Справа № 202/8087/23
Провадження № 1-кп/202/786/2023
УХВАЛА

25 травня 2023 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника обвинувачених ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Індустріального районного суду м.Дніпропетровська обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000021 від 06 січня 2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.296 КК України

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Індустріального районного суду м.Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000021 від 06 січня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.1 ст.263, ч.3 ст.296 КК України.

У судовому засіданні прокурор просив суд продовжити обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначивши, що обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що обвинувачені, розуміючи тяжкість покарання, яке їм загрожує, у разі визнання їх винуватими у вчинених кримінальних правопорушень, з метою уникнення від відповідальності можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, не змінилися.

Захисник обвинувачених у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою просив відмовити, зазначивши що прокурором не були доведені ризики, на які він посилався у своєму клопотанні. Через канцелярію суду подав клопотання про зміну обвинуваченим запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, яке підтримав у судовому засіданні. В обґрунтування клопотання зазначив, що викладені в обвинувальному акті фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення є нелогічними та суперечливими. Небезпека переховування обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не може бути оцінена виключно на основі важкості покарання за інкримінований злочин, у зв`язку із чим запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у повній мірі забезпечить виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам обвинувачених вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому їх обвинувачують.

Обвинувачені позицію свого захисника підтримали.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу та клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно матеріалів справи встановлено, що ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03 квітня 2023 року ОСОБА_4 та Буніну продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 01 червня 2023 року.

Мотивуючи клопотання про продовження відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор зазначає, що існують ризики того, що обвинувачені можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні.

Судом встановлено, що обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у тому числі інкримінований злочин, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, тому у суду є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у інкримінованому злочині, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 можуть переховуватися від суду, тобто наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Згідно обвинувального акту обвинувачені не одружені, міцних соціальних зв`язків не мають, не працевлаштовані. Вищезазначені обставини підтверджують існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 незаконно впливати на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні, котрі наразі в суді не допитані, теж неможливо повністю виключити, оскільки, як вбачається із додатків до обвинувального акта, стороною обвинувачення зібрані певні докази по кримінальному провадженню. Однак ці докази мають бути досліджені на більш пізніх етапах судового розгляду справи. Стадія допиту потерпілих та свідків судом ще не розпочата.

З урахуванням вищевикладеного, осіб обвинувачених, маються всі підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання спробам обвинувачених переховуватися від суду та перешкоджати розгляду справи по суті.

Таким чином, обставини, які були враховані судом при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час не змінилися та продовжують існувати.

Враховуючи те, що на думку суду, інші (менш суворі) запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, передбачені ст.176 КПК України, не можуть забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України та забезпечити їх належну поведінку, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченим слід відмовити, а клопотання прокурора про продовження обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, а також те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні злочину, пов`язаного із застосуванням насильства, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст.178,197,331,372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 23 липня 2023 року включно.

Продовжити запобіжний захід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 23 липня 2023 року включно.

Ухвала підлягає оскарженню в частині продовження запобіжного заходу до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1