Провадження №1-кп/512/10/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року Савранський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Саврань, Подільського району, Одеської області, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.03.2021р. за №0000069, по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дубинове, Савранського району, Одеської області, громадянина України, з базовою вищою освітою, неодруженого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, військовозобов`язаного, тимчасово непрацюючого, який зареєстрований і проживає за адресою АДРЕСА_1 , відповідно до ст.89 КК України визнається таким, що не має судимості, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 протягом всього життя періодично виїжджаючи, проживав за місцем реєстрації, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , тобто спільно проживав однією сім`єю з матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак, з грудня 2020 року ОСОБА_5 веде аморальний та пристосовницький спосіб життя, зловживає алкоголем та на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи умисно та систематично, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, вчиняє домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_7 ..

Так, в період з грудня 2020 року і по березень 2021 року ОСОБА_7 неодноразово зверталась до органів Національною поліції України із заявами щодо домашнього насильства з боку ОСОБА_5 , тобто умисного вчинення психологічного насильства, яке проявлялось у висловлюванні ним грубої нецензурної лексики та словесних образ до потерпілої, погрозах застосування фізичної сили з метою нанесення їй тілесних ушкоджень, переслідуванні та залякуванні, що призвело до її психологічних страждань та погіршило якість її життя.

За вказані дії ОСОБА_5 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_7 за ч.1 та ч.2 ст.173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства), а саме:

31.12.2020р. ОСОБА_5 вчинив відносно своєї матері ОСОБА_7 психологічне насильство за наступних обставин: приблизно о 12 годині в АДРЕСА_1 , він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ображав нецензурною лексикою та погрожував застосуванням фізичної сили з метою нанесення тілесних ушкоджень своїй матері ОСОБА_7 , чим наніс їй психологічну травму та вчинив насильство в сім`ї. Згідно постанови Савранського районного суду Одеської області по справі №512/114/21 від 01.03.2021р. ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Крім цього, 06.01.2021р. о 15год. 24хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_7 психологічне насильство, а саме: ображав її нецензурною лексикою та погрожував застосуванням фізичної сили з метою нанесення їй тілесних ушкоджень, чим наніс останній психологічну травму та вчинив насильство в сім`ї. Згідно постанови Савранського районного суду Одеської області по справі №512/116/21 від 01.03.2021р. ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Також, 13.03.2021р. ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_7 психологічне насильство, а саме: ображав її нецензурною лексикою та погрожував застосуванням фізичної сили з метою нанесення тілесних ушкоджень, чим наніс їй психологічну травму та вчинив насильство в сім`ї. Згідно постанови Савранського районного суду Одеської області по справі №512/154/21 від 17.03.2021р. ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Крім того, 18.03.2021р. приблизно о 15 годині, перебуваючи за вищевказаним місцем спільного мешкання зі своєю матір`ю ОСОБА_7 , вчинив по відношенню до неї психологічне насильство, а саме: ображав її нецензурною лексикою та погрожував застосуванням фізичної сили з метою нанесення тілесних ушкоджень, чим наніс їй психологічну травму та вчинив насильство в сім`ї.

Отже, починаючи з 31.12.2020р. і по 18.03.2021р. ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем спільного мешкання зі своєю матір`ю ОСОБА_7 за вищевказаною адресою, умисно та систематично вчиняв відносно неї психологічне насильство, що призвело до психологічних страждань останньої та погіршило якість її життя.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, а саме: у домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, вручено ОСОБА_5 25.03.2021р..

Потерпіла ОСОБА_7 цивільний позов про відшкодування майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, передбаченим ст.126-1 КК України, не пред`явила, подала до суду заяву, в якій просила провести судовий розгляд за її відсутності та притягнути ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності згідно чинного законодавства (а.с.39).

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не застосовувався.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість в обсязі пред`явленого йому обвинувачення та пояснив, що вчиняв по відношенню до своєї матері психологічне насильство, яке виражалося у словесних образах, погрозах, висловлюваннях в її бік нецензурною лайкою, але фізичного впливу він не застосовував. Також зазначив, що такі дії він вчиняв у стані сп`яніння.

У вчиненому кримінальному правопорушенні обвинувачений ОСОБА_5 кається, вказавши, що готовий понести покарання, що не пов`язане з позбавленням волі, запевнив суд, що в подальшому не вчинятиме правопорушень, а також попросив суд не досліджувати матеріали кримінального провадження, так як повністю визнає свою винуватість.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї винуватості в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також враховуючи те, що він та інші учасники судового провадження вважають, що обставини даного кримінального провадження доведені наявними у ньому доказами і не потребують дослідження у ході судового розгляду, у зв`язку з чим визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються; при цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, а тому суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України провів скорочений судовий розгляд вказаного кримінального провадження.

З огляду на зазначене, суд вважає, що докази, які зібрані стороною обвинувачення у цьому кримінальному провадженні, є належними, допустимими і достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для постановлення обвинувального вироку.

За таких обставин, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за вказаною статтею, а саме як вчинення домашнього насильства, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах Володіна проти рф від 09.07.2019р., Левчук проти України від 03.09.2020р. зазначив, що домашнє насильство є порушенням статей 3, 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Там, де особа достовірно стверджує про те, що вона зазнавала актів домашнього насильства, якими б незначними поодинокі випадки не були, національні органи влади повинні оцінити ситуацію у всіх аспектах, включно з ризиком повторення подібних інцидентів. Ця оцінка повинна належним чином брати до уваги особливу вразливість жертв, які часто емоційно, фінансово чи іншим чином залежать від своїх кривдників, а також психологічний вплив можливого повторного знущання, залякування та насильства на їхнє повсякденне життя.

Враховуючи наведене, при призначенні міри покарання для обвинуваченого суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ч.4 ст.12 КК України є нетяжким злочином, а також всі обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, який зареєстрований і проживає спільно зі своєю матір`ю ОСОБА_7 (потерпілою) в с.Дубинове, Одеської області (а.с.51, 52, 70), неодружений, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується посередньо (а.с.71), на обліку у лікаря-психіатра і лікаря-нарколога в КНП «Савранська лікарня» не перебуває (а.с. відповідно 68, 69), постійної роботи не має, на обліку в Центрі зайнятості як безробітний не перебуває, утримує себе за рахунок праці по найму, відповідно до ст.89 КК України визнається таким, що не має судимості (а.с.53-55).

Також, суд враховує інформацію, надану Подільським районним сектором №5 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області, у досудовій доповіді щодо обвинуваченого, зокрема, щодо його соціально-психологічної характеристики, середнього рівня вчинення ним повторного кримінального правопорушення, середнього ризику небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, та середньої ймовірності вчинення ним повторного кримінального правопорушення, що дає висновок про можливість виправлення обвинуваченого без обмеження або позбавлення волі на певний строк (а.с.22-28).

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 згідно зі ст.66 КК України суд відносить визнання ним своєї винуватості, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, що передбачені ч.1 ст.67 цього Кодексу, суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку (п.6) та вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах (п.6-1).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід обрати покарання у виді обмеження волі із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 цього Кодексу, що буде необхідним й достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався; підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили суд не вбачає.

Цивільний позов потерпілою не пред`явлений.

Речові докази та процесуальні витрати, що передбачені ст.118 КПК України, у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.66, п.п.6, 6-1 ч.1 ст.67, ст.126-1 КК України, ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.370, 371, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, призначивши йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

Цивільний позов потерпілою ОСОБА_7 не пред`явлено.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Роз`яснити потерпілій ОСОБА_7 , що вона має право звернутися до суду у порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим або його захисником в частині, що стосується інтересів обвинуваченого, потерпілою або її представником у частині, що стосується інтересів потерпілої, але в межах вимог, заявлених нею в суді першої інстанції, а також прокурором в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду (65078, м.Одеса, вул.Івана та Юрія Лип, 24-а) шляхом подачі апеляційної скарги через Савранський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення (п.п.1, 6, 7 ч.1 ст.393, п.1 ч.1, п.1 ч.2 ст.395 КПК України).

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України (ч.2 ст.394 цього Кодексу).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції (ч.ч.1, 2 ст.532 КПК України).

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору (ч.6 ст.376 КПК України).

СУДДЯ (підпис)

Суддя Савранського районного

суду Одеської області ОСОБА_1 .