ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/1038/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/231/23 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ст.117 КК
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2023 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

адвоката ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 29 травня 2023 року,

Даним вироком,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Кременець Тернопільської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , українку, громадянку України, неодружену, непрацюючу, з середньою освітою, інваліда 2-ї групи, позбавленої батьківських прав по відношенню до трьох малолітніх дітей, раніше не судимої,

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.117 КК України та призначено їй покарання у виді 1 (одного) року 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 перебувала на обліках в жіночій консультації в Кременецькому акушерсько-гінекологічному відділенні: з приводу першої вагітності у 2012 році (пологи ІНФОРМАЦІЯ_3), з приводу другої вагітності у 2015 році (пологи ІНФОРМАЦІЯ_2), з приводу третьої вагітності у 2017 році (пологи ІНФОРМАЦІЯ_4) та, народжуючи у лікувальному закладі, знаючи фізіологічний процес пологів і народження дитини, усвідомлювала правила та порядок обліку вагітності, орієнтовно в травні 2022 року завагітніла дитиною та, в подальшому, за фізіологічними ознаками, дізналась про те, що вагітна, на медичний облік з цього приводу не стала, а тому приховала вагітність та її ознаки.

Надалі, ІНФОРМАЦІЯ_5, у ранкову пору доби, біля 07.00 год - 08.00 год (точної години досудовим розслідування не встановлено), ОСОБА_8 , будучи на третьому триместрі вагітності (38-40 тижні) та, не перебуваючи на обліку в медичному закладі у зв`язку з четвертою вагітністю, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , відчувши настання фізіологічного процесу народження дитини (пологів), а саме: болі унизу живота, перейми та води, які відійшли, до працівників медичних закладів для надання кваліфікованої медичної допомоги не звернулась, проте мала таку реальну можливість, оскільки на момент початку пологів у приміщенні будинку перебувала зі своїм співмешканцем та мала попередній досвід народження дітей в умовах стаціонару медичного закладу у 2012, 2015 та 2017 роках, а натомість, коли почались потуги, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті своїй новонародженій дитині, самостійно, в необладнаній для пологів кімнаті, не зайняла безпечного місця та положення свого тіла для народження дитини, передбачаючи та, хоч і не бажаючи, однак свідомо допускаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті своєї новонародженої дитини, ставлячи під загрозу її життя та здоров`я, піднялась з ліжка, на якому лежала та сіла на пластикове відро з-під фарби для справляння природних потреб, де в цей момент відбулись термінові пологи, під час яких голова плоду вийшла з пологового шляху, а породілля в цей момент втратила рівновагу і повторно сіла на вказане відро.

Внаслідок протиправних дій, ОСОБА_8 травмувала дитину, а саме притиснула дитину тім`яною частиною голови до обідка відра, чим спричинила новонародженій доношеній життєздатній дитині тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з переломами кісток склепіння черепа (обох тім`яних кісток), крововиливами під оболонки та у речовину головного мозку.

Надалі, ОСОБА_8 самостійно, без кваліфікованої медичної допомоги, народила живу та життєздатну дитину жіночої статті, вагою - 2020 грам, довжиною тіла - 45 см.

ОСОБА_8 , одразу після народження дитини, усвідомлюючи, що у випадку залишення новонародженої дитини в місці її народження, враховуючи те, що дитина внаслідок свого новонародженого стану, будучи травмованою протиправними діями своєї матері, буде позбавлена можливості самостійного продовження життя та самозбереження без надання їй необхідної кваліфікованої медичної допомоги та догляду, тобто, передбачаючи та свідомо допускаючи настання смерті дитини, за медичною допомогою не звернулась.

Умисними діями ОСОБА_8 , новонародженій дитині, були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з переломами кісток склепіння черепа, крововиливами під оболонки та у речовину головного мозку, внаслідок чого настала смерть дитини, і заподіяна черепно-мозкова травма знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті новонародженої дитини.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 просить вирок суду змінити та призначити ОСОБА_8 за скоєне нею кримінальне правопорушення, передбачене ст.117 КК України, у виді іспитового строку.

Зазначає, що з даним вироком суду ОСОБА_8 не згодна та вважає його надто суворим і таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винної.

Посилається на те, що суд при винесенні вироку повинен виходити із необхідності відповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особистості засудженого, можливості виправлення особи без відбуття покарання у місцях обмеження або позбавлення волі.

Наголошує на тому, що обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_8 є визнання вини в повному обсязі, її щиросердне розкаяння, активне сприяння слідству у розкритті злочину.

Апелянт вказує, що ОСОБА_8 раніше не судима, на диспансерських обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, є інвалід дитинства 2 групи.

Зазначає, що потерпіла у кримінальному провадженні ОСОБА_7 будь-яких вимог до ОСОБА_8 не висувала та в судовому засіданні просила суд не засуджувати останню до позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах та останньому слові обвинувачену ОСОБА_8 , в судових дебатах захисника ОСОБА_9 , потерпілу ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, просять її задовольнити, в судових дебатах прокурора, яка заперечила апеляційну скаргу, вважає вирок законним та обґрунтованим, просить його залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за який її засуджено та кваліфікація її дій відповідає фактичним обставинам справи, підтверджуються сукупністю зібраних доказів, є обґрунтованими, в апеляції не оспорюються, тому відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, судом апеляційної інстанції не перевіряються.

При призначенні покарання ОСОБА_8 , суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував, що воно має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації.

Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення цієї особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

Як вбачається з вироку, призначаючи обвинуваченій покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, відомості про особу обвинуваченої, обставини, що впливають на покарання.

Зокрема, було надано значення тому, що ОСОБА_8 визнана винною в умисному вбивстві своєї новонародженої дитини, який є злочином у сфері кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я особи, його підвищену суспільну небезпечність, спосіб та механізм його вчинення, наслідки вчиненого діяння - смерть новонародженої дитини.

Щодо особи обвинуваченої, суд врахував, що ОСОБА_8 раніше не судима, позбавлена батьківських прав відносно трьох дітей, не працевлаштована, має синдром залежності внаслідок вживання опіоїдів, мешкає в житлі не придатному для проживання, в антисанітарних умовах, врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме визнання вини, розкаялася у вчиненому, є інвалідом 2 групи та за відсутності обтяжуючих обставин, враховуючи думку потерпілої, правомірно призначив покарання у виді позбавлення волі, в мінімальному розмірі санкції статті обвинувачення.

Таке покарання є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Наведені в апеляційні скарзі доводи про наявність пом`якшуючих обставин, то такі враховані судом першої інстанції при призначенні покарання у мінімальному розмірі статті обвинувачення, тому застосування ст. 75 КК України, як того просить апелянт, колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів вважає, що при виборі заходу примусу суд дотримався приписів статтей 50, 65 КК, а призначене обвинуваченій покарання є справедливим.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги і матеріали кримінального провадження не містять вказівок на порушення вимог кримінального закону, які були би підставами для зміни вироку.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

Ухвалила:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 29 травня 2023 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.

Судді