Справа № 344/9675/23
Провадження № 1-кп/344/974/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого на посаді старшого майстра в ПП "ЖЕО"Житловий Масив", неодруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст. 361 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, в умовах воєнного стану, а також несанкціоноване втручання в роботу автоматизованих систем.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, 22.11.2022 близько 11 год., ОСОБА_5 перебував за місцем проживання потерпілої ОСОБА_6 , а саме за адресою АДРЕСА_2 , з метою надання останній комп`ютерних послуг. Перебуваючи у вказаному приміщенні, ОСОБА_5 , оглядаючи планшетний комп`ютер, ОСОБА_6 побачив встановлений на ньому мобільний додаток «Приват24». Після цього, ОСОБА_5 , зайшовши у вказаний мобільний додаток, побачив, що на банківському рахунку зберігаються грошові кошти, якіналежали ОСОБА_7 .В цей час у ОСОБА_5 виник протиправний умисел на таємне викрадення грошових коштів. Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_5 , діючи умисно з корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, в період дії воєнного стану,який введений згідно Указу Президента України від 24 лютого2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, востаннє внесеними Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022,затвердженим Законом України № 2500-ІX від 15.08.2022), із вищевказаного планшетного комп`ютера, використовуючи мобільний додаток,«Приват24», в м. Івано-Франківську о 12 год. 19 хв. 22.11.2022 із банківської картки «ПриватБанк», № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 , таємно викрав грошові кошти в сумі 7000 грн., шляхом переказу на банківську картку «ПриватБанк», № НОМЕР_2 ,яка належить ОСОБА_8 . Так, своїми протиправними діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 7000 гривень.

Окрім цього, ОСОБА_5 використовуючи автоматизовану систему«Приват24» та планшетний комп`ютер марки «Sumsung», з прямим умислом,спрямованим на несанкціоноване втручання в банківську автоматизовану систему, зокрема здійснення входів до системи від імені законного володільця банківського рахунку НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_6 , втрутився в роботу автоматизованої системи «Приват24», що виразилось у здійсненні транзакцій з вищевказаного банківського рахунку. Вищевказані діяння ОСОБА_5 призвели до відображення на екрані мобільного терміналу «Sumsung» даних поточних рахунків ОСОБА_6 . Так, 22.11.2022 0 12 год. 19 хв. ОСОБА_5 , маючи умисел, спрямований на втручання у банківську систему, а саме: вхід до неї від імені законного володільця банківського рахунку НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_6 , для здійснення транзакції-переказу, маючи у користуванні планшетний комп`ютер марки «Sumsung», за допомогою мобільного додатку «Приват24», здійснив транзакцію-переказ грошових коштів у загальній сумі 7000 грн., чим не санкціоновано, самочинно, без дозволу держателя спеціальних засобів, втрутився в роботу автоматизованої системи «Приват24», а саме даних поточного рахунку ОСОБА_6 .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та беззастережно, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини. Суду пояснив, що надавав потерпілій послуги із ремонту комп`ютерної техніки. Коли був в неї вдома вдруге, то бачив, що на планшеті є пароль від Приват24. Він цим скористався і скинув гроші з картки потерпілої на картку свого знайомого, а потім на свою картку. До вчиненого обвинувачений ставиться критично, щиро кається, та просить суд його суворо не карати, запевняючи суд, що такого більше не повториться.

Потерпіла подала заяву про розгляд кримінального провадження без її участі. Жодних претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів в даному кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу, дають можливість вирішити долю речових доказів та питання процесуальних витрат. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану, за ч.1 ст. 361 КК України як несанкціоноване втручання в роботу автоматизованих систем.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття ОСОБА_5 , активне сприяння розслідуванню кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженим так і іншими особами. Для досягнення мети покарання суд керується принципами індивідуалізації та справедливості покарання. Цілі покарання запобігання і попередження вважаються характеристиками кримінально-правових санкцій (рішення ЄСПЛ "Езех і Коннорс проти Сполученого Королівства").

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у ст. 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Згідно з ст. 69 Кримінального кодексу України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Як зазначено у наведеній вище постанові Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі N 750/5031/18, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 Кримінального кодексу України) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній посилатися на ст. 69 Кримінального кодексу України.

З огляду на викладене, враховуючи наведені обставини щодо тяжкості кримінальних правопорушень, особу винного та інші обставини кримінального провадження, позицію прокурора, який просив застосувати ст.69 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 3 тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позицію обвинуваченого та його захисника, які просили суворо його не карати та застосувати ст. 69 КК України, та призначити покарання у вигляді штрафу, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, здійснення виховного впливу та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, є призначення йому покарання за ч.4 ст. 185 КК України із застосуванням положень ст. 69 Кримінального кодексу України, та в межах санкції ч.1 ст.361 КК України. Таке покарання є достатнім, справедливим та необхідними для його виправлення та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Визначене обвинуваченому покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності. Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому злочину.

Необхідності застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання цим вироком законної сили немає.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 370,373, 374, 393, ч.15 ст. 615 КПК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 361 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.4 ст. 185 КК України, із застовуванням ст. 69 КК України, - штраф в розмірі 3 000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень.

- за ч.1 ст. 361 КК України - штраф в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання ОСОБА_5 - штраф в розмірі 3 000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Суддя ОСОБА_9