Справа № 405/5874/23
провадження № 1-кс/405/2789/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2023 м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вірменії, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України, внесеного 09.05.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000535 від 22.07.2023, -

ВСТАНОВИВ:

22.08.2023 до Ленінського районного суду м. Кіровограда від старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_6 надійшло клопотання, у якому слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що слідчим відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження № 0000535 від 09.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 2552, ч. 4 ст. 189 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 12.05.2022, 13.06.2023 на території установи виконання покарань ДУ «Кропивницька виправна колонія № (6)» за адресою: м. Кропивницький, вул. Яновського, 50 та ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» за адресою: м. Кропивницький, вул. Куропятникова, 50-б було організовано та проведено злочинне зібрання (сходка) осіб, які здійснюють злочинний вплив, для розподілу доходів, одержаних злочинним шляхом, та розподіл сфер злочинного впливу, з використанням засобів зв`язку.

У вказаному злочинному зібранні приймали активну участь особи, які здійснюють злочинний вплив, а саме:

- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на даний час утримується у ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», на момент 12.05.2022, 13.06.2023 мав статус «смотрящого» за ДУ «Кропивницька виправна колонія №6» та відбував покарання у заначеній установі, особа, яка здійснює злочинний вплив;

- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на момент 12.05.2022, 13.06.2023 мав статус «отвєтчіка, смотрящого за ямою (ДПК)» у ДУ «Кропивницька виправна колонія №6» та відбував покарання у заначеній установі, має статус особи, яка здійснює злочинний вплив;

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент 12.05.2022, 13.06.2023 мав статус «бродяги» у ДУ «Кропивницька виправна колонія №6» та утримувався у зазначеній установі, має статус особи, яка здійснює злочинний вплив;

- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на момент 12.05.2022, 13.06.2023 утримувався у ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», має статус колишнього «смотрящого» за ДУ «Кропивницька виправна колонія №6» та особи, яка здійснює злочинний вплив;

- ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на момент 12.05.2022, 13.06.2023 мав статус колишнього «отвєтчіка за бараком» у ДУ «Кропивницька виправна колонія №6» та утримувався у ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», має статус особи, яка здійснює злочинний вплив.

- інші особи, які здійснюють злочинний вплив;

- особи, які не здійснюють злочинний вплив, однак, мають певний кримінальний авторитет у вказаних установах виконання покарань.

Так, злочинне зібрання (сходка) було організоване ОСОБА_9 з допомогою засобу зв`язку - мобільного терміналу шляхом підключення інших абонентів до спільної бесіди через конференц - зв`язок, під час якого всі учасники можуть одночасно висловлюватись та чути репліки інших осіб.

Темою зібрання стали негласні грошові боргові зобов`язання ОСОБА_11 , які виникли в результаті, на думку учасників зібрання, нецільового використання та привласнення останнім грошових коштів із загального грошового кримінального фонду, «колхозних грошей», оскільки ув`язнені не отримали матеріальних благ, за надання яких відповідав ОСОБА_11 . У ході спілкування учасники вирішують питання щодо шляхів повернення грошових коштів, строки повернення, шляхи психологічного та фізичного впливу на ОСОБА_11 , покарання останнього, а також розподіл сфер впливу конкретних осіб щодо здійснення такого впливу на відповідних «квадратах» відповідальності, неформально утримуваних ними частинах ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», де утримується ОСОБА_11 .

Організація та участь у злочинному зібранні (сходці) відповідних учасників виражається у конкретних зафіксованих репліках, які мають змістовне навантаження, зрозумілі всім присутнім особам та зафіксовані під час проведення такого зібрання.

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення судової лінгвістичної семантико-тексуальної експертизи № 20934/23-36 від 27.07.2023 з об`єктивного змісту досліджуваних розмов, у процесі спілкування їх учасники ( ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ) обговорюють матеріальне забезпечення засуджених, які перебувають в ДУ «Кропивницька виправна колонія №6», та діяльність інших осіб, пов`язану з розповсюдженням на території цієї виправної установи цигарок, та надходження грошових коштів, зокрема отриманих від проведення турнірів з гри в карти, а також обговорюють їх розподіл, що характеризує їх як осіб, які займають більш високе становище у злочинній ієрархії цієї установи виконання покарань та мають вплив на ситуації, які складаються в її злочинному середовищі, що прямо вказує про належність їх до кримінальної еліти ДУ «Кропивницька виправна колонія №6», яка завдяки своєму авторитету та можливостям організовує і безпосередньо здійснює контроль за розподілом коштів та іншого майна в цій установі виконання покарань задіяна у системі вирішення конфліктів та управлінні її злочинним середовищем. Вказане вище, а також вживання учасниками зібрання, яке відбулося 12.05.2022 і зафіксоване у файлі «20-03-20.1-232», для його назви кримінального жаргонізму «круг», який, виходячи з семантичного змісту (круг - сходка воровская) та контексту реалізації, прямо характеризує це зібрання як «сходку» - зустріч осіб, які мають злочинний вплив в середовищі ув`язнених ДУ «Кропивницька виправна колонія №6» і є лідерами (представниками певних організованих груп) цього середовища, дає підстави стверджувати про наявність у мовленні ОСОБА_9 , ОСОБА_4 і ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та інших учасників спілкування на лінгвістичному рівні ознак, які вказують на те, що вони задіяні в організації і проведенні злочинного зібрання(сходки) для координації діяльності з надходження і розподілу коштів, одержаних у тому числі незаконним шляхом (у результаті проведення турнірів і формування «колхозных денег» («общака»), а також беруть участь у такому зібранні з використанням засобів зв`язку.

Крім того, як випливає з об`єктивного змісту усіх проаналізованих розмов, предметом обговорення цього злочинного зібрання («круга/сходки») є вирішення конфліктної ситуації щодо повернення учасником спілкування ОСОБА_11 певної суми грошових коштів, які є спільною власністю учасників зафіксованих у наданих на дослідження матеріалах розмов («колхозных денег»), які, на їх думку, останній привласнив чи розтратив, не врегулювавши надходження і розподіл цигарок та іншого майна серед засуджених ДУ «Кропивницька виправна колонія №6», що мали бути придбані за ці грошові кошти. У процесі обговорення вказаного питання ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 адресують ОСОБА_11 висловлювання, зміст яких та контекст вживання вказує на надання йому вказівок і вимог щодо врегулювання обговорюваного проблемного питання, що також характеризує їх як осіб з більш високим соціально-рольовим статусом порівняно з іншими учасниками розмов, а ОСОБА_11 , відповідаючи на репліки співрозмовників, продукує висловлювання виправдовувального характеру, які виражають розуміння адресованих йому вказівок і вимог, і можливості отримання покарання у разі їх невиконання. Що ж стосується загального змісту досліджуваних розмов, то, як випливає з викладеного вище, після прийнятого учасниками спілкування у ході зібрання («круга/сходки») рішення, у них на вербальному рівні відображені наміри співрозмовників з використанням певних засобів впливу і примусу щодо ОСОБА_11 (намагання зустрітися і поспілкуватися особисто, передача вимог через третіх осіб за умови ізоляції всіх учасників) спонукати його до повернення всієї суми грошових коштів, які, на їх думку, останній привласнив чи розтратив.

Отже, зміст розмов, які зафіксовані у ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій вказує на організацію та участь ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та інших осіб у злочинному зібранні (сходці). Предметом обговорення учасниками цього злочинного зібрання (його фактичним змістом) є вирішення конфліктної ситуації щодо повернення ОСОБА_11 певної суми грошових коштів, які є їх спільною власністю («колхозных денег»), що, на їх думку, останній привласнив чи розтратив, не врегулювавши надходження і розподіл цигарок та іншого майна серед засуджених ДУ «Кропивницька виправна колонія №6», які мали бути придбані за ці грошові кошти.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється в умисних діях, які виразилися в участі у злочинному зібранні (сходці) особи, яка здійснюють злочинний вплив, для планування вчинення злочину, розподілу сфер злочинного впливу, у тому числі з використанням засобів зв`язку, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2552 КК України.

З урахуванням наявності вищезазначених вагомих доказів обґрунтованості підозри, обставин вчинення злочину, його тяжкості, міри покарання, а також особи підозрюваного та його бажання уникнути кримінальної відповідальності, досудовим розслідуванням встановлено наявність ризиків передбачених:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - можливість підозрюваного ухилятись від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду шляхом залишення, маючи при цьому всі можливості та засоби, немає стійких соціальних зв`язків у вигляді постійного місця роботи, та постійного місця проживання, тому в будь-який час має можливість залишити межі території України. Усвідомлюючи тяжкість кримінального правопорушення та розуміючи міру покарання, яка може бути до нього застосована, у разі ухвалення обвинувального вироку, ОСОБА_4 , може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

- п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України - незаконно впливати на свідків, експертів, у цьому ж кримінальному провадженні. Встановлення об`єктивних обставин вчинення кримінального правопорушення, можливе в тому числі шляхом проведення допитів. Таким чином, у сторони обвинувачення є достатньо підстав вважати, що для мінімізації негативних наслідків для себе, підозрюваний, використовуючи вплив на учасників кримінального провадження з метою зміни їх показів або перешкоджання безпосереднього дослідження судом їх показів як це передбачено ст. 23 КПК України, має можливість незаконно впливати на свідків.

- п. 4 ч. 1 ст.177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме укривати від слідства дійсні обставини скоєння підготовки до злочину та обставини необхідні для встановлення істини у провадженні в т.ч. інформацію щодо своєї ролі та конкретних дій, а також про інші факти чи об`єкти, що мають значення.

- п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Так, ОСОБА_4 не судимий, однак відносно нього скеровані обвинувальні акти, а саме: 22.08.2018 до суду направлено обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 186 КК України, 04.09.2020 до суду направлено обвинувальний акт за обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 4 ст. 189 КК України, 31.10.2020 до суду направлено обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, 25.08.2022 до суду направлено обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України, 03.04.2023 до суду направлено обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 2551 КК України, на шлях виправлення не став, продовжив злочинну діяльність.

ОСОБА_4 не працює, офіційного та постійного джерела доходу не має, не одружений, дітей на утриманні не має, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків, у зв`язку із чим, вищевказані ризики є реальними та обґрунтованими.

По справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому, прошу суд оцінити суворість можливого покарання ОСОБА_4 та особу підозрюваного і визнати за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою.

При цьому враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до слідчого, прокурора та суд на першу вимогу. Крім того, обирати запобіжний захід відносно підозрюваного - домашній арешт недоцільно, оскільки перебуваючи під домашнім арештом зможе покинути територію України та в цілому вказаний захід не зможе гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження - забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Таким чином, вказане свідчить, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування підозрюваного, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення незаконного впливу на свідків, та вчинення інших кримінальних правопорушень, продовження протиправної діяльності.

Просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити, посилаючись на обґрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, що зазначені у клопотанні, та неможливість їх запобігання шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу. Додатково зазначив, що якщо слідчий суддя застосує до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, просив в ухвалі слідчого судді зазначити про тримання ОСОБА_4 під вартою у ДУ «Кропивницька виправна колонія №6», оскільки підозрюваний є особою, схильною до порушення порядків та вчинення заколотів серед ув`язнених.

Захисник в судовому засіданні заперечував щодо застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи це тим, що підозра є необґрунтованою, матеріали, які додані до клопотання не стосуються підозрюваного, а стосуються вимагання грошей у Приходька; під час проведення експертизи експерт використовував літературу на російській мові; до підозрюваного немає жодного нарікання щодо відбування домашнього арешту по іншому кримінальному провадженню; нові злочини підозрюваним не вчиняються; по обвинувальним актам, які розглядаються у судах, до підозрюваного не застосований будь - який запобіжний захід. Просив застосувати до підозрюваного цілодобовий домашній арешт.

Підозрюваний погодився з позицією захисника, просив не застосовувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а цілодобовий домашній арешт, зазначив, що не розуміє, у чому його звинувачують.

Заслухавши прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, якими обґрунтовується необхідність застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів клопотання, ОСОБА_4 підозрюється в участі у злочинному зібранні (сходці) особи, яка здійснюють злочинний вплив, для планування вчинення злочину, розподілу сфер злочинного впливу, у тому числі з використанням засобів зв`язку, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2552 КК України.

21.08.2023, о 18.00 год., ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України.

21.08.2023. о 18.03 год. ОСОБА_4 було затримано на підставі ст. 208 КПК України.

За практикою Європейського суду з прав людини розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться у статті 5 (підпункт «с» пункту 1) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Також ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, відповідно обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Для цілей повідомлення особі про підозру стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 та «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року ЄСПЛ зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Надані слідчим докази, а саме: два протоколи про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій - аудіо -, відео контроль особи від 29.06.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 29.06.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 28.06.2023; висновок експертів за результатами проведення судової лінгвістичної семантико - текстуальної експертизи від 27.07.2023; висновок експерта від 03.01.2023; висновок експерта від 08.12.2022, свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив про причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину, в якому він підозрюється, а пред`явлена підозра, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Твердження сторони захисту про необґрунтованість підозри про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру, не заслуговують на увагу, та є безпідставними, оскільки, на переконання слідчого судді, обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Стороною захисту не наведено фактів та не долучено доказів, які очевидно та об`єктивно спростовували б версію органу досудового розслідування щодо обставин кримінального провадження, викладених в повідомлені про підозру.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Слідчий суддя також вважає, що прокурором та слідчим обґрунтовано наведений перелік ризиків, що передбачений п.п. 1, 3, 4 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжкого злочину, оскільки за його вчинення передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, а тому ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку може бути визнаним як менш небезпечним, ніж покарання та процедура його відбування. Такий висновок слідчого судді узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі Ilijkov v. Bulgaria від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений.

Крім того, слідчий суддя враховує те, що у підозрюваного відсутні стійки соціальні зв`язки, та використовуючи всі можливості та засоби, може переховуватись від органів досудового розслідування, та враховуючи, що на всій території України введено військовий стан, вказаний ризик не є уявним.

Має під собою підґрунтя й зазначений прокурором та слідчим ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно прямо чи через третіх осіб впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, що зможе призвести до зміни їх показань або відмови від давання показань, оскільки зміст показань свідків до моменту вручення клопотання з матеріалами 21.08.2023, був невідомий підозрюваному.

Враховуючи, що досудове розслідування наразі триває, підозрюваний вказує на інші обставини вчинення злочину, ніж зазначають свідки, ОСОБА_4 може впливати на свідків, оскільки має доступ до їх анкетних даних, а також шляхом застосування підкупу, шантажу та погроз, тим саме матиме можливість перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом впливу на них.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.177 КПК України, підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме укривати від слідства дійсні обставини вчинення кримінального правопорушення та обставини необхідні для встановлення істини у провадженні, в тому числі, інформацію щодо часу місця та обставин подій, які відбувались під час вчинення злочину та мають значення, які не відомі органу досудового розслідування.

Також слідчий суддя вважає доведеним ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, оскільки в клопотанні зазначена інформація про те, підозрюваний ОСОБА_4 хоча раніше і не судимий, проте, у судах на розгляді перебувають п`ять обвинувальних актів за його обвинуваченням, що не заперечувалось в судовому засіданні підозрюваним та його захисником.

Слідчим суддею зазначається, що хоча на день розгляду цього клопотання по п`яти кримінальним провадженням, де ОСОБА_4 є обвинуваченим, немає судового рішення, яке набрало законної сили, проте, ці відомості характеризують особу підозрюваного ОСОБА_4 , як схильного до вчинення правопорушень, його небажання стати на шлях виправлення, та доводять ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголошено на тому, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості підозри та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення проти громадської безпеки, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, раніше не судимий, а тому, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При застосуванні до ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує також обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 не одружений, з його слів має дочку 2019 року народження, але доказів цього не надано, не працює, характеристики з місця проживання не надано, що не свідчить про його міцні соціальні зв`язки в місці його постійного проживання, раніше не судимий, наявність п`яти кримінальних проваджень, де він є обвинуваченим, наявні вагомі докази про вчинення ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України, та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, у вчиненні якого він підозрюється.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що сторонами кримінального провадження не надані докази, які б свідчили про достатність застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання зазначеним вище ризикам, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_4 необхідно застосувати винятковий запобіжний захід - тримання під вартою, оскільки обмеження його права на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним через неможливість в жодний інший спосіб забезпечити його належну процесуальну поведінку під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 255-2 КК України.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у яких він підозрюється, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 особливо тяжкого кримінального правопорушення проти громадського порядку, суд не визначає розмір застави.

Що стосується клопотання прокурора щодо визначення місця тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 у ДУ «Кропивницька виправна колонія № 6», то слідчий суддя зазначає, що відповідно до положень КПК України, у слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відсутні повноваження щодо визначення конкретної установи, де буде знаходитись підозрюваний, до якого застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та відмовляє у його задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись вимогами статей 40, 131, 132, 176-178, 182-184, 194, 196 - 197, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів з 18 год. 03 хв. 21.08.2023 по 19.10.2023 включно.

Вручити копію цієї ухвали прокурору, підозрюваному, захиснику негайно після її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. А особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1