Справа № 348/1845/23
Провадження № 11-сс/4808/270/23
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14 серпня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру заставищодо підозрюваного ОСОБА_8 в кримінальному провадженні №0000028 за ч. 3 ст. 332 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру заставищодо підозрюваного ОСОБА_8 та обрати йому більш м`який запобіжний захід.

Вважає ухвалу слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 незаконною та необґрунтованою. Стверджує, що стороною обвинувачення не були надані належні докази про наявність підстав для застосування найсуворішого запобіжного заходу в кримінальному провадженні. Вказує, що підозра пред`явлена ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 332 КК України є необґрунтованою, оскільки як вбачається з долучених до клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою доказів, ОСОБА_8 не представлено жодного факту підтвердження наявності в діях підозрюваного кваліфікуючих ознак - корисливий мотив та організована група осіб. Вважає, що відсутні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Апелянт звертає увагу, що визначаючи розмір застави слідчий суддя не врахував матеріальний стан підозрюваного.

Ухвалою слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14 серпня 2023 року клопотання задоволено, застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 11 жовтня 2023 року та визначено заставу в сумі 70 розмірів прожиткового мінімумів для працездатних осіб, що становить 187880 (сто вісімдесят сім тисяч вісімсот вісімдесят) гривень.

Слідчий суддя мотивував прийняте рішення тим, що в судовому засіданні прокурором доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та при цьому на переконання слідчого судді застосування менш суворих запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних рішень.

В судовому засіданні апеляційного суду:

- підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 просили задовольнити апеляційну скаргу;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважає її безпідставною.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді без змін, з наступних підстав.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненому за попередньою змовою осіб, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

12 серпня 2023 року складено підозру у вчиненні ОСОБА_8 вказаного злочину, яку повідомлено останньому під підпис (а.п. 20-21).

Звертаючись до суду з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий СВ Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капітан поліції ОСОБА_10 мотивував наявність обґрунтованої підозри долученими до матеріалів доказів, зокрема: протоколом про результати проведення НСРД - аудіо-відеоконтролю щодо ОСОБА_8 , протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , протоколом огляду місця події, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 , а також іншими зібраними у провадженні доказами.

Об`єктивних даних, які б свідчили про те, що вказані докази отримані з порушенням порядку, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, колегією суддів не встановлено. Вказані докази у своїй сукупності підтверджують причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому злочину.

На думку колегії суддів, слідчий суддя належним чином дослідив вказані докази та на підставі свого внутрішнього переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінив сукупність зібраних доказів щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, та дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення.

Обираючи міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про достатність доказів для підозри останнього у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, з чим погоджується й колегія суддів.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, не містять чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного.

Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Колегія суддів вважає, що надані стороною обвинувачення докази є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку, що ОСОБА_8 міг бути причетним до вчинення вказаного вище злочину.

Як вбачається з апеляційної скарги, апелянт фактично висловлює свою незгоду з застосуванням до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що на його думку є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Проте, колегія суддів вважає, що слідчий суддя належним чином дослідив всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, в повній мірі дотримавшись й вимог, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не порушує прав підозрюваного ОСОБА_8 , гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Так, критерії для застосування того чи іншого запобіжного заходу встановлені у ч. 1 ст. 194 КПК України й, окрім, наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбачають також наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наявним ризикам.

Звертаючись до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, старший слідчий, окрім доведеності висунутої підозри, посилається й на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КК України, з одночасним обґрунтуванням неможливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу (а.п. 1-2).

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого, та обираючи ОСОБА_8 винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у виді 70 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 187880 (сто вісімдесят сім тисяч вісімсот вісімдесят) грн., виходив з того, що надані слідчим докази, підтверджують наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, та існують ризики, на які посилається слідчий, а саме: ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки; ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

При цьому, слідчий суддя врахував те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, що відноситься до категорії тяжкого злочину, обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, та дійшов обґрунтованого висновку про обрання запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, та вважав за необхідне визначити підозрюваному розмір грошової застави, оскільки більш м`який вид запобіжного заходу, не зможе в достатній мірі запобігти встановленим вище ризикам.

Зазначені висновки слідчий суддя належним чином обґрунтував, з посиланням на наявні в матеріалах провадження докази.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив про те, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» рішення від 04.05.2006 року, Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання.

Згідно з матеріалами провадження, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, санкцією статті якої передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, тобто даний злочин відноситься до категорії тяжких злочинів.

При цьому колегія суддів вважає, що приймаючи до уваги суворість покарання, яке передбачено за вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_8 може визнати, що негативні наслідки від спроби переховуватись від органів досудового слідства або суду, створять для нього меншу шкоду, ніж ймовірність бути притягнутим до кримінальної відповідальності з призначенням відповідного покарання.

З аналогічних підстав не виключена й ймовірність наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував відомості, що характеризують ОСОБА_8 на які посилається сторона захисту, які у сукупності з наявністю обґрунтованої підозри у вчинення ним тяжкого злочину, й наявності ризиків, зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України, надало слідчому судді дійти обґрунтованого висновку про те, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, те, що він не працює, не має постійного джерела доходів, відсутність стійких соціальних зв`язків, оскільки сім`я проживає за кордоном, а проживання разом з бабою та дідом не свідчить про стійкість соціальних зв`язків), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади).

Колегія суддів дійшла висновку, що слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви з яких прийняв відповідне рішення.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких сторона захисту просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Правильно застосувавши до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя на законних підставах, обґрунтовано визначив під час розгляду клопотання й розмір застави, що є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів і не порушує права підозрюваного, а тому підстав вважати його завідомо непомірним для ОСОБА_8 , суперечить положенням ст. 182 КПК України, колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів доходить висновку, що застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування та судового розгляду, в тому числі щодо належного виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Водночас, ЄСПЛ визнано законними та обґрунтованими дії національних судів, щодо обрання обвинуваченому розміру застави, який перевищував його наявні активи та поточні доходи, тощо, беручи до уваги особливий характер справи заявника, шкоду, завдану кримінальним правопорушенням та зазначено, що навіть якщо сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Отже, ухвала слідчого судді прийнята на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу, й слідчим суддею належним чином досліджено всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийнято відповідне рішення, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Істотних порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

У зв`язку з цим, колегія суддів доходить висновку, що ухвалу слідчого судді належить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14 серпня 2023 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_5

ОСОБА_4