Справа № 740/2997/23
Провадження № 1-кп/740/274/23
ВИРОК

іменем України

27 липня 2023 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 серпня 2022 року за №0000156, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рубіжне Луганської області, громадянина України, маючого повну вищу освіту, не одруженого, військовослужбовця, раніше не судимого, зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 ,

за ч.5 ст.407 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_5 ,

встановив:

Відповідно ст.1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан-це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державні незалежності України, її територіальній цілісності, та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав та свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24 лютого 2022 року Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022, який затверджений Законом України №2102-IX від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з чим на території України почав діяти воєнний стан.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04 березня 2022 року №13 ОСОБА_3 призначено на посаду офіцера-психолога військової часини А7374, зараховано до списків особового складу вказаної військової частини та на всі види забезпечення.

Під час проходження військової служби військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації молодший лейтенант ОСОБА_3 відповідно до положень Військової присяги та вимог ст.ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17 червня 2022 року №86 ОСОБА_3 призначений наказом начальника Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 25 травня 2022 року №75 на посаду офіцера-психолога військової частини НОМЕР_2 , справи та посаду здав, виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та вибув до нового місця служби в АДРЕСА_3 .

Відповідно припису командира військової частини НОМЕР_1 від 17 червня .2022 року №849 молодшому лейтенанту ОСОБА_3 визначено строк прибуття до військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується в АДРЕСА_3 ,-18 червня 2022 року.

Військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_2 молодший лейтенант ОСОБА_3 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, 18 червня 2022 року, в порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, п.п.1, 2 ст.1, п.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , діючи умисно, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та не з`явився вчасно без поважних причин на службу до військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується в АДРЕСА_3 .

Молодший лейтенант ОСОБА_3 27 липня 2022 року самостійно прибув до місця служби у військову частину НОМЕР_2 , яка дислокується в АДРЕСА_3 , та приступив до виконання обов`язків військової служби.

Так, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_2 молодший лейтенант ОСОБА_3 внаслідок нез`явлення вчасно без поважних причин на службу до військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується в АДРЕСА_3 , обов`язки військової служби з 18 червня 2022 року по 26 липня 2022 року включно не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, а перебував у м.Кам`янське Дніпропетровської області, де займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Відповідно до угоди про визнання винуватості від 27 липня 2023 року, укладену між прокурором Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , досудовим розслідуванням встановлена достатність підстав для визнання винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, у якому ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення; сторонами, із врахуванням пом`якшуючих обставин, участі останнього у заходах з відбиття збройної агресії рф проти України, та ч.1 ст.69 КК України, визначено міру покарання за ч.5 ст.407 КК України у виді 01 року позбавлення волі із заміною на підставі ст.58 КК України даного покарання на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк в 1 рік з відрахуванням із суми грошоовго забезпечення 20% у дохід держави.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 не заперечували проти затвердження вищезазначеної угоди про визнання винуватості, наслідки укладення та затвердження угоди відповідно до положень ст.473 КПК України останнім зрозумілі, заперечення відсутні, винуватість у пред`явленому обвинуваченні за ч.5 ст.407 КК України ОСОБА_3 в судовому засіданні визнана, останнім зазначено про добровільність укладення угоди про визнання винуватості.

ОСОБА_3 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Дане кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів і повязане із порушенням порядку проходження військової служби, зокрема в умовах воєнного стану, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого злочину, оскільки може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету держави, що в умовах воєнного стану є неприпустимим.

Зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.ст.469, 472 КПК України.

Обставини, які пом"якшують покарання,-щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, при цьому каяття обвинуваченого є дієвим і включає в себе активні дії, в даному випадку останній з`явився для проходження військової служби, тобто намагався виправити наслідки вчиненого, також вказані дії вчинені обвинуваченим у зв`язку із тяжкими сімейними обставинами, в даному випадку перебування із батьками, які внаслідок збройної агресії вимушені були залишити постійне місце проживання в м.Рубіжне, про що заперечення сторін в судовому засіданні відсутні.

Обтяжуючі обставини відсутні.

Також судом враховується критичне ставлення обвинуваченого, який має молодий вік і вперше притягується до кримінальної відповідальністі, є військовослужбовцем, є офіцером, брав активні заходи з відбиття збройної агресії рф проти України і в більшості позитивно характеризується за місцем проходження військової служби, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває,-до вчиненого ним діяння, його належну поведінку після вчинення кримінального правопорушення, визнання вини.

Також судом відповідно до ст.368 КПК України приймається до відома досудова доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, щодо якого встановлені середні ступені небезпеки для суспільства з можливістю виправлення без ізоляції від суспільства.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України в редакції, чинній на час вчинення кримінального правопорушення, передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Наведені пом`якшуючі обставини в сукупності з даними, які позитивно характеризують обвинуваченого, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, і дають обґрунтовані правові підстави для застосування ч.1 ст.69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі, встановленої даною нормою закону, що зазначено в угоді від 27 липня 2023 року.

Також судом враховується, що у зв`язку із набранням 27 січня 2023 року чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» від 13 грудня 2022 року №2839-IX, посилено кримінальну відповідальність за вчинення військових кримінальних правопорушень, та обмежено застосування ч.1 ст.69 КК України у випадках засудження, зокрема, за кримінальне правопорушення, передбачене ст.407 КК України, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Поряд з цим, відповідно до ч.2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч.2 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Враховуючи вищезазначені положення закону суд при призначенні покарання обвинуваченому застосовує ч.1 ст.69 КК України в редакції, що діяла на час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Згідно ч.1 ст.58 КК України покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк.

Встановлені в судовому засіданні обставини підтверджують можливість застосування при призначенні покарання приписів ч.1 ст.58 КК України, що також погоджено сторонами в угоді про визнання винуватості.

За таких обставин узгоджена сторонами згідно угоди міра покарання у виді 01 року позбавлення волі із застосуванням ч.1 ст.69 КК України (у редакції, яка діяла станом на 18 червня 2022 року-26 липня 2022 року), та врахуванням особи обвинуваченого,-відповідає встановленим вимогам КК України та можливості згідно ст.58 КК України призначення замість позбавлення волі службового обмеження із відрахуваннями в доход держави,-що не суперечить інтересам суспільства і відповідає принципу необхідності та достатності для виправлення обвинуваченого із врахуванням принципу «справедливого судового розгляду», встановленого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також укладення угоди є добровільним, на виконання вимог ст.474 КПК України судом зясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, який буде до нього застосований, обставини для відмови в її затвердженні відповідно до ч.7 ст.474 КПК України відсутні,-що є підставою для затвердження угоди про визнання винуватості та призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Докази щодо процесуальних витрат та речових доказів по кримінальному провадженню суду не подані, також при розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані сторонами під час судового розгляду із врахуванням ст.22 КПК України щодо змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Керуючись ст.ст.374, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 від 27 липня 2023 року.

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч.5 ст.407 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України (у редакції, яка діяла станом на 18 червня 2022 року-26 липня 2022 року) у виді 01 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.58 КК України замінити ОСОБА_3 покарання у виді 01 (одного) року позбавлення волі,-на покарання у виді службового обмеження, як для військовослужбовця, на 01 (один) рік, з відрахуванням в доход держави із суми його грошового забезпечення 20 (двадцяти) відсотків.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області з підстав, передбачених ст.394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_6 .