Справа № 953/1244/23
н/п 1-кс/953/4434/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2023 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління національної поліції в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000117 від 04.02.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з професійно технічною освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

за участю сторін кримінального провадження :

прокурора - ОСОБА_4 ,

слідчої - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного - ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

14.06.2023 до суду надійшло клопотання старшого слідчогоcлідчого управління Головного управління національної поліції в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000117 від 04.02.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК Українипро застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що відділом розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами, злочинними організаціями, СУ ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000117 від 04.02.2022 за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 України.

В ході досудового розслідування встановлено, що у березні 2021 року (більш точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлені) ОСОБА_8 , який використовував у своїй злочинній діяльності нікнейм - ОСОБА_13 (у подальшому нікнейми змінювалися з метою конспірації на ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , TelegramID особи: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ), разом з невстановленою особою, яка використовувала у злочинній діяльності нікнейм @ExEasy (TelegramID: НОМЕР_4 ), діючи умисно, із корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення шляхом вчинення Інтернет-шахрайств розробили план злочинної діяльності по вчиненню злочинів, пов`язаних із заволодінням чужим майном - грошовими коштами громадян, які розміщують оголошення про продаж товарів на сайті торгівельного майданчику «OLX.UA»

План злочинної діяльності передбачав пошук довірливих або неуважних осіб з числа продавців сайту торгівельного майданчику «OLX.UA», які, будучі введеними в оману щодо наміру придбання їх товару, надавали згоду на оформлення послуги «OLX-доставка». Після чого, потерпілим надавалось фішингове посилання (посилання, яке за своєю назвою схоже з посиланням на оригінальний сайт торгівельного майданчику «OLX.UA», після переходу за яким, завантажується сторінка сайту візуально ідентична зі сторінкою сайта-оригінала торгівельного майданчику «OLX.UA» («сайт-близнюк»)), яке створювалось безпосередньо для отримання персональних даних потерпілих осіб, які містять банківську таємницю (номерів платіжних банківських карток, строк їх дії, код перевірки дійсності картки платіжної системи - код CVV2/CVC2, код захисту інформації - ПІН-код, код для ідентифікації володільця картки - 3DSecure), що у подальшому надавало можливістьотримувати доступ до банківських рахунків потерпілих тарозпоряджатися їх грошовими коштами, без відома останніх.

Крім того, в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_8 разом з невстановленою особою з нікнеймом @ExEasy (TelegramID: НОМЕР_4 ) та ОСОБА_5 , вчинили 3 епізоди шахрайств, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненому шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, організованою групою, а саме: шахрайське заволодіння грошовими коштами громадян, які розміщували оголошення про продаж товарів на сайті торгівельного майданчику «OLX.UA».

07.06.2023 ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні 4 епізодів кримінальних правопорушеньпередбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

Правова кваліфікація дій підозрюваного ОСОБА_5 ч. 4 ст. 190 КК України, а саме: шахрайство, вчинене повторно, організованою групою, за яке відповідно до санкції статті передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна.

Причетність ОСОБА_5 до скоєння інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, якими обґрунтовується пред`явлена підозра, а саме: протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій у виді виконання спеціального завдання з розкриття злочинної діяльності злочинної організації в рамках ст. 272 КПК України, відповідно до яких зафіксовано вчинення кримінальних правопорушень учасниками злочинної організації щодо ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ; протоколами огляду вилучених документів на підставі ухвали слідчого судді про надання тимчасового доступу до речей і документів, які перебувають у володінні банківських установ, якими встановлені банківські рахунки та їх власники - учасники організованої групи; протоколами допитів потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ; у яких останні надають свідчення, щодо заволодіння грошовими коштами шахрайським шляхом, без їх відома;іншими матеріалами в їх сукупності.

На даний час виникла необхідність у застосуванні стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки встановлені ризики, визначені п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які вказують на те, що застосування менш суворого запобіжного заходу не забезпечить його належну процесуальну поведінку та надасть можливість уникнути підозрюваному кримінальної відповідальності шляхом переховування від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.

При цьому ОСОБА_5 відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом, згідно санкції ч. 4 ст. 190 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Метою та підставами застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваного покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

При оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України, досудове слідство вважає, що наявні докази вчинення підозрюваним ОСОБА_5 особливо тяжкого кримінального правопорушення є вагомими, допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку, у разі визнання винуватим, за ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_5 загрожує покарання вчинення ряду особливо тяжких злочинів у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Без застосування найсуворішого запобіжного заходу ОСОБА_5 може: переховуватись від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється. Вказані ризики підтверджуються такими фактичними обставинами.

Так, ОСОБА_5 маючи можливість вільного пересування та контактів, враховуючи умови доступного переміщення по території України у воєнний стан, розуміючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винним, може вчинити дії направлені на переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення від притягнення до кримінальної відповідальності; незаконно впливати на потерпілих, свідківу цьому ж кримінальному провадженні, оскільки йому були вручені копії документів, в яких зазначені повні анкетні дані осіб, які брали участь проведенні слідчих дій, із зазначенням прізвища, ім`я, по-батькові, місця їх проживання, контактних номерів телефонів; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. На цей час досудове розслідування кримінального провадження триває, вирішується питання про проведення низки слідчих дій, з метою отримання доказів, які підозрюваний, в разі перебування на свободі, може знищити, сховати або спотворити з метою уникнути відповідальності за вчинений злочин. Враховуючи механізм злочинної діяльності підозрюваного, знищення доказів даного кримінального провадження полягає лише в доступі до будь-яких мобільних пристроїв, сім-карток та Інтернету, доступ до яких, підозрюваний буте мати, знаходячись на свободі; може вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи те, що він підозрюється у вчиненні ряду однорідних злочинів, направлених на заволодіння грошовими коштами осіб, шляхом їх обману, що свідчить про завзятість його злочинних намірів, а також даних, які отримані в ході обшуку, які дають підстави вважати про вчинення великої кількості цих злочинів.

Таким чином, з метою запобігання зазначеним ризикам та неможлівістю застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою сторона обвинувачення вважає за доцільне застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартоюз визначенням розміру застави, вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий, прокурор у судовому засіданні підтримали зазначене клопотання у повному обсязі.

Підозрюваний у судовому засіданні причетність до інкримінованих кримінальних правопорушень не визнав, від надання пояснень відповідно до ст. 63 Конституції України відмовився. Заперечував щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки не має бажання переховуватись, або іншим чином перешкоджати проведенню досудового розслідування, проживає у цивільному шлюбі з дівчиною, не офіційно, але працевлаштований, до досягнення повноліття мав статус дитини сироти, позитивно характеризується. Просить застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, домашній арешт.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні проти задоволення клопотання слідчого заперечував, зазначивши, що обгрунтованість підозри сумнівна за епізодом щодо потерпілої ОСОБА_16 , відсутні достатні дані про розмір причиненої їй шкоди, два епізоди, які інкримінуються його підзахисному за даними органу досудового розслідкування датовані груднем 2021 року, з того часу суду не надано жодних відомостей щодо протиправної діяльності ОСОБА_5 . Крім того, його підзахисний в неповнолітньому віці мав статус дитини позбавленої батьківського піклування, наразі сім років проживає з дівчиною у м. Дніпрі, працює адміністратором на мийці, на даний час не офіційно, позитивно характеризується за місцям навчання та проживання, також стороною обвинувачення не доведено наявність існування ризиків на які йде посилання в клопотанні. Просить відмовити у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обравши інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, що буде цілком достатньо для досягнення завдань кримінального провадження та виконання обов`язків підозрюваним.

Слідчий суддя, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Відділом розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами, злочинними організаціями, СУ ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000117 від 04.02.2022 за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 України.

07.06.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

Щодо наявності обґрунтованої підозри.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК України).

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Стаття 277 КПК України визначає вимоги до змісту повідомлення про підозру як процесуального документа. Так, повідомлення про підозру, окрім інших відомостей, має містити зміст підозри.

Достатність належить до оціночної категорії, тому в кожному кримінальному провадженні за внутрішнім переконанням слідчий, детектив, прокурор вирішують питання про достатність рівня підозри, обґрунтування якої (тобто її зміст) лягає в основу процесуального документа. Повідомлення про підозру це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину, формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування в повному обсязі може перерости у твердження у вигляді обвинувального акта.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

З матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_5 07.06.2023 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів: протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій у виді виконання спеціального завдання з розкриття злочинної діяльності злочинної організації в рамках ст. 272 КПК України відповідно до яких зафіксовано вчинення кримінальних правопорушень учасниками злочинної організації щодо потерпілих; протоколів огляду вилучених документів на підставі ухвали слідчого судді про надання тимчасового доступу до речей і документів, які перебувають у володінні банківських установ, якими встановлені банківські рахунки та їх власники - учасники організованої групи; заяви про вчинене кримінальне правпорушення потерпілої ОСОБА_16 , протоколами допитів потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , у яких останні надають свідчення, щодо заволодіння грошовими коштами шахрайським шляхом, без їх відома та іншими матеріалами в їх сукупності, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

Висновок про обґрунтованість підозри не констатує винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину та відповідно не порушує принципу «презумпції невинуватості».

Щодо наявності ризиків.

Частиною 5 ст. 9 КПК визначено, що кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Прецедентне право Європейської конвенції з прав людини сформулювало підстави, за наявності яких допускається безперервне тримання особи під вартою.

До цих підстав віднесені: наявність ризику, що підозрюваний не з`явиться до суду; вчинить дії, які перешкоджають правосуддю; скоїть інше кримінальне правопорушення; стане причиною громадських заворушень (Tironv. Romania, § 37; Smirnovav. Russia, § 59; Piruzyanv. Armenia, § 94).

Ризик переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання, має оцінюватись також з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити цей ризик, або продемонструвати, що він наскільки незначний, що не виправдовує попереднє ув`язнення особи. (Panchenkov. Russia, § 106).

Вказаний ризик підлягає врахуванню у світлі таких чинників, як характер людини, його моральні принципи, місце мешкання, робота, сімейні зв`язки та будь-які інші зв`язки з країною, у якій ведеться її переслідування. (Beccievv. Moldova, § 58).

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Cloothv. Belgium» серйозність звинувачень може примусити судові органи помістити обвинуваченого під варту з метою попередження спроб подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб цей ризик був очевидним, а захід таким, що відповідає обставинам справи, зокрема, минулому та особі обвинуваченого.

Вказані підстави враховані у національному законодавстві.

Зокрема, згідно зі ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний врахувати ризики неправомірної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність у нього родини та утриманців, його репутацію тощо.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, суд відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати проведенню досудового слідства та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Надаючи оцінку можливості ОСОБА_5 переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Проте, зважаючи на той факт, що ОСОБА_5 не було затримано в порядку ст. 208 КПК України, самостійно з`явився за викликом до суду для розгляду клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілих, свідків,слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

В свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моментубезпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом.

Наведені обставини формують у слідчого судді переконання щодо наявності ризику впливу на учасників цього кримінального провадження.

Також, слідчим суддею взято до уваги твердження сторони обвинувачення щодо наявності ризику знищення, спотворення речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження.

Як встановлено під час судового засідання, на цей час досудове розслідування кримінального провадження триває, вирішується питання про проведення низки слідчих дій, з метою отримання доказів, з урахуванням механізму злочинної діяльності підозрюваного, знищення доказів даного кримінального провадження полягає лише в доступі до будь-яких мобільних пристроїв, сім-карток та Інтернету, доступ до яких, підозрюваний буте мати, знаходячись на волі.

На підставі вказаного, слідчий суддя доходить висновку про доведеність стороною обвинувачення наявності та актуальності ризику знищення, спотворення речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження на час розгляду клопотання.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, суд враховує те, що він підозрюється у скоєнні однорідних злочинів, направлених на заволодіння грошовими коштами осіб, шляхом їх обману, що свідчить про завзятість його злочинних намірів.

Слідчий суддя звертає увагу, що через тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, цей ризик повністю виключити неможливо, а тому при обранні запобіжного заходу він буде взятий до уваги у сукупності із іншими ризиками.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: 1) переховування від органів досудового розслідування та суду; 2) знищення, приховання або спотворення документів, речей, які в подальшому будуть використані як докази у зазначеному кримінальному провадженні, 3) незаконного впливу на потерпілого та свідків, іншого підозрюваного у кримінальному провадженні; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні 2 епізодів особливо тяжких злочинів у грудні 2021 року, однак вперше притягається до кримінальної відповідальності, має постійне місце реєстрації та проживання, має джерела отримання прибутку, працює не офіційно, позитивно характеризується.

Між тим, доводи сторони обвинувачення, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, про наявність яких зазначено прокурором, не підтверджуються наданими стороною обвинувачення матеріалами і прокурором у судовому засіданні не доведені.

Згідно правової позиції ЄСПЛ, викладеної у пункті 80 рішення від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 07.06.2023 року отримав клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, самостійно з`явився на розгляд даного клопотання, тобто нікуди не скрився, хоча мав таку можливість. Ураховуючи всі позитивні характеристики ОСОБА_5 , його вік, стан здоров`я, що всі докази слідством фактично зібрані, дає підстави вважати, що тримання обвинуваченого під вартою в якості запобіжного заходу не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_5 .

Враховуючи вагомість доказів щодо обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, слідчий суддя вважає, що у відповідності до вимог ч.4 ст. 194 КПК України щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, шляхом заборони залишати житло в період часу з 21 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., оскільки вказаний запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Статтею 181 КПК домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Домашній арешт відноситься до ізоляційної категорії запобіжних заходів, адже враховуючи його сутність, передбачає для особи, відносно якої обраний, заборону не залишати місце свого проживання протягом певних годин доби або цілодобово, тим самим ізолюючи її від звичайного для неї середовища (яке знаходиться за межами її житла) на певний проміжок часу доби або цілодобово. Отже, з урахування зазначеного, цілком очевидно, що домашній арешт є загальним заходом особистого забезпечення м`якого ізоляційного характеру, що виконується в умовах житла особи.

Таким чином, прихожу до висновку про доцільність обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у виді нічного домашнього в межах строку досудового розслідування, оскільки наявність обґрунтованої підозри та ризиків , передбачених п.3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, унеможливлює застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, тому що жоден із таких, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам та забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу, з урахуванням наведеного не здатне запобігти встановленим ризикам.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму ВСУ від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строку тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Виходячи з п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод позбавлення свободи - захід настільки суровий, що виправдати його можна лише у разі, коли інші, менш суворі заходи були розглянуті й визнані недостатніми для того, щоб забезпечити особисті або державні інтереси, які вимагають такого тримання під вартою.

Між тим клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Доводи, які зазначені в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання не підлягає задоволенню.

А з урахуванням обставин справи, особистості підозрюваного, того факту, що він має стійкі соціальні зв`язки, має позитивну характеристику до нього слід застосувати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та може забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму ВСУ від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строку тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Виходячи з п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод позбавлення свободи - захід настільки суровий, що виправдати його можна лише у разі, коли інші, менш суворі заходи були розглянуті й визнані недостатніми для того, щоб забезпечити особисті або державні інтереси, які вимагають такого тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 197, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління національної поліції в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000117 від 04.02.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши залишати житло, окрім випадків необхідної евакуації або з метою запобігти загрозі життю чи здоров`ю, з 21 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 2 (два) місяці, але не більш строку досудового розслідування, тобто з 15 червня 2023 року по 7 серпня 2023 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками, підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Встановити дію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до 07 серпня 2023 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого у даному кримінальному провадженні та старшого групи прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Вручити копію цієї ухвали підозрюваному та прокурору негайно після її оголошення.

Попередити підозрюваного, що в разі невиконання покладених, згідно ухвали слідчого судді, обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, зокрема, тримання під вартою.

Роз`яснити підозрюваному, що працівники Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в його житло в будь-який час, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань виконання покладених на нього обов`язків.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1