Справа № 591/1599/21
Провадження № 1-кс/591/1260/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2023 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню,

В С Т А Н О В И В :

Захисник звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна по кримінальному провадженню, яке підтримав та мотивував тим, що 26 липня 2022 року Зарічним районним судом м. Суми було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 . На думку заявника, потреба в арешті відпала, оскільки наведене майно добросовісно набуте власником, який не має жодного відношення до протиправних дій, які зумовлюють предмет розслідування, а позбавлення права користування та розпорядження наведеним майном обмежує права особи, тому просив скасувати арешт майна.

Слідчий заперечив проти задоволення клопотання, мотивуючи це тим, що зазначене майно не втратило свого доказового значення, а по справі двом особам повідомлено про підозру.

Суд, заслухавши учасників, дослідивши надані матеріали, приходить наступних висновків.

Встановлено, не спростовано сторонами та підтверджено суду, що 22 липня 2022 року по кримінальному провадженню № 0000037 від 25 лютого 2021 року було накладено слідчим суддею арешт на квартиру АДРЕСА_1 , власником якої в цей час є ОСОБА_5 .

Також наданими слідчим матеріалами підтверджено, що про підозру в провадженні повідомлено лише двом особам та лише 17 квітня 2023 року (тобто, лише після подання цього клопотання захисником, а в підозрі навіть не фігурують обставини придбання ОСОБА_5 цього майна в 2022 року та інкримінуються дії вчинені до цього зі згаданою нерухомістю).

Підтвердження закінчення досудового розслідування по наведеному провадженню суду надано не було, як і не спростовано тверджень сторони володільця майна (та підтверджено слідчим) про те, що по-перше, по справі ОСОБА_5 має статус свідка і сумнівною є його причетність до вчинення неправомірних дій, спрямованих на придбання згаданого майна, з огляду на надання суду доказів добросовісного набуття права власності на житло, а по-друге, в провадженні навіть не заявлено цивільного позову, вимоги якого охоплювали б володіння зазначеною нерухомістю.

На думку суду, зі змісту ст. 174 КПК України випливає, що скасування арешту майна в контексті цієї норми, можливе за умови наявності певних обставин, які зазначає сторона, що не могли бути відомі суду під час накладення арешту і суттєво впливали б на прийняте судом рішення або якщо вони доведуть, що відпала потреба в такому арешті чи якщо він накладений необґрунтовано.

В свою чергу, в контексті вимог ст.ст. 16, 22, 26 КПК України, наявність потреб в подальшому застосуванні накладеного арешту насамперед покладається на орган досудового розслідування (прокурора), який і повинен доводи зазначені обставини.

На переконання суду, значна тривалість досудового розслідування, впродовж якої правоохоронні органи мали достатньо можливості для з`ясування тих чи інших обставин, спрямованих на встановлення істини у справі, з`ясування кругу осіб, причетних до вчинення неправомірних дій, які зумовлюють предмет розслідування та які б дозволяли вчинити певні процесуальні дії стосовно завершення досудового розслідування, в тому числі повідомлення про підозру осіб лише після подання цього клопотання, свідчать про незацікавленість правоохоронних органів в цьому, що дозволяє суду стверджувати про те, що подальший арешт більше сприятиме обмеженню прав особи, яка не причетна до вчинення згаданих неправомірних дій, ніж сприятиме досягненню мети застосованого заходу.

До того ж, відсутність арешту майна не призведе до втрати доказів в справі, з огляду на характеристики майна (квартира в багатоповерховому будинку нікуди не зникне), як і не вплине на значення для справи його (майна) приналежність в цей час тій чи іншій особі, з огляду на відсутність в провадженні заявленого цивільного позову (що підтвердив слідчий, а арешт з метою забезпечення заявленого позову в порядку п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України не накладався).

Крім цього, в контексті вирішення згаданого питання, суд виходить і з загальновідомої обставини щодо здійснення в цей час зі сторони РФ збройної агресії відносно України, внаслідок чого в країні введений воєнний стан, що створює для громадян додаткові труднощі, крім безпідставного обмеження права володіння, користування та розпорядження власністю.

Відтак, враховуючи наведене, беручи до уваги п.п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, а також зважаючи на те, що, всупереч вимогам ст.ст. 22, 26 КПК України, органом досудового розслідування не наведено зрозумілого та розумного пояснення тривалості обмеження прав заявника, на думку суду, в подальшому застосуванні накладеного арешту відпала потреба, оскільки подальше його застосування в цій ситуації більше порушуватиме право власності особи та може мати більш негативні наслідки для неї, ніж сприятиме досягненню мети провадження, тому клопотання слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 174 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити та скасувати арешт майна - квартири АДРЕСА_1 , накладений ухвалою слідчого судді від 26 липня 2022 року в кримінальному провадженні № 0000037.

Ухвала виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала не оскаржується, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1