Справа № 132/2237/23
Провадження №1-кп/132/340/23
Вирок

Іменем України

16.08.2023 місто КАЛИНІВКА

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000050 від 12 червня 2023 року, за обвинувальним актом, складеним у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Павлівка Калинівського району Вінницької області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця, механіка відділення телекомунікаційного зв`язку роти зв`язку батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , не судимого в силу ст.89 КК України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_7 будучи військовослужбовцем, солдатом, маючи умисел на незаконне придбання, перевезення та зберігання наркотичних засобів, всупереч встановленим чинним законодавством України суспільним відносинам у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільним відносинам, що охороняють здоров`я населення України, в порушення статей 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року № 60/95-ВР, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15.02.1995 року № 62/95-ВР, положень постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» від 06.05.2000 року № 770, та наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» від 01.08.2000 року № 188, - 12.06.2023 року близько 15год.00хв. перебуваючи в місті Калинівка Хмільницького району Вінницької області, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою власного споживання, незаконно придбав, знайшовши біля лавки у дворі житлового будинку, розташованого по вулиці Незалежності, полімерний пакет, в якому знаходився прозорий згорток блакитного кольору, із речовиною рослинного походження ззовні схожою на наркотичний засіб канабіс, та полімерну пляшку ємкістю 0,5л., з в`язкою рідиною світло-зеленого кольору, ззовні схожою на екстракт канабісу. Незаконно зберігаючи при собі вказані засоби у полімерному пакеті, ОСОБА_7 продовжуючи свій кримінально-протиправний умисел, направлений на зберігання та перевезення наркотичних засобів без мети збуту, цього ж дня біля 16год.00хв., сів до таксі-автомобіля марки «ВАЗ-2109», номерний знак « НОМЕР_2 », під керуванням водія ОСОБА_8 , яка не будучи обізнаною про злочинні наміри ОСОБА_7 , за його вказівкою почала рухатись по місту Калинівка у напрямку села Павлівка Хмільницького району Вінницької області. Слідуючи по вулиці Данила Нечая, даний транспортний засіб, близько 16год.30хв. був зупинений працівниками органу поліції, де під час проведення особистого обшуку ОСОБА_7 , в полімерному пакеті, який він тримав у своїх руках, було виявлено та вилучено полімерний прозорий згорток блакитного кольору, із речовиною рослинного походження ззовні схожою на наркотичний засіб канабіс, та полімерну пляшку ємкістю 0,5л., з в`язкою рідиною світло-зеленого кольору, ззовні схожою на екстракт канабісу. відповідно до висновку експерта від 12.07.2023 року № СЕ-19/102-23/10826-НЗПРАП, надана на експертизу речовина рослинного походження є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг якого заборонено, загальною масою (у перерахунку на висушену речовину) 15,93гр., а надана на експертизу в`язка рідина світло-зеленого кольору, масою 81,50г., містить в своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено екстракт канабісу, масою (у перерахунку на суху речовину) 1,85г.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні при розгляді вказаної справи, свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердивши, що 12.06.2023 року близько 15год.00хв. перебуваючи у дворі житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_2 , знайшов біля лавки полімерний пакет, в якому знаходився прозорий згорток блакитного кольору із канабісом, та полімерну пляшку з екстрактом канабісу, які взявши з метою власного споживання, поклав їх до полімерного пакету, який тримав у своїх руках. Сівши в таксі, попросив його водія ОСОБА_8 , прямувати до місця його проживання, однак по шляху слідування, автомобіль був зупинений працівниками поліція, які під час його особистого обшуку вищевказані засоби були виявлені та вилучені.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю, а його дії за ч.1 ст.309 КК України, а саме незаконне придбання, перевезення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, правильно кваліфіковані органами досудового слідства.

Положення частини 2 статті 50 КК України встановлюють, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.

Відповідно до змісту статті 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Згідно пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Прокурор ОСОБА_9 у своїй промові, під час виступу у судових дебатах, просив визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000грн.00коп.

За роз`ясненнями, викладеними у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (стаття 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до вимог статті 12 КК України за класифікацією відноситься до кримінального проступку.

Згідно відомостей персонально-довідкового обліку, отриманих з Єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України про притягнення осіб до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України від 19.06.2023 року, ОСОБА_7 раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності, а саме згідно вироку Калинівського районного суду Вінницької області від 09.11.2020 року у справі № 132/3543/20, був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, та йому призначене покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік. На підставі ст.75 КК України, він звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України. З довідки Хмільницького районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області від 13.07.2023 року № 42/7/1610-23 встановлено, що засуджений ОСОБА_7 знятий з обліку 09.02.2022 року на підставі ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 26.01.2022 року.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження № 0000050 від 12.06.2023 року, ОСОБА_7 має середньо-спеціальну освіту, неодружений, військовослужбовець, обіймає посаду механіка відділення телекомунікаційного зв`язку роти зв`язку батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Як вбачається з довідки про склад сім`ї, виданої 21.06.2023 року Павлівським старостинським округом Калинівської міської ради Вінницької області, ОСОБА_7 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Разом із ним за цією ж адресою проживає його син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За довідкою-характеристикою, виданою 21.06.2023 року Павлівським старостинським округом Калинівської міської ради Вінницької області, та характеристикою, виданою 15.06.2023 року командиром роти зв`язку батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_11 , ОСОБА_7 за місцем проживання та несення військової служби характеризується з позитивної сторони.

Як слідує з консультативних висновків спеціалістів Комунального підприємства «Калинівська центральна районна лікарня» Калинівської міської ради від 21.06.2023 року, ОСОБА_7 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Органом досудового розслідування в обвинувальному акті зазначено, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , що передбачені статтею 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Статтею 66 КК України визначено, що при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, визнаються: 1) з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; 2) добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди; 2-1) надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення; 3) вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім; 4) вчинення кримінального правопорушення жінкою в стані вагітності; 5) вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин; 6) вчинення кримінального правопорушення під впливом погрози, примусу або через матеріальну, службову чи іншу залежність; 7) вчинення кримінального правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного жорстоким поводженням, або таким, що принижує честь і гідність особи, а також за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого; 8) вчинення кримінального правопорушення з перевищенням меж крайньої необхідності; 9) виконання спеціального завдання з попередження чи розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації, поєднане з вчиненням кримінального правопорушення у випадках, передбачених цим Кодексом. При призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 25.07.2019 року у справі № 156/98/18 (провадження № 51-9408км18), наведений у статті 66 КК України перелік не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, й інші обставини, не зазначені у цій статті. Ними, зокрема, можуть бути: вчинення злочину вперше; визнання вини особою, що вчинила злочин; молодий вік цієї особи; позитивна характеристика за місцем праці; навчання чи проживання; стан її здоров`я; наявність малолітніх дітей чи інших осіб на її утриманні та інше.

За рекомендаціями, викладеними в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 роз`яснено, що визнання обставини такою, що пом`якшує покарання, має бути вмотивоване у вироку.

З урахуванням вищезазначених вимог закону та роз`яснень щодо застосування його норм, суд ретельно дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість визнання обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 : визнання вини; щире каяття; активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; позитивне характеризування за місцем проживання та несення військової служби.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_7 , що визначені статтею 67 КК України, органом досудового розслідування та судом не встановлено.

Частина 1 статті 309 КК України визначає, що незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту - караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеру діяння, обстановки, способу, місця, часу його вчинення, наявності пом`якшуючих обставин, особи обвинуваченого, суд погоджується з позицією прокурора та вважає, що ОСОБА_7 необхідно визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000грн00коп.

Дане покарання на думку суду, відповідатиме вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, є відповідним вчиненим кримінальним правопорушенням, а також за своїм видом та розміром - необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Положеннями частини 1 статті 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Правова конструкція частини 1 статті 69 КК України законодавцем побудована таким чином, щоб суди в ході реалізації ними своїх дискреційних повноважень під час призначення винуватій особі покарання в кожному конкретному випадку вмотивовано аргументували істотність зниження ступеня тяжкості вчиненого діяння. Тобто встановлення лише факту наявності не менше двох пом`якшуючих обставин не може автоматично тягнути застосування статті 69 КК України.

Приписи статті 69 КК України про призначення винній особі більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є спеціальними і застосовуються у виключних випадках. Підставами для застосування цієї статті є встановлення не лише наявності кількох пом`якшуючих обставин, а й того факту, що їх наявність істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Тобто для застосування судом положень статті 69 КК України повинні бути встановлені пом`якшуючі покарання обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися судом з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження. Проте у будь-якому разі встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим.

Наявність встановлених судом пом`якшуючих обставин у даному кримінальному провадженні, вже були враховані судом при визначені мінімального виду та розміру покарання за ч.1 ст.309 КК України.

Вищевказані обставини не призвели до істотного зниження ступеня тяжкості вчиненого діяння.

Таким чином, не встановлено наявність виключних обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення, а тому підстав для застосування положень ч.1 ст.69 КК України, суд не вбачає.

Згідно частини 9 статті 100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Речові докази, вилучені в ході розслідування кримінального провадження, а саме полімерний прозорий згорток блакитного кольору, із речовиною рослинного походження зеленого кольору та полімерну пляшку ємкістю 0,5л., з в`язкою рідиною світло-зеленого кольору, якими відповідно до висновку експерта від 12.07.2023 року № СЕ-19/102-23/10826-НЗПРАП, є канабіс, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг якого заборонено, загальною масою (у перерахунку на висушену речовину) 15,93гр., та екстракт канабісу, масою (у перерахунку на суху речовину) 1,85г., які згідно постанов старшого дізнавача СД відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_12 від 12.06.2023 року, 17.07.2023 року, визначено зберігати в камері зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, після набуття вироком законної сили, необхідно знищити.

Відповідно до вимог частини 4 статті 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, на полімерний прозорий згорток блакитного кольору, із речовиною рослинного походження зеленого кольору та полімерну пляшку ємкістю 0,5л., з в`язкою рідиною світло-зеленого кольору, на підставі ухвали слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_13 від 15.06.2023 року у справі № 132/1857/23, був накладений арешт.

З урахуванням вимог процесуального закону, та беручи до уваги, що в застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_13 від 15.06.2023 року у справі № 132/1857/23.

Частиною 2 статті 124 КПК України визначено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно з пункту 2 частини 4 статті 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у резолютивній частині вироку зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат.

За роз`ясненнями п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Витрати на залучення експерта згідно висновку експерта від 12.07.2023 року № СЕ-19/102-23/10826-НЗПРАП, у розмірі 3107грн.00коп., підлягають стягненню з ОСОБА_7 на користь держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого в ході досудового розслідування та судового розгляду не застосовувались.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000грн00коп.

Речові докази, вилучені в ході розслідування кримінального провадження, а саме полімерний прозорий згорток блакитного кольору, із речовиною рослинного походження зеленого кольору та полімерну пляшку ємкістю 0,5л., з в`язкою рідиною світло-зеленого кольору, якими відповідно до висновку експерта від 12.07.2023 року № СЕ-19/102-23/10826-НЗПРАП, є канабіс, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг якого заборонено, загальною масою (у перерахунку на висушену речовину) 15,93гр., та екстракт канабісу, масою (у перерахунку на суху речовину) 1,85г., які згідно постанов старшого дізнавача СД відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_12 від 12.06.2023 року, 17.07.2023 року, визначено зберігати в камері зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, після набуття вироком законної сили, знищити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_13 від 15.06.2023 року у справі № 132/1857/23, на полімерний прозорий згорток блакитного кольору, із речовиною рослинного походження зеленого кольору та полімерну пляшку ємкістю 0,5л., з в`язкою рідиною світло-зеленого кольору, - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта згідно висновку експерта від 12.07.2023 року № СЕ-19/102-23/10826-НЗПРАП, у розмірі 3107грн.00коп.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Роз`яснити засудженому, що він має право подати та/або заявити клопотання про помилування, про ознайомлення із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копію цього вироку негайно після його проголошення вручити під розписку засудженому та прокурору.

Суддя