Справа № 686/4260/21
Провадження № 1-кс/686/3535/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого від 19.12.2022 про закриття кримінального провадження №0000017 від 11.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України,

встановив:

До слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду із вказаною скаргою звернувся ОСОБА_3 .

В обґрунтування скарги зазначає, що постанова слідчого не відповідає вимогам процесуального закону, є незаконною, досудове розслідування проведене неповно, слідчий протягом тривалого часу його не допитав та, об`єднавши усі кримінальні провадження за заявами ОСОБА_3 в одне, прийняв рішення про закриття кримінального провадження.

А тому ОСОБА_5 просить скасувати постанову слідчого.

В судовому засіданні ОСОБА_3 і його представник ОСОБА_4 вимоги скарги підтримали, просили задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Разом із тим, від органу досудового розслідування надійшли матеріали кримінального провадження №0000017 від 17.09.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України.

Враховуючи положення статті 306 КПК України, та з метою дотримання розумних строків розгляду скарги, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, слідчий суддя на досудовому провадженні, слідчий суддя вважає можливим провести розгляд скарги за відсутності представника особи, бездіяльність якої оскаржується.

Дослідивши скаргу, долучені до неї матеріали та матеріали кримінального провадження №0000017, слідчий суддя дійшов такого висновку.

11.01.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за зареєстровано кримінальне провадження №0000017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.

Постановою прокурора ОСОБА_6 від 16.12.2022 кримінальні провадження №0000082 від 14.04.2022, №0000017 об`єднано в одне провадження з присвоєнням номера №0000017 з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.1 ст.365, ч.2 ст365 КК України.

Постановою слідчого ТУ ДБР у м.Хмельницькому ОСОБА_7 від 19.12.2022 кримінальне провадження закрите на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України, тобто у зв`язку із відсутністю події кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно із ст.92 КПК України обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора.

На виконання даних вимог сторона обвинувачення в силу ст.93 КПК України здійснює збирання доказів.

Виходячи зі змісту ст. 284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, зокрема з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті - встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у сукупності (ст.ст. 9, 283, 284 КПК України).

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя, серед іншого, повинен перевірити наявність підстав для винесення такої постанови, законність джерел отриманих даних, які стали підставою для винесення постанови про закриття кримінального провадження, тощо.

Положеннями ст. 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, які виключають провадження у справі та зумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

При цьому, приймаючи процесуальне рішення, зокрема постанову про закриття кримінального провадження, слідчий зобов`язаний мотивувати прийняте ним рішення, дати правову оцінку зібраним та дослідженим обставинам справи.

Зміст постанови, яка оскаржується свідчить про те, що вищезазначених вимог закону слідчим в повній мірі не дотримано, а рішення про закриття кримінального провадження прийнято передчасно, без проведення повної перевірки доводів заявника, на підставі неповно проведеного досудового розслідування без всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин кримінального провадження, у тому числі тих, на які скаржник вказує у судовому засіданні.

З матеріалів кримінального провадження №0000017 вбачається, що слідчий при винесенні постанови не в повній мірі врахував обставини, про які повідомляв ОСОБА_3 та з якими він пов`язує вчинення кримінального правопорушення.

У оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження слідчий зазначає, що ОСОБА_3 відмовився давати показання без пояснення та причини, що зафіксовано у акті про відмову.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що ОСОБА_3 від давання показань відмовився, що зафіксоване зафіксований актом підписами службових осіб оперативного підрозділу державної установи «Замкова виправна колонія (№58).

У судовому засіданні під час розгляду скарги ОСОБА_3 факт відмови від дачі показань підтвердив.

ОСОБА_3 повідомив, що йому одразу ж запропонували підписати документи про те, що він відмовляється від давання показань працівникам установи виконання покарань, якій він перебуває задля того, щоб його допитав слідчий особисто.

А тому зазначив, що його ввели в оману, оскільки він бажав надавати показання, проте не розуміє чому він має це здійснювати працівникам установи.

З указаних мотивів слідчим суддею рішення про закриття кримінального провадження уже скасовувалось.

Однак, слідчий не допитав ОСОБА_3 та фактично надав доручення здійснити це працівникам установи, де він перебуває та на яких він вказує як на осіб, які вчинили кримінальне правопорушення.

Разом із цим, як зазначено, кримінальне провадження об`єднане з іншими кримінальними провадженнями за різними обставинами, з якими ОСОБА_3 пов`язує вчинення відносно нього кримінального правопорушення, проте постанова слідчого не містить викладу та налізу указаних обставин.

Слідчий суддя зазначає, що підставою для закриття кримінального провадження у разі якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення (така обставина повинна застосовуватися у випадках, якщо: а) встановлено, що не було самого факту, для розслідування якого почате провадження; б) встановлено, що сама подія мала місце, однак її не можна визнати кримінальним правопорушенням, бо вона була результатом дії стихійного лиха, фізіологічних процесів, тощо; в) встановлено, що подія мала місце, проте не була кримінальним правопорушенням, оскільки пов`язана з діями потерпілого, а не сторонніх осіб (самогубство, нещасні випадки на підприємствах).

З огляду на наведене, висновок слідчого про відсутність події кримінального правопорушення без проведення допиту заявника та за відсутності проведення інших слідчих дій не є належною підставою для твердження про проведення об`єктивного та повного досудового розслідування.

Вказані суперечності слідчий суддя під час розгляду скарги позбавлений можливості усунути, а тому вони повинні бути усунуті слідчим під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження.

Наведене у сукупності вказує на необґрунтованість постанови слідчого про закриття кримінального провадження та невжиття достатнього обсягу заходів у вигляді проведення необхідних слідчих та/чи процесуальних дій з метою виконання завдань кримінального провадження та встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на її розгляд стороною кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного прийшов до висновку, про обґрунтованість скарги ОСОБА_3 та наявність підстав для скасування постанови слідчого.

Під час досудового розслідування належить виконати необхідні слідчі дії для досягнення мети кримінального провадження, у тому числі щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність події та складу кримінального правопорушення, задля чого слід провести допит ОСОБА_3 за наявності підстав, провести допити інших осіб та/або вчинити процесуальні дії, спрямовані на здобуття відомостей, що є предметом розслідування кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 91, 110, 303, 306-307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_7 від 19.12.2022 року про закриття кримінального провадження №0000017, скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя