Житомирський апеляційний суд
Справа №295/2480/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року Житомирський апеляційний суд

в складі : головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 25 травня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати та задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що суд не взяв до уваги, що він навчається «комп`ютерної грамотності» та враховуючи в Україні воєнний стан до нього може бути застосовано положення ст.69 КК України та застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Вказує, що наявність у нього порушень режиму утримання та його тестування не свідчать про те, що він не став на шлях виправлення. Вважає, що суд поверхнево розглянув його клопотання та не врахував, що він вже 28 років і 10 місяців знаходиться в місцях позбавлення волі.

Ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання. Суд мотивував своє рішенням тим, що ОСОБА_9 засуджений вироком Харківського обласного суду від 30.12.1998 року за ст.ст.93 п.п. «а,г,е» 142 ч.3, 42, 43 КК України (1960 року) до смертної кари з конфіскацією майна, яке є його власністю. Ухвалою Верховного Суду від 25.05.2000 року вирок суду змінено та покарання у виді смертної кари замінено на довічне позбавлення волі. Враховуючи, що засуджений характеризується негативно, допустив 11 порушень режиму, за що притягувався до відповідальності, має два заохочення, згідно витягу з протоколу №11 від 28.04.2023 року на шлях виправлення не став, суд дійшов висновку про те, що засуджений не довів свого виправлення, а тому підстав для його умовно-дострокового звільнення не має.

Відповідно до ч.4 ст.401 КПК України участь засудженого ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційного суду не є обов`язковою, а також від нього не надходило відповідне клопотання, з урахуванням чого апеляційний суд вважає за можливе провести судове засідання без участі засудженого ОСОБА_8 , який належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 в підтримання апеляційної скарги з наведених в ній мотивів, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд першої інстанції діяв у відповідності до положень ст. 81 КК України та ст.ст. 537, 539 КПК України, відповідним чином мотивувавши свої висновки.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 засуджений вироком Харківського обласного суду від 30.12.1998 року за п.п. «а, г, е» ст.93, ч.3 ст.142, ст.ст.42,43 КК України (в редакції 1960 року) до смертної кари з конфіскацією майна, яке є його власністю.

Ухвалою Верховного Суду України від 25.05.2000 року вирок Харківського обласного суду від 30.12.1998 року змінено, покарання у виді смертної кари замінено на довічне позбавлення волі.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 06.07.2018 року на підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_8 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 27.07.1997 року по 25.05.2000 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Початок строку: 29.07.1997 року.

Засуджений ОСОБА_8 в Житомирській установі виконання покарань (№8) відбуває покарання з 21.01.2002 року. Характеризується негативно, допустив 9 порушень вимог режиму тримання, за що 9 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності адміністрацією установи, має 2 заохочення.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Наведене є обов`язковою передумовою для умовно-дострокового звільнення, поряд із передбаченими у ч.3 ст. 81 КК України строками фактичного відбуття покарання засудженим.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» визначено, що головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Порядок дострокового звільнення від відбування покарання встановлено ст.154 КВК України. Відповідно до даного порядку, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 КК України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.

Наведені норми закону вказують на те, що саме адміністрація установи виконання покарань повинна дійти висновку про те, що особа, яка відбуває покарання, довела своє виправлення.

Проте, згідно характеристики засудженого ОСОБА_8 від 28.04.2023 року, останній характеризується негативно.

З 21.01.2002 року засуджений ОСОБА_8 відбуває міру покарання в державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№8)». За час відбування покарання допустив 9 порушень вимог режиму тримання (11 за весь час відбування покарання), за що 9 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності адміністрацією установи, має 2 заохочення. В середовищі засуджених не завжди вживчивий, авторитетом серед засуджених не користується. У відношенні до представників адміністрації неоднозначний, схильний до проявів нетактовної поведінки по відношенню до них та написання необгрунтованих скарг. До виконання законних вимог представників адміністрації ставиться зневажливо через завищену самооцінку своєї особистості. Спальне місце та санітарний стан у камері підтримує на належному рівні тільки під контролем адміністрації установи. Не завжди приділяє увагу дбайливому ставленню до майна установи під час використання його у побуті. На виробництві установи не працевлаштований із незалежних від нього обставин, але бажання працювати не виявляє. Участі в роботах з благоустрою та поліпшенню житлово-побутових умов відділення не приймає. Вину в скоєному злочині визнає частково. Приймає участь в програмі диференційованого впливу «Знати свої права та обов`язки» до виконання даної програми відноситься формально. На даний час приймає участь в пілотному проекті «Освітній простір». За характером потайний, самооцінка завищена, важко контролює свої почуття та емоції, переважає демонстративний тип поведінки, рівень контактної спроможності достатній. З рідних має дружину, з якою підтримує соціально-корисні зв`язки шляхом побачень.

Крім того, відповідно до витягу з протоколу № 11 засідання спостережної комісії державної установи «Житомирська установа виконання покарань (№8)» від 28.04.2023 року, спостережна комісія дійшла висновку, що засуджений ОСОБА_8 не став на шлях виправлення (не довів своє виправлення) та не може бути представлений до заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що наведені дані про особу ОСОБА_8 не дозволяють зробити висновок про сумлінну поведінку засудженого, яка б вказувала на доведення виправлення засудженого та не можуть слугувати підставою для застосування щодо останнього положень ст. 81 КК України.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд погоджується з рішенням місцевого суду про залишення вказаного клопотання засудженого ОСОБА_8 без задоволення.

Також, апеляційний суд звертає увагу, що для умовно-дострокового звільнення засудженого необхідно враховувати його поведінку за весь період відбування покарання.

За таких обставин, доводи засудженого про наявність у нього порушень режиму утримання та його тестування, які на його думку не свідчать про те, що він не став на шлях виправлення оскільки вже 28 років і 10 місяців знаходиться в місцях позбавлення волі, колегія суддів вважає безпідставними.

Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що на даний час не досягнуто виправного та превентивного впливу на засудженого, що є основними цілями застосування до особи покарання, та змін його особи, які роблять його безпечним для суспільства, характеризують його схильність до правомірної поведінки, поваги до правил і традицій людського співжиття.

Колегія суддів враховує, що поведінка засудженого, яка вказує на його виправлення, має бути стабільною в ході всього строку відбування покарання.

Доводи апелянта про те, що він навчається комп`ютерній грамотності та про введений на території України воєнний стан, не є підставами для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Таким чином, незважаючи на наявність формальної підстави для умовно-дострокового звільнення, зокрема факту відбуття певної частини призначеного судом строку покарання, відсутньою є фактична підстава, а саме стала тенденція засудженого до виправлення.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду щодо ОСОБА_8 є законною та обґрунтованою, а том підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 25.05.2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: