В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.09.2023 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Біла Церква, Київської області кримінальне провадження № 0002735 від 03.06.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Шамраївка, Сквирського району, Київської області, громадянки України, розлученої, з середньою освітою, працюючої продавцем ТОВ «Кулиничі», зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області: ОСОБА_4 ,

потерпіла: ОСОБА_5 ,

захисник - адвокат: ОСОБА_6 ,

обвинувачена: ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

До суду надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, під час підготовчого судового засідання учасниками кримінального провадження укладена угода про визнання винуватості, за погодженням з потерпілою.

Так, судом встановлено, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, та після його затвердження Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» розпочався воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу.

Однак, в порушення вищевказаних вимог, 02.06.2023 приблизно о 12 год. 30 хв. ОСОБА_3 , перебувала на своєму робочому місці, в приміщенні магазину «Кулиничі», ТОВ «Кулиничі», за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Привокзальна, 32. В цей час, для здійснення покупки товарів, до вказаного магазину зайшла ОСОБА_5 , яка під час розрахунку за товар на прилавок поклала свій мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A50», білого кольору та після здійснення покупки, залишила приміщення вказаного магазину. В свою чергу ОСОБА_3 помітила на прилавку вказаний мобільний телефон, належний ОСОБА_5 та в цей час у неї виник протиправний умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій протиправний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, з прилавку викрала мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A50», IМЕI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , білого кольору, вартістю 3366 гривень 67 копійок, який належить ОСОБА_5 та залишила його собі для власного використання.

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_3 спричинила потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди на суму 3366 гривень 67 копійок.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 належить кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

21.09.2023 відповідно до вимог ст. 472 КПК України, між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченою ОСОБА_3 у присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 , за письмовою згодою потерпілої ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

У відповідності до даної угоди, прокурор та обвинувачена, дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 4 ст. 185 КК України.

Обвинувачена повністю визнала свою винуватість за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.

Також зазначеною угодою визначено покарання, яке має понести ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком на п`ять роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням із застосуванням іспитового строку з покладанням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Враховуючи, що угода про визнання винуватості від 21.09.2023 укладена між прокурором та обвинуваченою у присутності захисника подана до суду під час підготовчого судового засідання, суд відповідно до вимог, передбачених ч. 3 ст. 474 КПК України невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Обвинувачена ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину у висунутому їй обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнала повністю, щиро розкаювалася, підтвердила обставини вчинення нею кримінального правопорушення, погодилася з встановленими фактичними обставинами, у зв`язку з чим відмовилася від дачі показань та наполягала на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Потерпіла в судовому засіданні не заперечувала проти затвердження угоди, підтвердила, що до обвинуваченої матеріальних та моральних претензій не має, згоду на укладання угоди надавала добровільно.

Прокурор в судовому засіданні вважала, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, підстав, передбаченні ч. 7 ст. 474 КПК України відсутні та просила суд затвердити угоду і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Захисник в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання.

Відповідно до правил статей 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Суд встановив, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

При цьому суд з`ясував, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України. Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, при її затвердженні враховано обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченій, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено, а також враховуючи, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченої, а саме те, що вона раніше не судима, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має місце проживання, яке співпадає з місце реєстрації, працевлаштована, розлучена, у якої відсутні на утриманні члени сім`ї, які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останньою, також судом встановлено, що обвинувачена може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених статтями 50, 65, 68 КК України, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченій узгодженого сторонами покарання.

Судом установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченої немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, статтями 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Угоду від 21.09.2023 про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 , затвердити.

ОСОБА_3 , визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні по ч. 4 ст. 185 КК України, за якою призначити їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 21.09.2023 покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком на один рік.

На підставі п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази по справі, а саме: картонну коробку білого кольору від мобільного телефону марки «Samsung Galaxy A50» та мобільний телефон білого кольору марки «Samsung Galaxy A50», які повернуті на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , залишити у останній, як у власника майна.

Чохол фіолетового кольору, який згідно з квитанцією № 870 б/д зберігається в камері зберігання речових доказів Білоцерківського районного Управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, після набрання вироком законної сили, повернути потерпілій ОСОБА_5 , як власнику майна.

Чек про покупку мобільного телефону марки «Samsung Galaxy A50», зберігати при матеріалах судового провадження.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ст. 473 КПК України.

Обвинувачена, захисник мають право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Суддя: ОСОБА_1