слідів папілярних узорів, які вилучені та поміщені до спецпакету № 4051758, з фототаблицею (а.п. 113 115, 116-124 т.1);

-протоколі огляду місця події від 02 серпня 2021 року, а саме скляної шкатулки квадратної форми13*13, висотою 6см, по бокам дзеркальної форми з усіх боків, яку виявлено на узбіччі дороги за адресою: АДРЕСА_6 , в шкатулці виявлено: розписані вироби з металу, ланцюжок зі сріблястого матеріалу з ланок квадратної форми, дві запонки для волосся з білих шариків круглої форми у вигляді перлин, шість пар сережок різної форми з білим та прозорим камінням, одна пара сережок з металу жовтого кольору, одна пара сережок з матеріалу типу пластик коричневого кольору, сережки з білого металу з синім камінням, яка була поміщена до поліетиленового спец пакету №4513004 з фотозображенням (а.п. 134-136, 137 т.1);

-висновку експерта від 26 серпня 2021 року №3056/21 за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи з додатками та звіт про фактичні витрати на її проведення на суму 300 грн, згідно з яким ринкова вартість досліджуваних об`єктів на момент вчинення кримінального правопорушення, станом на 02 серпня 2021 року становила, а саме: дві срібні запонки для волосся з білих шариків круглої форми у вигляді перлин, 925 проби, загальною вагою 15 г 1458,00 грн; срібний ланцюжок з ланок квадратної форми 925 проби, загальною вагою 20 г 1944,00 грн; шість пар срібних сережок з білим та прозорим камінням 925 проби, загальною вагою 70 г 6804,00 грн; одна пара срібних сережок з камінням коричневого кольору, 925 проби, загальною вагою 15 г 1458,00 грн; , золоті сережки з синім камінням, 585 проби, загальною вагою металу 20 г 18630,00 грн. Загальна ринкова вартість досліджуваних об`єктів на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто станом на 02 серпня 2021 року, становила 30294,00 грн (а.п. 149, 150-153 т.1);

-постанові слідчого СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області від 02 серпня 2021 року про перекваліфікацію складу кримінального правопорушення, згідно з якою перекваліфіковано склад злочину з ч.3 ст.185 КК України на ч. 3 ст.186 КК України (а.п. 154 т.1);

-протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02 серпня 2021 року, згідно з яким свідок ОСОБА_21 впізнає особу зображену на фото № 3 та довідка до протоколу в якій зазначено, що на фотознімку № 3 зображений ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.п. 155-157, 158 т.1);

-протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 02 серпня 2021 року, згідно з яким о 05:30 за адресою: вул. Різдвяна, с. Білогородка, Бучанський район Київська область, затримано ОСОБА_12 , в присутності захисника ОСОБА_13 , за участю двох понятих, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи мсіці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин. Під час якого було проведено обшук ОСОБА_12 під час якого було виявлено та вилучено з правої кишені штанів портмоне чорного кольору в якому знаходилось посвідчення водія на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ; купюра номіналом 200 грн, купюра номіналом 50 грн, дві купюри по 5 грн, купюра 2 грн, купюра 1 грн, рюкзак чорного кольору всередині якого знаходиться: мобільний телефон чорного кольору марки moto g(9)plus, imei 1: НОМЕР_3 ; imei2: НОМЕР_4 , з сім картою: НОМЕР_5 , викрутки в кількості 2 шт., електрошокер, набір відмичок з ліхтарем, банківська картка «Монобанк», грошові кошти в сумі 9 грн, гаманець чорного кольору (а.п. 167-169 т.1);

-рапорті о/у ВКП Бучанського РУП ГУНП в Київській області, лейтенанта поліції ОСОБА_27 02 серпня 2021 року №5792 про те, що, під час затримання особи, ОСОБА_12 02 серпня 2021 року, у нього було виявлено тілесні ушкодження, відповідно до його пояснення, отримав їх з власної необережності, як тікав від власника будинку (а.п. 179 т.1);

-рапорті інспектора ВРПП Бучанського РУП Г ГУНП в Київській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_28 від 02 серпня 2021 року, про те, що перебуваючи на службі на добовому чергуванні у складі екіпажу «Акцент - 621» спільно зі старшим сержантом ОСОБА_29 отримали виклик по лінії 102 о 05:21 год 02 серпня 2021 року «Крадіжка з квартири (житлового будинку)», де заявником була громадянин ОСОБА_30 .. Прибувши на місце, за адресою: АДРЕСА_2 , о 06:23, було встановлено і затримано (із СОТ ВП №4), чоловіком заявниці ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доставлено до приміщення ВП №4 Бучанського РУП ГУНП в Київській області (а.п. 180 т. 1);

-рапорті оперативного чергового ОСОБА_31 від 02 серпня 2021 про надходження повідомлення по лінії «102» згідно з яким, потерпілого ОСОБА_32 о 05:00 побив власник будинку. Діагноз перелом правої ліктьової кістки нижньої третини зі зміщенням. Перелом першої плеснової кістки та основної фаланги 5 пальця лівої стопи. Численні гематоми, садна голови, тулуба, кінцівок. Проживає за адресою АДРЕСА_7 . (а.п. 182 т. 1);

-висновку експерта від 28 серпня 2021 року №СЕ-19/111-21/40605-Д за результатами проведення судово-трасологічної експертизи з додатками та довідка про витрати за її проведення на суму 2231,06 грн, згідно з яким слід долонної поверхні руки, розмірами по осях 10х45 мм, виявлений під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , придатний для ідентифікації особи. Сліди папілярних узорів рук (руки) з розмірами по осях 7х18мм, 33х52мм, 32х37мм, 21х43мм, 22х56мм, 13х20мм, виявлені під час огляду місця події за адресою: Різдвяна, 7, с. Білогородка, Бучанський район, Київська область, не придатні для ідентифікації особи. Встановити, чи залишений слід долонної поверхні руки, розмірами по осях 10х45мм, виявлений під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не є можливим, у зв`язку з частковим та змазаним відображенням ділянок у відтисках долонних поверхонь рук на наданих примірниках дактилоскопічної карти вказаної вище особи з ілюстративною таблицею (а.п. 185, 186-190, 191-195 т.1);

-витязі з ЄРДР з вказівкою на номер кримінального провадження № 0000267 та дату його реєстрації 19 червня 2021 року, з якого видно, що 19 червня 2021 року до ВП №4 Бучанського РУП ГУНП в Київській області надійшла заява ОСОБА_18 з приводу того, що невідомою особою 18 червня 2021 року було здійснено проникнення до її домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 (а.п. 196 т. 1);

-рапорті ст. інспектор черговий ВП №4 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_33 від 19 червня 2021 року № 4413 про надходження повідомлення по лінії «102» згідно з яким, за адресою: АДРЕСА_3 , сталося незаконне проникнення до житла, або іншого володіння особи. О 23:23 спрацювала сигналізація, з камер відео спостереження видно невідомого чоловіка, який незаконно проник на територію приватного будинку та після звуку сирени невідомий втік. Прикмет заявниця не надала (а.п. 201 т.1);

-протоколі прийняття заяви у потерпілої ОСОБА_18 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 19 червня 2021 року, з якого видно, що близько 23:23 год. на її подвір`я через паркан проник невідомий їй чоловік та з ліхтариком заглядав у вікна, після чого спрацювала сигналізація, невідомий переліз через паркан та зник у невідомому напрямку (а.п. 202 т. 1);

-відео з камер спостереження за адресою: АДРЕСА_3 в період 18 червня 2021 року з 00:00 год. по 23:59 год., що міститься на диску CD-R марки «Verbatim» золотистого кольору, наданий ОСОБА_18 та постановою дізнавача СД ВП №4 Бучанського РУП ГУНП в Київській області від 19 червня 2021 року визнано речовим доказом (а.п.206-207, 208 т.1);

-протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 червня 2021 року, згідно з яким свідок ОСОБА_25 впізнає особу зображену на фото № 1 та довідка до протоколу в якій зазначено, що на фотознімку № 1 зображений ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.п. 214 - 216, 217 т.1);

-протоколі огляду відео від 23 червня 2021 року, згідно з яким, невстановлена особа одягнута в тактичну куртку та штани сірого кольору в кепці 18 червня 2021 року о 23:26 через паркан проникає на територію домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 , та обстежує територію домоволодіння при цьому вдивляючись в автомобіль та в інше чуже майно, використовуючи ліхтар, заглядає у вікна приміщення, яке знаходиться на території домоволодіння, в подальшому, коли спрацювала сигналізація та ввімкнулося світло, невстановлена особа покинула територію домоволодіння, переплигнувши через паркан (а.п. 219 222 т.1);

-витягу з ЄРДР з вказівкою на номер кримінального провадження № 0000379 та дату його реєстрації 01 серпня 2021 року, з якого видно, що 01 серпня 2021 року до ВП №4 Бучанського РУП ГУНП в Київській області надійшла заява ОСОБА_10 з приводу того, що невідомою особою в ніч на 01 квітня 2021 року було здійснено проникнення до його домоволодіння за адресою АДРЕСА_4 (а.п. 231 т.1);

-рапорті інспектора- чергового ВП № 4 Бучанського РУП в Київській області ОСОБА_34 від 01 серпня 2021 №5753 про надходження повідомлення по лінії «102», згідно з яким за адресою АДРЕСА_4 , сталося незаконне проникнення до житла, або іншого володіння особи, годину тому була спроба взлому дверей до будинку ломом, є відео фіксація події (а.п. 237 т.1);

-протоколі прийняття заяви у потерпілого ОСОБА_10 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 01 серпня 2021 року, з якого видно, що 01 серпня 2021 року о 01:55 год. за адресою: АДРЕСА_4 , виявив сліди проникнення до будинку та пошкодження дверей (а.п. 238-239 т.1);

-протоколі огляду місця події від 01 серпня 2021 року за участю власника ОСОБА_10 , а саме домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , з фототаблицею (а.п. 240 242, 243-244 т.1);

-протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02 серпня 2021 року, згідно з яким свідок ОСОБА_26 впізнає особу зображену на фото № 2 та довідка до протоколу в якій зазначено, що на фотознімку № 2 зображений ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.п. 250-250 б, 250 в т.1);

-відео з камер спостереження за адресою: АДРЕСА_4 , що міститься на диску CD-R марки «Verbatim» золотистого кольору, наданого ОСОБА_10 та постановою дізнавача СД ВП №4 Бучанського РУП ГУНП в Київській області від 01 серпня 2021 року визнано речовим доказом (а.п. 2-3, 4 т. 2);

-протоколі огляду відео о/у ВКП ВП №4 Бучанського РУП від 02 серпня 2021 року, згідно з яким 31 липня 2021 року о 23:57 год. на території котеджне містечко «Белгравія» з`являється невідома особа, яка не є її мешканцем, незаконно проникає на територію домоволодіння по АДРЕСА_4 , та прямує до нього, з метою потрапити до нього та вчинити злочин, а саме спрямованого на незаконне заволодіння чужим майном, після спрацювання сигналізації останньому не вдалося вчинити злочин, на що він розвертається та починає покидати територію. На цьому огляд відео було припинено, оскільки він не несе доказової бази (а.п. 6-9 т. 2);

-постанові прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури від 20 серпня 2021 року, згідно з якою матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях №000546 від 02 серпня 2021 року, №0000267 від 19 червня 2021 року № 0000379 від 01 серпня 2021 року об`єднано в одне провадження, яке зареєстровано в ЄРДР під №0000267 від 19 червня 2021 року (а.п.18-20 т.2).

Надані стороною обвинувачення вищезазначені докази безпосередньо досліджені судом є належними, допустимими, достовірними та достатніми з огляду на положення чинного Кримінального процесуального кодексу України.

Вирішуючи питання доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед інших обставин, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Стаття 92 КПК України покладає обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно зі статтею 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна правова конструкція закріплена й у ч. 4 ст. 17 КПК України. Зі змісту ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України вбачається, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (п. 45) випливає, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Верховний Суд, ухвалюючи свої постанови, неодноразово роз`яснював, що при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання) «поза розумним сумнівом».

Дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 12 червня 2018 р. у справі № 712/13361/15).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 04 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к).

Разом з тим, в ході судового розгляду суд дійшов висновку, що сторона обвинувачення при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_12 дійшла неправильного висновку про доведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого саме ч. 3 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням до житла.

Такий висновок суду ґрунтується, як на фактичних обставинах, встановлених при розгляді справи, так і на приписах п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 10 «Про судову практику в справах про злочини проти власності», від 06 листопада 2009 року (далі - Постанова), де зазначено, що крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним. Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину. Закінченим замахом на крадіжку є дії особи, яка викрала майно, але одразу була викрита. Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж, а в разі застосування насильства чи висловлювання погрози його застосування - залежно від характеру насильства чи погрози - як грабіж чи розбій. Коли винна особа вже отримала реальну можливість розпорядитися чи користуватися протиправно вилученим майном, але застосовує насильство лише з метою уникнення затримання, її дії не можуть визнаватися грабежем, поєднаним з насильством. Залежно від способу вилучення майна вони можуть розцінюватись як крадіжка або грабіж. Застосування насильства в такому випадку утворює окремий склад злочину і потребує окремої кваліфікації залежно від тяжкості наслідків та заподіяної потерпілому фізичної шкоди. Відповідно до п. 22 цієї Постанови, якщо дії, розпочаті як крадіжка, поєднана з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, переросли в грабіж чи розбій, вчинене слід кваліфікувати відповідно за частиною третьою статті 186 КК ( 2341-14) або частиною третьою статті 187 КК ( 2341-14 ). Під житлом потрібно розуміти приміщення, призначене для постійного або тимчасового проживання людей (будинок, квартира, дача, номер у готелі тощо). До житла прирівнюються також ті його частини, в яких може зберігатися майно (балкон, веранда, комора тощо), за винятком господарських приміщень, не пов`язаних безпосередньо з житлом (гараж, сарай тощо).

Виходячи із змісту п. 3 Постанови, крадіжка (таємне викрадення чужого майна) це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб. Грабіж це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, котра у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені й оцінюються як викрадення.

Тобто, у кримінальному процесі в основу розмежування понять «крадіжка» та «грабіж» покладено спосіб вчинення кримінального правопорушення.

При розрізненні крадіжки та грабежу суд виходить зі спрямованості умислу винуватої особи, а саме обвинуваченого ОСОБА_12 .

Так, з матеріалів кримінального провадження, які перебувають в розпорядженні суду, у тому числі з показань обвинуваченого ОСОБА_12 та безпосередньо потерпілого ОСОБА_11 вбачається, що коли обвинувачений перелазив через паркан в цей час потерпілий його і побачив та, коли обвинувачений ОСОБА_12 , почав прямувати від його будинку, то в цей час з калитки вибіг потерпілий ОСОБА_11 та почав бігти до обвинуваченого, почувши звук, що калитка відчинилась, обвинувачений обернувся і зрозумів, що його дії викриті, тому він відразу викинув шкатулку з гаманцем, який він взяв в авто потерпілого, останньому під ноги.

Тобто, судом встановлено, що коли дії обвинуваченого ОСОБА_12 були викриті, то останній не вчинив будь-яких дій спрямованих на заволодіння майном потерпілого чи його утримання.

Суд бере до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_12 в частині визнання своєї вини у таємному викраденні чужого майна, поєднаного із проникненням до житла потерпілого ОСОБА_11 , вважає його винуватість повністю доведеною зібраними та дослідженими у справі письмовими доказами, показаннями свідків, потерпілого, даними, що містяться в висновках експерта тощо, які суд вважає правдивими і достовірними, такими, що не суперечать один одному, підтверджують та доповнюють один одного і відповідають фактичним обставинам справи.

Показання потерпілого ОСОБА_11 суд вважає логічними, послідовними, такими, що повністю узгоджуються з показаннями обвинуваченого ОСОБА_12 та підтверджують подію кримінального правопорушення, відтак відсутні підстави сумніватися в достовірності його показань, відтак суд покладає показання потерпілого ОСОБА_11 в основу вироку.

Поряд з цим, судом встановлено, що в ході затримання обвинуваченого ОСОБА_12 йому були нанесено тілесні ушкодження, що підтверджується показаннями самого обвинуваченого та рапортом оперативного чергового ОСОБА_35 від 02 серпня 2021 року (а.п. 182 т.1).

При цьому, показання обвинуваченого ОСОБА_12 в частині того, що він відразу викинув гаманець потерпілого ОСОБА_11 суд вважає неправдивими та такими, що суперечать іншим доказам, а саме протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 02 серпня 2021 року, оскільки при затриманні обвинуваченого ОСОБА_12 в його правій кишені було виявлено гаманець та речі потерпілого ОСОБА_11 .

Суд зауважує, що не дає оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_12 в частині заволодіння гаманцем обвинуваченим ОСОБА_12 , оскільки це у формулюванні обвинувачення не зазначено, відповідно наведене орган досудового розслідування у вину останньому не ставив, тому з огляду на положення ст. 337 КПК України, суд з метою не порушення прав обвинуваченого в частині збільшення обсягу обвинувачення, яке не пред`являлось обвинуваченому та від якого він не захищався під час судового розгляду.

У своїх рішеннях у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року (п. 65) ЄСПЛ повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Згідно з положеннями ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на матеріали та обставини цього провадження підстав вважати поза розумним сумнівом, що обвинувачений ОСОБА_12 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний із проникненням до житла, та відповідно кваліфікувати його дії за ч. 3 ст. 186 КК України, у суду немає.

Більше того, стороною обвинувачення в судовому засіданні не доведено та не надано доказів того, що дії обвинуваченого ОСОБА_12 , розпочаті як крадіжка, в подальшому виявлені потерпілим ОСОБА_11 і, незважаючи на це , продовжені обвинуваченим з метою заволодіння майном чи його утримання.

Навпаки, обвинувачений ОСОБА_12 відразу викинув шкатулку та намагався втекти, але всупереч його волі був затриманий, тобто вчинив дії, щоб уникнути затримання. При цьому, судом встановлено, що в даному конкретному випадку обвинувачений ОСОБА_12 не мав можливості користуватися та розпорядитися викраденим майном, з урахуванням характеру майна шкатулка з прикрасами, та місця, з якого воно було вилучено - будинок, а також можливості передати це майно іншим особам, фактично щойно перелізши паркан та розпочавши рух від домоволодіння потерпілого.

Суд зауважує, що крадіжка визнається закінченим злочином з моменту протиправного вилучення майна, коли обвинувачений отримав реальну можливість розпорядитися чи користуватися ним (заховати, вжити за призначенням, передати іншим особам тощо).

Підсумовуючи досліджені та проаналізовані у сукупності докази, надані стороною обвинувачення, щодо вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 186 КК України, суд дійшов висновку, що надані суду докази обвинувачення не можуть вважатися такими, що доводять вину обвинуваченого у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні поза розумним сумнівом.

Згідно ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Тому, враховуючи викладене, оцінивши кожний із зазначених доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, перевіривши усі доводи учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_12 вчинив замах на таємне викрадення чужого майна, а тому вважає невірною кваліфікацію за ч. 3 ст. 186 КК України, та дії обвинуваченого відповідно до вимог ч.3 ст. 337 КПК України слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, поєднаного із проникненням до житла.

Змінюючи кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_12 , суд виходить з обсягу пред`явленого обвинувачення та обставин досліджених судом, а також з того, що санкція ч. 3 ст. 185 КК України передбачає більш м`яке покарання, ніж санкція ч. 3 ст. 186 КК України, обидва кримінальні правопорушення розміщенні в одному розділі, а саме Розділ VI кримінальні правопорушення проти власності, мають один родовий об`єкт, тобто об`єкт посягання, внаслідок чого при перекваліфікації дій обвинуваченого обсяг обвинувачення не збільшується та право на захист обвинуваченого не порушується.

За наслідками судового розгляду суд вважає доведеним наступне формулювання обвинувачення:

Судом встановлено, що ОСОБА_12 , 02 серпня 2021 року близько о 04:30 год. (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), будучи раніше судимим вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України від 20 березня 2019 року, діючи умисно, маючи прямий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, таємно від оточуючих, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб поблизу себе, через відчинені ворота гаражного приміщення, таємно проник до будинку АДРЕСА_2 , звідки повторно таємно викрав срібні запонки для волосся 2 шт., 925 проби вартістю 1458 грн, срібний ланцюжок 925 проби вартістю 1944 грн, срібні сережки 6 пар, 925 проби вартістю 6804 грн, пара срібних сережок вартістю 1458 грн, золоті сережки 585 проби, вартістю 18 630 грн та грошові кошти в сумі 300 грн, на загальну суму 30594 грн.

Разом з тим, ОСОБА_12 не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки до моменту реальної можливості розпорядитися викраденим майном, дії ОСОБА_12 були виявлені потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 був зупинений біля домоволодіння за вищевказаною адресою.

Вказаними діями, ОСОБА_12 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна потерпілого ОСОБА_11 , вчиненого повторно, поєднаного із проникненням до житла.

Поряд з цим, сторона обвинувачення при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_12 також дійшла неправильного висновку про доведеність його вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 1 ст. 162 КК України, а саме у порушенні недоторканності житла, тобто незаконному проникненню до іншого володіння, зокрема, за епізодами які мали місце 18 червня та 01 серпня 2021 року відповідно з потерпілими ОСОБА_18 та ОСОБА_10 .

Так, з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 червня 2021 року, видно, що свідок ОСОБА_25 впізнає особу зображену на фото № 1 та довідка до протоколу в якій зазначено, що на фотознімку № 1 зображений ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.п. 214 - 216, 217 т.1). До початку проведення впізнання свідок повідомив, що зможе впізнати особу, яка 18 червня 2021 року близько 23:30 год. знаходилась на приватній території будинку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (по епізоду проникнення на територію домоволодіння ОСОБА_18 ).

Разом з тим, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_25 , не надав суду жодної інформації, яка б свідчила про вчинення інкримінованого кримінального правопорушення саме обвинуваченим ОСОБА_12 , за обставин викладених в обвинувальному акті, або ж доводила причетність обвинуваченого до його вчинення. У зв`язку з чим суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_25 , оскільки вони не містять жодної доказової бази. Більше того, в судовому засіданні свідок повідомив, що пояснення на досудовому розслідуванні писали працівники поліції, а він лише підписав.

При цьому, відео з камер спостереження за адресою: АДРЕСА_3 в період 18 червня 2021 року з 00:00 год. по 23:59 год., що міститься на диску CD-R марки «Verbatim» золотистого кольору, наданого ОСОБА_18 та безпосередньо дослідженого судом видно, що на територію домоволодіння проникла невідома особа. Підстав вважати що ця особа є обвинувачений ОСОБА_12 , у суду немає. Будь-яких експертиз стосовно встановлення особи, яка зображена на відео органами досудового розслідування проведено не було та відповідно результати її проведення не надано суду.

Інших прямих доказів, які б доводили винуватість обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненні незаконного проникнення до іншого володіння, зокрема, за епізодом від 18 червня 2021 року з потерпілою ОСОБА_18 матеріали провадження не містять, а протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 червня 2021 року сам по собі, без існування інших доказів, у урахуванням свідчень ОСОБА_25 не є доказом, який беззаперечно доводив би винуватість обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненому.

Аналогічно, з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02 серпня 2021 року, видно, що свідок ОСОБА_26 впізнає особу зображену на фото № 2 та довідка до протоколу в якій зазначено, що на фотознімку № 2 зображений ОСОБА_12 , (а.п. 250-250 б, 250 в т.1). До початку проведення впізнання свідок повідомив, що зможе впізнати особу, яка 01 серпня 2021 року близько 01:00 год. рухалась неподалік ЖК «Белгравія», яка знаходиться в с. Дмитрівка Київської області.

При цьому, в протоколі огляду відео о/у ВКП ВП №4 Бучанського РУП від 02 серпня 2021 року, згідно з яким 31 липня 2021 року о 23:57 год. на території котеджне містечко «Белгравія» з`являється невідома особа, яка не є її мешканцем, незаконно проникає на територію домоволодіння по АДРЕСА_4 , та прямує до нього, з метою потрапити до нього та вчинити злочин, а саме спрямованого на незаконне заволодіння чужим майном, після спрацювання сигналізації останньому не вдалося вчинити злочин, на що він розвертається та починає покидати територію. На цьому огляд відео було припинено, оскільки він не несе доказової бази (а.п. 222 225 т.2). Підстав вважати що ця особа є обвинувачений ОСОБА_12 , у суду немає. Будь-яких експертиз стосовно встановлення особи, яка зображена на відео органами досудового розслідування проведено не було та відповідно результати її проведення не надано суду.

Крім того, свідок ОСОБА_26 в судове засідання не з`явилась, оскільки перебуває за кордоном та від виклику якої прокурор в судовому засіданні відмовився.

Інших прямих доказів, які б доводили винуватість обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненні незаконного проникнення до іншого володіння, зокрема, за епізодом від 01 серпня 2021 року з потерпілим ОСОБА_10 матеріали провадження не містять, а протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02 серпня 2021 року сам по собі, без існування інших доказів не є доказом, який беззаперечно доводив би винуватість обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненому.

Більше того, потерпілий ОСОБА_10 будь-яких правовстановлюючих документів, які б підтверджували його право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , суду не надав , а матеріали справи не містять.

Враховуючи наведене вище, з огляду на положення ст. 91 КПК України та приписи ст. 62 Конституції України, враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_12 в судовому засіданні про те, що він жодним чином не причетний до незаконного проникнення на території домоволодінь потерпілих ОСОБА_18 та ОСОБА_10 , а також відсутність в матеріалах провадження прямих та будь-яких доказів, дає підстави суду вважати, що не доведено, що кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 162 КК України по епізодам незаконного проникнення на території іншого володіння, а саме: потерпілих ОСОБА_18 та ОСОБА_10 , вчинив обвинувачений ОСОБА_12 .

Враховуючи наведене, обвинуваченого ОСОБА_12 по епізодам від 18 червня та 01 серпня 2021 року, а саме незаконного проникнення на території іншого володіння - домоволодінь відповідно потерпілих ОСОБА_18 та ОСОБА_10 , слід виправдати на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Водночас серед питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку, з огляду на положення ч. 6 ст. 368 КПК України, законодавець передбачив й те, що обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Наведені положення процесуального закону судом були дотримані, оскільки при ухваленні цього вироку враховано правову позицію Касаційного кримінального суду Верховного Суду (справа № 520/16742/16-к), зокрема, що визначення того, чи мала особа можливість розпорядитися чи користуватися викраденим майном.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_12 виду та розміру покарання, суд бере до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, який за місце проживання характеризується посередньо, працював не офіційно, на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення аналогічного характеру.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_12 згідно зі ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_12 , згідно з ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочину.

При цьому, суд зауважує, що не визнає повторність, як обставину, що обтяжує покарання, яка зазначена в обвинувальному акті, оскільки повторність вказана, як кваліфікуюча ознака кримінального правопорушення, тому вона не може бути врахована повторно.

Так, відповідно до п. 19 Постанови Пленуму ВСУ від 04 червня 2010 року № 7 « Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК (2341-14) як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК (2341-14) як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

З огляду на викладене, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне, призначити обвинуваченому ОСОБА_12 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі у розмірі, що наближений до його максимальної межі, з урахуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України.

Обираючи вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , суд окрім ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_12 кримінального правопорушення, його суспільної небезпеки, характеру та конкретних обставин кримінального провадження, позицію прокурора про необхідність призначення покарання у вигляді реального позбавлення волі, відсутність обставин, які б пом`якшували та обтяжували покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого (вину визнав частково), поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, дані про його особу, суд вважає, що його перевиховання й виправлення не можливе без ізоляції від суспільства.

При цьому, судом встановлено, що вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2022 року, який змінений ухвалою Київського апеляційного суду від 06 березня 2023 року, ОСОБА_12 засуджено за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Звідси, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень у строк покарання призначеного за цим вироком, слід частково зарахувати покарання, за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2022 року, який змінений ухвалою Київського апеляційного суду від 06 березня 2023 року, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України, та остаточно визначити ОСОБА_12 покарання у виді позбавлення волі.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_12 остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України у виді реального позбавлення волі у вказаному розмірі є необхідним й достатнім для його виправлення, запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень в майбутньому та є домірним скоєному.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Арешти накладені ухвалами слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 серпня 2021 року на речові докази у кримінальному провадженні, скасувати.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_12 до вступу вироку в законну силу залишити попередній у вигляді тримання під вартою. Строк призначеного покарання обчислювати з дня ухвалення вироку, зарахувавши йому у строк покарання строк попереднього ув`язнення за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2022 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання під вартою.

На підставі ст. 124 КПК України процесуальні витрати у кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів у кримінальному проваджені суд вирішує, згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 124, 366-371, 373-374, 376, 394, 395 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, у строк покарання призначеного за цим вироком, частково зарахувати покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2022 року, який змінений ухвалою Київського апеляційного суду від 06 березня 2023 року, та визначити ОСОБА_12 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдати за ч. 1 ст. 162 КК України, по епізоду від 18 червня 2021 року (потерпіла ОСОБА_18 ), на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдати за ч. 1 ст. 162 КК України, по епізоду від 01 серпня 2021 року (потерпілий ОСОБА_10 ), на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_12 до вступу вироку в законну силу залишити попередній у вигляді тримання під вартою.

Строк призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_12 обчислювати з дня ухвалення вироку, зарахувавши йому у строк покарання, строк попереднього ув`язнення за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2022 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання під вартою.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_12 в дохід держави процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 300 грн (висновок експерта №3056/21 від 26 серпня 2021 року).

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_12 в дохід держави процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 2231,06 грн (висновок експерта №СЕ-19/111-21/40605-Д від 28 серпня 2021 року).

Арешти, накладені ухвалами слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 серпня 2021 року на речові докази у кримінальному провадженні, скасувати.

Речові докази у справі: - шкатулка із прикрасами всередині, а саме: ланцюжок зі сріблястого матеріалу з ланок квадратної форми, дві запонки для волосся з білих шариків круглої форми у вигляді перлин, шість пар сережок різної форми з білим та прозорим камінням, одна пара сережок з пластикового матеріалу коричневого кольору, сережки з білого металу з синім камінням, яка була поміщена до поліетиленового спец пакету №4511004, яка перебуває на відповідальному зберіганні в камері схову Бучанського РУП ГУ НП в Київській області, повернути власнику потерпілому ОСОБА_11 ;

-ліхтарик, який запаковано в паперовий конверт з відповідними написами, вісім слідів папілярних візерунків, які вилучено за допомогою магнітного порошку та липкої стрічки та поміщено до спецпакету№4051758, які перебувають на відповідальному зберіганні в камері схову Бучанського РУП ГУ НП в Київській області знищити;

-CD-R диски марки «Verbatim» золотистого кольору надані потерпілими ОСОБА_18 та ОСОБА_10 , які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1