Провадження № 1-кс/947/7200/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2023 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування внесені до ЄРДР за № 0000179 від 05.07.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.4 КК України, щодо шахрайства під час фрмування земельних ділянок рекреаційного призначення на території АДРЕСА_1 , із кадастровими номерами :45:007:0004, :45:007:0005 та :45:007:0006.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладання арешту на земельну ділянку із кадастровим номером :45:007:0006 площею 0,06 га, що розташована у межах прибережної захисної смуги Чорного моря по вул..Вєтрова у м.Одесі, шляхом заборони розпорядження, користування та відчуження, з забороною проведення будь яких будівельних робіт, обґрунтовуючи клопотання необхідністю забезпечення збереження предмету кримінального правопорушення речового доказу та запобігання можливості його відчуженнята перетворення.

Прокурор просила розглянути клопотання без її участі, звернувшись до суду з відповідною заявою.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Відповідно до ст.172 ч.2 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Враховуючи, що вказане майно не було тимчасово вилучене, вважаю можливим, відповідно до ст. 172 ч.2 КПК України, розглянути клопотання без повідомлення власника майна, з метою забезпечення арешту майна.

Згідно ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно до ст.170 ч.3 КПК України, у випадку передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Згідно до ч.2 п.1 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Вказаний об`єкт нерухомості є предметом кримінального правопорушення, визнаний речовим доказом, тобто відповідає критеріям зазначеним в ст.98 КПК України.

Як вбачається з листа начальника ГУ Держгеокадастру в Одеській області, згідно з даними Державного земельного кадастру в порядку інформаційної взаємодії від Державного реєстру речових прав не нерухоме майно, не надходили відомості про зареєстровані речові права на вищезазначену земельну ділянку.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АGОSІ" проти Сполученого Королівства" (АGОSІ v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Під час розгляду клопотання, встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Приймаючи до уваги правову підставу для арешту майна тобто необхідність виключення ризиків подальшої реалізації нерухомого майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для третіх осіб, вважаю доведеним у судовому засіданні слідчим наявність обґрунтованих підстав для арешту зазначеного у клопотанні майна, шляхом заборони розпорядження, користування та відчуження.

Керуючись ст. ст. 98, 172, 173, 309, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку із кадастровим номером :45:007:0006 площею 0,06 га, що розташована у межах прибережної захисної смуги Чорного моря по вул..Вєтрова у м.Одесі, шляхом заборони розпорядження, користування та відчуження, з забороною проведення будь яких будівельних робіт.

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1