Справа №591/819/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/865/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши, без участі сторін, належним чином повідомлених про розгляд справи, у відкритому судовому засіданні в м. Суми, в порядку ч.4 ст. 422-1 КПК України, матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 03 лютого 2023 року, якою відносно обвинуваченої ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Зарічного районного суду м. Суми знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15-ч.4 ст.185, ч.4 ст.185 КК України.

У судовому засіданні суду першої інстанції прокурор заявив клопотання про застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в зв`язку з тим, що існують ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити її належної процесуальної поведінки.

03 лютого 2023 року ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми обвинуваченій ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 31 березня 2023 року включно з визначенням розміру застави 80520 грн.

Не погодившись з ухвалою судді, захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Зарічного районного суду м.Суми від 03.02.2023р. та винести нову, якою обрати обвинуваченій більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вказував, що кримінальне провадження розглядається з 2021 року, жодних фактів впливу за весь цей час з боку обвинуваченої на учасників провадження стороною обвинувачення не наведено, у зв`язку з чим даний ризик є припущенням та не підтверджується жодним доказом.

Зазначав, що перебуваючи на волі впродовж розгляду даної справи, а також інших кримінальних проваджень, обвинувачена місце постійного проживання не змінила, неявку до суду в судове засідання пояснювала хворобою, у зв`язку з чим в силу об`єктивних причин не змогла з`явитись в судове засідання. Таким чином ризик неналежної процесуальної поведінки не підтверджується фактичними обставинами.

Наголошував, що ризик повторного вчинення кримінальних правопорушень на думку сторони захисту може бути невальований застосуванням до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді цілободового домашнього арешту.

Звертав увагу на те, що обвинувачена перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має постійне місце проживання в м. Сумах, проходить лікування від наркотичної залежності, має психічні захворювання, обумовлені тривалим вживанням наркотичних препаратів, попри позбавлення батьківських прав, відвідує свою доньку. Інкримінованими кримінальними правопорушеннями матеріальна шкода не спричинена.

До початку апеляційного розгляду від захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 , надійшло клопотання, в якому він просив розглядати апеляційну скаргу без його участі та без участі обвинуваченої. Від прокурора ОСОБА_9 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без її участі.

За таких обставин, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу захисника у відсутність учасників судового розгляду та без фіксування судового засідання технічними засобами, що узгоджується з вимогами ч.4 ст.422-1 КПК України.

Тому, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_6 вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Так, задовольняючи клопотання прокурора, подане в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15-ч.4 ст.185, ч.4 ст.185 КК України, судом першої інстанції з врахуванням доводів клопотань прокурора, було встановлено, що існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих кримінальних правопорушень, оскільки в клопотанні, обвинувальному акті та реєстрі наведені достатні відомості, які можуть переконати стороннього спостерігача в цьому, так само як і не спростовано цих обставин протилежною стороною, з урахуванням вирішення цих питань при попередньому застосуванні відносно обвинуваченої запобіжного заходу.

Також, судом вважав доведеними, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у повторному вчиненні тяжких корисливих злочинів, будучи раніше судимою особою за вчинення подібних діянь, не має офіційних постійних джерел доходів, не має сталих власних міцних соціальних зв`язків, що в сукупністю з тяжкістю покарання, яке їй загрожує, говорить про наявність ризиків ухилення від суду, можливості впливу на учасників провадження, про яких обізнана та стосовно можливості продовження неправомірних дій, а також доводить неможливість застосування більш м`яких заходів.

Судом першої інстанції взято до уваги і характер обвинувачення, систематичність попередніх судимостей за вчинення подібних діянь, наявність в судах інших проваджень відносно обвинуваченої за вчинення аналогічних злочинів, обґрунтоване застосування неодноразово приводів до неї а також те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні дій в період воєнного стану в області, яка межує з країною-агресором, що збільшує заявлені ризики та переважає над доводами обвинуваченої в контексті заперечень сторони захисту.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів.

Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про те, що судом не враховано те, що обвинувачена перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має постійне місце проживання в м. Сумах, проходить лікування від наркотичної залежності, має психічні захворювання, обумовлені тривалим вживанням наркотичних препаратів, попри позбавлення батьківських прав, відвідує свою доньку, на переконання колегії суддів не є підставою для зміни обраного запобіжного заходу, оскільки дані обставини існували і на час вчинення інкримінованих їй злочинів, проте не стали стримуючим фактором. Колегія суддів звертає увагу і на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. Таким чином, з врахуванням практики ЄСПЛ, а також тих обставин, що злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 становить небезпеку для суспільства, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, а тому, і з цих підстав, обрання обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку усім обставинам провадження та прийшов до вірного висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора, яким доведена неможливість застосування до обвинуваченої ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу та доцільність обрання останній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що судом постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстави для його зміни чи скасування відсутні, а тому, оскаржувану ухвалу слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405,407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 03 лютого 2023 року, якою обвинуваченій ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без зміни, а апеляційну захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4