В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.05.2023 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження за №0001754 внесеному до ЄРДР 28.07.2021 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Даньківка, Іллінецького району, Вінницької області, із вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

27.07.2021 року поліцейський взводу №2 роти №1 батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_6 , заступив на автопатрулювання автодороги М-05 стаціонарний пост Біла Церква 79 км, відповідно до дислокації сил та засобів взводу № 2 роти № 1 батальйону патрульної поліції в місті Біла Церква Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції, затвердженої командиром батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква УПП в Київській області ДПП ОСОБА_7 .

Відповідно до посадових обов`язків поліцейських патрульної поліції, затверджених Наказом Департаменту патрульної поліції від 05.01.2016 року № 4/1, поліцейський:

- здійснює безперервно та цілодобово патрулювання території обслуговування з метою забезпечення публічної безпеки і порядку, контролю за дотриманням правил дорожнього руху, забезпечення його безпеки та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі;

- здійснює первинне реагування на повідомлення про правопорушення (в тому числі, що надходять на планшет), а також самостійне виявлення правопорушень під час патрулювання та в інших випадках, передбачених законодавством;

- здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення, застосовує заходи адміністративного впливу до правопорушників, у випадках та в спосіб, які передбачені законодавством;

- у разі отримання інформації про можливе вчинення корупційного чи дисциплінарного правопорушення негайно інформувати безпосереднього керівника та (або) служби моніторингу патрульної поліції і вживати заходів щодо його запобігання та припинення.

Згідно норм ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівниками правоохоронних органів є, у тому числі, працівники Національної поліції.

З урахуванням вимог ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський взводу № 2 роти № 1 батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_6 , виконує функції офіційних представника органу виконавчої влади, який служить суспільству, шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, тобто являються службовою особою правоохоронного органу - представником влади, на якого ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» покладаються обов`язки: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати права і свободи людини.

Таким чином, ОСОБА_6 , згідно з ч. 3 ст. 18 КК України та приміткою 1 до ст. 364 КК України є службовою особою, оскільки постійно здійснює функції представника влади.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" та Наказу Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18.12.2018 року «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомко, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису», працівник патрульної поліції ОСОБА_6 був оснащений нагрудною відеокамерою.

Так, 27.07.2021 року, приблизно о 20 год. 20 хв., поліцейський ОСОБА_6 під час здійснення патрулювання на стаціонарному посту 79 км автодороги М-05 Київ-Одеса, що на території Білоцерківського району, Київської області, у зв`язку з виконанням доручення від 16.07.2021 року за №16143/41/27/02-2021 «Про проведення комплексу профілактичних заходів на пасажирському транспорті» Департаменту патрульної поліції Національної поліції України зупинив транспортний засіб «Volkswagen LT350», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який здійснював перевезення пасажирів по маршруту «Іллінці-Київ».

Після цього, поліцейський ОСОБА_6 представився та повідомив водія ОСОБА_3 про причину його зупинки, висунув вимогу пред`явити документи на право керування транспортним засобом, реєстраційні документи на автомобіль та перевезення пасажирів.

Під час перевірки документів у водія ОСОБА_3 виявлено відсутність схеми та розкладу руху погодженого уповноваженим органом Національної поліції України, чим порушив п. 2.1 г Правил дорожнього руху України. Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: «на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху…». Про що водія ОСОБА_3 було повідомлено про те, що за вчинення ним адміністративного правопорушення буде проведено розгляд справи про адміністративне правопорушення, винесена постанова про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу за ч.2 ст.140 КУпАП.

В цей час, у ОСОБА_3 , який знаходився біля задньої частини автомобіля «Volkswagen LT350», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та який усвідомлював, що вчинив порушення Правил дорожнього руху України, за яке передбачена адміністративна відповідальність у вигляді штрафу, та що відносно нього може бути прийняте рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності, виник злочинний умисел спрямований на пропозицію та надання службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою дії в його інтересах з використанням службового становища, а саме не винесення відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, за вчинене ним порушення пункту п.2.1 г Правил дорожнього руху України.

Після чого, при спілкуванні з поліцейським ОСОБА_6 водій ОСОБА_3 , з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на надання службовій особі неправомірної вигоди за не вчинення службовою особою дії в його інтересах з використанням службового становища, а саме не складання відносно нього процесуальних документів про притягнення до адміністративної відповідальності по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху за вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.140 КУпАП, достовірно знаючи, що поліцейський взводу № 2 роти № 1 батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_6 є службовою особою органів Національної поліції України оскільки він перебував в однострої, представився та мав при собі нагрудний жетон, в посадові обов`язки якого входить робота пов`язана із застосування до порушників заходів адміністративного впливу, діючи умисно, з метою уникнення для себе адміністративної відповідальності, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі, в ході спілкування з останнім, висловив словесну пропозицію надати поліцейському взводу № 2 роти № 1 батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_6 неправомірну вигоду, у вигляді грошових коштів за не притягнення його до адміністративної відповідальності.

Після цього, поліцейський взводу № 2 роти № 1 батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_6 попередив ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі.

У подальшому, приблизно о 20 год. 31 хв. водій ОСОБА_3 та поліцейський ОСОБА_6 , який був в однострої, мав при собі нагрудний жетон, в посадові обов`язки якого входить робота пов`язана із застосування до порушників заходів адміністративного впливу, знаходячись біля задньої частини автомобіля «Volkswagen LT350», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , де ОСОБА_3 не звертаючи уваги на неодноразові попередження поліцейського ОСОБА_6 про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі, продовжуючи свій злочинний намір, діючи умисно, з метою уникнення для себе адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.140 КУпАП, розуміючи незаконність своїх дій та достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі, висловлюючи неодноразові словесні пропозиції надання неправомірної вигоди поліцейському ОСОБА_6 поклавши до документів, які надавав поліцейському ОСОБА_6 , грошову купюру номіналом 500 гривень та тримав її рукою, візуально демонструючи наявність коштів у нього, підтверджуючи таким чином реальність своєї пропозиції конклюдентними діями, та надавав поліцейському ОСОБА_6 , на що ОСОБА_6 повернув ОСОБА_3 документи разом з вказаними грошовими коштами.

В подальшому, поліцейський ОСОБА_6 та водій ОСОБА_3 підійшли до приміщення стаціонарного посту Біла Церква 79 км автодороги М-05 Київ-Одеса, для розгляду справи про адміністративне правопорушення. В цей час ОСОБА_3 приблизно о 20 год. 40 хв., продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на надання службовій особі неправомірної вигоди за не вчинення службовою особою дії в його інтересах з використанням службового становища, а саме не складання відносно нього процесуальних документів про притягнення до адміністративної відповідальності по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху за вчинення ним адміністративного правопорушення, а саме не винесення відносно нього постанови про адміністративне стягнення за ч.2 ст. 140 КУпАП, достовірно знаючи, що поліцейський взводу № 2 роти № 1 батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_6 є службовою особою органів Національної поліції України, діючи умисно, з метою уникнення для себе адміністративної відповідальності, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі, в ході спілкування з останніми не звертаючи уваги на неодноразові попередження про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі, висловив словесну пропозицію надати поліцейському батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_6 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів одна купюра номіналом 500 гривень, одна купюра номіналом 1000 гривень, візуально демонструючи наявність коштів у нього, підтверджуючи таким чином реальність своєї пропозиції конклюдентними діями, які поклав до документів та надавав поліцейському ОСОБА_6 , на що ОСОБА_6 повернув ОСОБА_3 документи разом з вказаними грошовими коштами.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся. Пояснив, що дійсно 27.07.2021 року, здійснював перевезення пасажирів по маршруту «Іллінці-Київ» на транспортному засобі «Volkswagen LT350» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . На стаціонарному посту 79 км автодороги М-05 Київ-Одеса, приблизно о 20 год. 20 хв. його зупинили працівники поліції, попросили предявити документи. Він документи надав, однак схема руху та ліцензія на перевезення були застарілі. Працівник поліції повідомив, що буде складено проткол про адміністративне праворорушення за ст. 140. Щоб поїхати, оскільки було багато пасажирів, та за нескладення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, він вирішив надати працівнику поліції неправомірну вигоду та надавав кошти купюрами 1 купюрп 500 грн. та 1 купюра 1000 грн., однак працівник поліції кошти не взяв та було складено протокол, за який він в подальшому сплатив штраф. Розумів, що працівник поліції є службовою особою та виконує функції представника влади та службові обовязки. Зазначив, що зробив для себе належні висновки, більше такого не повториться, просив суворо не карати та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 34000 грн., який він взмозі оплатити.

Показання обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності її позиції.

З`ясувавши думки учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, ніхто з учасників не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише допитом обвинуваченого та матеріалами кримінального провадження, які характеризують його особу й стосуються речових доказів у провадженні. При цьому судом роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Такий висновок суду ґрунтується також і на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, відповідно до п. 113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у межах кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого кримінального обвинувачення. Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»).

Судовий розгляд проведено стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і в межах висунутого обвинувачення за ч. 1 ст. 369 КК України, відповідно до вимог ст. 337 КПК України.

Суд встановив, що своїми умисними діями, які виразились у пропозиції службовій особі надати їй неправомірну вигоду за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує вимоги ст. 65 КК України згідно із якою особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

Європейський Суд вказує, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення заподіяної шкоди.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, його тяжкість, дані про особу ОСОБА_3 , який раніше не судимий, має на утриманні неповнолітніх дітей, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого - судом не вбачається.

Системний аналіз чинного законодавства свідчить про те, що суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, але із врахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини.

Вирішуючи питання про призначення менш суворого покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст. 369 КК України, суд зазначає, що наряду з іншими видами покарань, вказаною нормою закону передбачено також штраф. Разом із тим, призначаючи покарання у виді штрафу і визначаючи його розмір, суди мають враховувати майновий стан обвинуваченого. Майновий стан винного є поняттям оціночним. Для оцінки майнового стану винного слід, зокрема, враховувати розмір заробітної плати, пенсії чи стипендії такої особи; грошових доходів від підприємницької чи іншої законної діяльності; доходів у вигляді відсотків за банківськими вкладами; доходів від цінних паперів; нерухомого та іншого майна.

Також санкцією ч. 1 ст. 369 КК України передбачено такі види покарання як обмеження волі та позбавлення волі. Оскільки обмеження волі та позбавлення волі є більш суворими видами покарання, з урахуванням особи обвинуваченого, а також відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд, керуючись принципом справедливості, дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових правопорушень, буде покарання у виді штрафу. Разом із тим, враховуючи поведінку обвинуваченого під час досудового розслідування, після направлення обвинувального ату до суду, який в судові засідання не зявлявся, ухилявся, був оголошений в розшук, суд вважає за неможливе призначити покарання у виді штрафу у мінімальному розмірі та вважає, що воно може бути призначене у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який передбачений санкцією статті обвинувачення.

На думку суду, призначене покарання у виді штрафу в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 369 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових правопорушень і не буде становити особистий надмірний тягар для особи.

Установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та враховуючи, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн.

Речові докази - відеофайли, а саме з назвою: 02017@234410; 02017@284410; 02017@334410; 02017@384410; 02017@065910; 020107@115910; 02017 @165910, 02017@210910, на яких зафіксовані факти подій за 27.07.2021 року з нагрудної службової «боді-камери» поліцейського БПП в м. Біла Церква УПП в Київській області ДПП ОСОБА_6 із відеофіксацією обставин їх спілкування 27.07.2021 року з ОСОБА_3 , які містяться на диску для лазерних систем зчитування (серійний номер МАР629YВ13033739), який приєднаний до матеріалів кримінального провадження - зберігати при матеріалах кримінального провадження..

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , до набрання вироком законної сили, не обирати.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд.

Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1