Справа № 369/6972/23
Провадження №1-кс/369/1567/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Києві клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002037 від 21.04.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002037 від 21.04.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України.

Вимоги клопотання мотивовані тим, що Слідчим відділом відділу поліції №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0002037 від 21.04.2021, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.10.2019 близько 15 год. 00 хв. (більш точного часу не встановлено) ОСОБА_4 , діючи спільно за попередньою змовою з ОСОБА_5 та з групою осіб, які на даний час невстановлені досудовим розслідуванням, відповідно до попередньо узгодженого плану дій та розподіляння ролей, перебуваючи в лісосмузі поблизу с. Новосілки Києво-Святошинського району Київської області, маючи прямий умисел на незаконне позбавлення волі та подальше утримання ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи незаконність своїх дій, застосовуючи до потерпілого ОСОБА_6 фізичну силу шляхом нанесення останньому тілесних ушкоджень в область голови та тулубу, перейнявши його відповідно до попередньо узгоджено плану дій та заздалегідь розподілених ролей від ОСОБА_7 із невстановленими досудовим розслідуванням особами, в подальшому помістили його на заднє сидіння автомобіля марки «Форд FUSION», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, за кермом котрого знаходився ОСОБА_4 , при цьому ОСОБА_5 сів на переднє пасажирське сидіння, а невстановлені досудовим розслідуванням особи, розмістились поруч з обох боків від потерпілого ОСОБА_6 , де утримували останнього у салоні автомобіля проти його волі, та розпочали рух у невідомому для потерпілого напрямку.

Крім того, ОСОБА_4 діючи повторно, спільно з ОСОБА_5 та за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами відповідно до попередньо узгодженого плану дій, протиправно утримували потерпілого ОСОБА_6 , перешкоджаючи вільно залишити автомобіль, в якому останній знаходитись не бажав та на якому разом із потерпілим пересувались вулицями м. Київ, здійснюючи фізичний примус, шляхом нанесення останньому тілесних ушкоджень в область голови та тулубу, доки не отримали від потерпілого згоду на передачу їм грошових коштів у сумі 90 000 доларів США, що в перерахунку по офіційному курсу Національного банку України станом на 22.10.2019 становить 2 247 750 грн.

Після цього, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , діючи повторно, спільно з ОСОБА_5 та за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, відповідно до попередньо узгодженого плану дій, на автомобілі марки «Форд FUSION», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, який належав на праві власності ОСОБА_4 , перевезли потерпілого ОСОБА_6 на вул. Саратовська, 55-є, м. Київ та випустили останнього з автомобіля, щоб той взяв власні грошові кошти та передав їх ОСОБА_5 та невстановленим досудовим розслідуванням особам. Потерпілий ОСОБА_6 погодившись на їх умови, вийшов з даного автомобіля та скориставшись допомогою своєї матері, що знаходилась за вказаною адресою, втік від нападників.

26.05.2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень внесеного до ЄРДР №0002037 від 21.04.2020, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України.

Таким чином, у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України, у кримінальному провадженні за №0002037 підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець м. Київ, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , освіта вища, не одружений, не працюючий, раніше судимий 21.07.2016 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 199 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколами огляду місця події від 22.10.2019, заявою потерпілого ОСОБА_6 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 , протоколом пред`явлення особи для впізнання з потерпілим ОСОБА_6 , протоколами допиту свідків, протоколом перегляду відеозаписів, та іншими матеріалами в їх сукупності.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України, який відповідно до ст.12 КК України, за сукупністю злочинів, а також за ступенем тяжкості є особливо тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 до 12 років.

На даний час місцезнаходження ОСОБА_4 невідоме, від органів досудового розслідування та суду він переховується, участі в запланованих слідчих діях не приймає, на телефонні дзвінки не відповідає, за місцем реєстрації не проживає, що підтверджується рапортами працівників СКП відділу поліції №1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням кримінальних правопорушень, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування ОСОБА_4 розумні строки, виникла необхідність у застосуванні щодо підозрюваного запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що підозрюваний може:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що останній, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений злочин, який за ступенем тяжкості є особливо тяжким злочином, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявок до органу досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Аналізуючи вказаний ризик у контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew. Moldova (Бекчиев проти Молдови).

Оцінюючи ризик переховування підозрюваного з позиції практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити наступне:

- підозрюваний не має офіційного постійного місця роботи;

- підозрюваний не має стійких соціальних зв`язків, не має на утриманні дітей та похилих батьків;

- підозрюваний схильний до ухилення від органів досудового розслідування та суду.

Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик переховування підозрюваного з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_4 може впливати на потерпілого, свідків, інших осіб у кримінальному провадженні, необхідно зазначити, що наразі існує ризик того, що підозрюваний, перебуваючи на свободі та знаючи про фактичне місце проживання потерпілого, свідків, може незаконно впливати на них, змушуючи із застосуванням фізичного чи психологічного примусу змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь-яких показань. Крім того, на даний час в органу досудового розслідування є необхідність у проведенні ряду слідчих дій, встановити всіх осіб, які можуть бути свідками у даному кримінальному провадженні, а тому існує реальний ризик того, що ОСОБА_4 перебуваючи на свободі, буде здійснювати вплив на останніх із метою надання неправдивих показань.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується тим, що останній, як вище зазначалося, не має постійного джерела доходів, про що свідчить відсутність офіційного місця роботи, а також те, що може вчинити інше кримінальне правопорушення. Таким чином, лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам.

Водночас, місцеперебування ОСОБА_4 не відоме, при цьому встановлено, що останній перетнув кордон та виїхав за межі України, що свідчить про те, що підозрюваний ухиляється від явки до органу досудового розслідування, та суду.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши думку прокурора, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п. 4 ч. 2. ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Судом встановлено, що слідчим відділом відділу поліції №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0002037 від 21.04.2021, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.10.2019 близько 15 год. 00 хв. (більш точного часу не встановлено) ОСОБА_4 , діючи спільно за попередньою змовою з ОСОБА_5 та з групою осіб, які на даний час невстановлені досудовим розслідуванням, відповідно до попередньо узгодженого плану дій та розподіляння ролей, перебуваючи в лісосмузі поблизу с. Новосілки Києво-Святошинського району Київської області, маючи прямий умисел на незаконне позбавлення волі та подальше утримання ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи незаконність своїх дій, застосовуючи до потерпілого ОСОБА_6 фізичну силу шляхом нанесення останньому тілесних ушкоджень в область голови та тулубу, перейнявши його відповідно до попередньо узгоджено плану дій та заздалегідь розподілених ролей від ОСОБА_7 із невстановленими досудовим розслідуванням особами, в подальшому помістили його на заднє сидіння автомобіля марки «Форд FUSION», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, за кермом котрого знаходився ОСОБА_4 , при цьому ОСОБА_5 сів на переднє пасажирське сидіння, а невстановлені досудовим розслідуванням особи, розмістились поруч з обох боків від потерпілого ОСОБА_6 , де утримували останнього у салоні автомобіля проти його волі, та розпочали рух у невідомому для потерпілого напрямку.

Крім того, ОСОБА_4 діючи повторно, спільно з ОСОБА_5 та за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами відповідно до попередньо узгодженого плану дій, протиправно утримували потерпілого ОСОБА_6 , перешкоджаючи вільно залишити автомобіль, в якому останній знаходитись не бажав та на якому разом із потерпілим пересувались вулицями м. Київ, здійснюючи фізичний примус, шляхом нанесення останньому тілесних ушкоджень в область голови та тулубу, доки не отримали від потерпілого згоду на передачу їм грошових коштів у сумі 90 000 доларів США, що в перерахунку по офіційному курсу Національного банку України станом на 22.10.2019 становить 2 247 750 грн.

Після цього, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , діючи повторно, спільно з ОСОБА_5 та за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, відповідно до попередньо узгодженого плану дій, на автомобілі марки «Форд FUSION», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, який належав на праві власності ОСОБА_4 , перевезли потерпілого ОСОБА_6 на вул. Саратовська, 55-є, м. Київ та випустили останнього з автомобіля, щоб той взяв власні грошові кошти та передав їх ОСОБА_5 та невстановленим досудовим розслідуванням особам. Потерпілий ОСОБА_6 погодившись на їх умови, вийшов з даного автомобіля та скориставшись допомогою своєї матері, що знаходилась за вказаною адресою, втік від нападників.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність розумної підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 1 ст. 194 КПК України визначено, що слідчий суддя вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 193 ч. 6 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколами огляду місця події від 22.10.2019, заявою потерпілого ОСОБА_6 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 , протоколом пред`явлення особи для впізнання з потерпілим ОСОБА_6 , протоколами допиту свідків, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_7 , протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_5 , та іншими матеріалами в сукупності.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України, який відповідно до ст.12 КК України, за сукупністю злочинів, а також за ступенем тяжкості є особливо тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 до 12 років.

На даний час місцезнаходження ОСОБА_4 невідоме, від органів досудового розслідування та суду він переховується, участі в запланованих слідчих діях не приймає, на телефонні дзвінки не відповідає, за місцем реєстрації не проживає, що підтверджується рапортами працівників СКП відділу поліції №1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області.

Відповідно до ст. 188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Це клопотання може бути подане:

1) одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою;

2) після подання клопотання про застосування запобіжного заходу і до прибуття підозрюваного, обвинуваченого до суду на підставі судового виклику;

3) після неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відсутності у слідчого судді, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю.

Згідно ст. 189 КПК України слідчий суддя, суд не має права відмовити в розгляді клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного, обвинуваченого, навіть якщо існують підстави для затримання без ухвали суду про затримання з метою приводу.

Клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою приводу розглядається слідчим суддею, судом негайно після одержання цього клопотання.

Слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що:

1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду;

2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Вислухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, вивчивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки мають місце приводи для надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки підозрюваний переховується від органів досудового розслідування та існують підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. ст.176-179, 184, 186, 190,193, 194 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Київ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта вища, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 21.07.2016 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 199 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про заміну запобіжного заходу на вигляді тримання під вартою.

Ухвала про затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту: приводу підозрюваного, обвинуваченого до суду; закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії; відкликання ухвали прокурором.

Відповідно до ст. 191 КПК України затримана на підставі ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше 36 (тридцяти шести) годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до слідчого судді, суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу. Службова особа, яка на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання затримала особу, зобов`язана негайно вручити їй копію зазначеної ухвали. Уповноважена службова особа (особа, якій законом надане право здійснювати затримання), яка затримала особу на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання або у якої під вартою тримається особа, щодо якої діє ухвала про дозвіл на затримання, негайно повідомляє про це слідчого, прокурора.

Строк дії ухвали 6 місяців.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала про дозвіл на затримання оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_8