Справа №766/4514/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2023 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції прокурора Генічеської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000410 від 11.10.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, відносно:

Обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Норильськ Красноярського краю РФ, громадянина України, освіта середня-спеціальна, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, постійного місця проживання та реєстрації не має, тимчасово проживав без реєстрації по АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст.89 КК України,

в с т а н о в и в:

До Херсонського міського суду Херсонської області надійшло клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000410 від 11.10.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки в провадженні Генічеського районного суду Херсонської областіперебуває вказане кримінальне провадження, а на даний час територіальну підсудність судових справ Генічеського районного суду Херсонської областізмінено Херсонському міському суду Херсонської області, відповідно до ч.7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, рішенням Вищої ради правосуддя від 30.05.2023 № 566/0/15-23. Ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 14.12.2021 року відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді «тримання під вартою», востаннє продовжений ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.07.2023, строком до 01.09.2023 року.

Відповідно до положень п.20-5 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею розглянути клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому ч.3 ст.35 цього Кодексу.

Враховуючи ту обставину, що склад суду, в провадженні якого знаходилось вказане кримінальне провадження, не може провести розгляд зазначеного клопотання, до дати спливу запобіжного заходу, вказане клопотання було розподілено автоматизованою системою документообігу даному складу суду.

Згідно вимог ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор під час розгляду клопотання вважав за доцільне продовжити раніше обраний запобіжний захід, оскільки ризики, які мали місце на момент його обрання не зменшились.

Захисник та обвинувачений в судовому засіданні заперечували проти продовження запобіжного заходу у виді «тримання під вартою», посилаючись на недоведеність ризиків, які зазначив прокурор, необґрунтованість підозри, тривале тримання під вартою.

Заслухавши думки учасників судового засідання, вивчивши матеріали клопотання, суд, враховуючи характер інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, мету і підстави застосування запобіжних заходів, визначені ст. 177 КПК України, дійшов висновку про необхідність продовження тримання ОСОБА_4 під вартою виходячи з наступного.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачена відповідальність до 15 років позбавлення волі.

Як слідує із роз`яснення ВС, запровадження воєнного стану та збройна агресія щодо України самі по собі є ризиками, які мають враховувати суди при вирішенні питання про запобіжний захід. Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд може зважати на попередню оцінку окремих фактичних обставин, здійснену ним при вирішенні попередніх клопотань у цьому кримінальному провадженні на підставі відповідних матеріалів, і не здійснювати надмірного витребування матеріалів у сторін кримінального провадження. При розгляді клопотань органів досудового розслідування суд використовує всі наявні документи і матеріали, зокрема й судові рішення у формі, в якій їх внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень (роздруківки з Реєстру) (п. 8, 9 Листа ВС від 03 березня 2022 року № 1/0/2-22).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину (рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 року у справі «Москаленко проти України»).

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 199 КПК України, суд при вирішенні питання щодо доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченого, повинен враховувати зокрема таке: чи не зменшився заявлений ризик або чи не з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; встановити наявність обставин, які перешкоджають завершенню провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Пункт 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом.

Оцінюючи наявність ризиків, які можуть стати підставою для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує можливість обвинуваченого вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Як видно із долучених матеріалів, характер інкримінованого кримінального правопорушення, пов`язаного із вбивством, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вказує на підвищену суспільну небезпеку скоєного.

Крім того, встановлено, що перебуваючи серед суспільства ОСОБА_4 вчиняє кримінальні правопорушення: 26.12.2019 року в рамках кримінального провадження № 0002020 від 04.12.2019 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України; 06.03.2020 року в рамках кримінального провадження № 0000175 від 13.02.2020 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України. Обвинувальні акти по вказаним матеріалам провадження спрямовано для розгляду до Генічеського районного суду. Зазначене підтверджує наявність того, що без запобіжного заходу ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також при вирішенні питання суд бере до уваги у сукупності обставини, які передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, яке може бути застосоване до обвинуваченого; відомості, що характеризують особу ОСОБА_4 , відсутність беззаперечних відомостей про міцність соціальних зв`язків, відсутність постійного місця роботи та реєстрації.

Вбачається, що хоча ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України і є таким, що не має судимості, однак раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не має роботи, реєстрації та сім`ї.

Перелічені відомості вагомо свідчать про продовження існування ризиків переховування від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше правопорушення.

Мотиви захисника і ОСОБА_4 та обставини, на які вони посилаються не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які б могли бути запорукою належної процесуальної поведінки та надали б можливість застосувати до обвинуваченого запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а тому підстав для зміни запобіжного заходу не вбачається.

Отже, запобіжний захід був обґрунтовано застосований з урахуванням даних про особу ОСОБА_4 , тяжкості злочину, який йому інкримінуються та інших обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання саме такого запобіжного заходу, передбачених ст. ст. 176-178, 183, 193-194, 196 КПК України.

Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, на даному етапі провадження не зменшились. Нових даних на підтвердження неможливості утримання обвинуваченого під вартою до суду не надійшло, стан його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення, судовий розгляд не завершено.

Тривалість тримання обвинуваченого під вартою, сама по собі, не може слугувати безумовною підставою для прийняття рішення про зміну запобіжного заходу.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого, відповідає охороні прав і інтересів суспільства та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши у сукупності всі обставини, з метою запобігти спробам обвинуваченого ухилитися від суду, від виконання процесуальних дій, перешкодити встановленню істини у справі, забезпечити виконання ним процесуальних рішень, суд не знаходить підстав для зміни щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , запобіжного заходу на менш суворий, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, вважає доцільним, продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу строком на 60 діб (до 29.10.2023)

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194, 197, 199, 201, 331, 369, 371, 372, 376 КПК України, п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання про продовження запобіжного заходу «тримання під вартою» - задовольнити.

Продовжити строк «тримання під вартою» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1ст. 115 КК України, на 60 днів до 29.10.2023р. включно.

Встановити строк дії ухвали до 29.10.2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена обвинуваченим, його захисником, прокурором протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

СуддяОСОБА_1