Справа №766/203/23
н/п 1-кс/766/1148/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 115 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

в с т а н о в и л а:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 строком на 60 діб в межах строків досудового розслідування.

Обґрунтування клопотання:

Слідчим відділенням Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001252 від 19.06.2023 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , 19.06.2023 близько 19-00 години, перебуваючи в приміщенні палати № 1 КНП «Фтизіопульмонологічного медичного центру» Херсонської обласної ради, який розташований за адресою: м. Херсон, Миколаївське шосе, 82, після раптово виниклого словесного конфлікту зі своїм знайомим ОСОБА_7 , наніс останньому колючо-ріжучим предметом один удар в область живота, чим спричинив йому відповідно до медичної довідки КНП «Херсонська міська лікарня ім. О.С. Лучанського» Херсонської міської ради наступні тілесні ушкодження: ножове проникаюче поранення живота із ушкодженням печінки; внутрішньочеревна кровотеча; гіповолемічний шок, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. При цьому, ОСОБА_5 не зміг довести свій злочинний умисел, направлений на заподіяння смерті іншій людині, до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки потерпілому було надано медичну допомогу.

19.06.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України - закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, не доведене до кінця з причин, які не залежали від волі особи, яка виконала усі дії, які вважала за необхідними для доведення злочину до кінця.

21.06.2023 підозрюваному ОСОБА_5 слідчим суддею Херсонського міського суду Херсонської області обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Причетність ОСОБА_5 до вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, підтверджується наступними доказами, отриманими під час досудового розслідування, а саме: протоколом огляду місця події від 19.06.2023; медичною довідкою КНП «Херсонська міська лікарня ім. О.С. Лучанського» Херсонської міської ради;, протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; протоколом допиту потерпілого; протоколами пред`явлення особи для впізнання; проведенням судово-медичної криміналістичної експертизи та іншими матеріалами кримінального провадження.

Разом з цим, в ході досудового розслідування необхідно провести слідчі та процесуальні дії, звершення яких потребує додаткового часу, а саме: повідомити ОСОБА_5 остаточну підозру з урахуванням всіх висновків судових експертиз; отримати висновок судово-психіатричної експертизи, яка перебуває на виконанні експертів, виконати вимоги ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідуваннґ4 виконати інші процесуальні слідчі (розшукові) дії.

Разом з цим, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 10 до 15 років, що відповідно до положень ч. 6 ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів.

Підставою для застосування такого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є те, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може вчинити певні дії, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Враховуючи вищевикладене, прокурор просить суд застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Доводи сторін у судовому засіданні:

Прокурор в судовому засіданні просила клопотання задовольнити за підставами, викладеними у клопотанні.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання, на обґрунтування своїх заперечень послався на те, що прокурором не надано жодних доказів існування ризиків, зазначених у клопотанні. Згідно змісту клопотання запобіжний захід необхідно продовжити тільки для того, щоб дочекатися висновків експертиз, повідомити остаточну підозру, виконати вимоги ст.290КПК України. Обґрунтування ризиків у клопотанні відсутнє.

Підозрюваний просив суд не застосовувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Пояснив, що не має наміру ухилятися від слідства та суду, переховуватися, здійснювати тиск на свідків. Готовий приймати участь у всіх слідчих діях, які проводитимуться слідчим. має свій власний будинок по АДРЕСА_1 , проживає там разом з сестрою та племінниками, а отже має міцні соціальні зв`язки, просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту. Він є інвалідом, отримує пенсію

Мотивація суду:

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 199 КПК України передбачає, порядок продовження строку тримання під вартою

1. Клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

2. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

3. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

4. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

5. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

19.06.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.06.2023 підозрюваному ОСОБА_5 слідчим суддею обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

На даному етапі наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 19.06.2023; медичною довідкою КНП «Херсонська міська лікарня ім. О.С. Лучанського» Херсонської міської ради;, протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; протоколом допиту потерпілого; протоколами пред`явлення особи для впізнання; проведенням судово-медичної криміналістичної експертизи, проведенням слідчих експериментів та іншими матеріалами кримінального провадження.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.06.2023 підозрюваному ОСОБА_5 слідчим суддею обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 стало наявність ризику, визначеного пунктом 4 частини 1 ст.177КПК України перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, який полягає у тому, що підозрюваний вчинив злочин, перебуваючи на стаціонарному лікуванні у медичному закладі і всі свідки у провадженні працюють у даному закладі. Підозрюваний у зв2язку з характером захворювання (туберкульоз) може бути поміщений на лікування у даний медичний заклад, а відповідно може спілкуватися зі свідками, що є недопустимим при досудовому розслідуванні.

Інші ризики, які були зазначені клопотанні при обрані запобіжного заходу - переховування від слідства та суду, незаконного впливу на свідків, продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, не були обгрунтованим і не знайшли підтвердження під час судового розгляду.

У клопотанні про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 прокурор зазначив ті ж ризики, які ним зазначалися при застосуванні запобіжного заходу переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, в якому підозрюється і при цьому жодним чином не обґрунтував і не конкретизував цих ризиків на даному етапі досудового розслідування. Обґрунтування ризиків зведено до загальних фраз . Так, ризик переховування обґрунтовано «розумінням тяжкості покарання», а тому підозрюваний «буде намагатися уникнути кримінальної відповідальності». Ризик незаконного впливу на свідків обґрунтовано, що «підозрюваний добре знайомий зі свідком ОСОБА_9 , а тому перебуваючи на волі, ОСОБА_5 безперешкодно може вплинути на неї, змусивши змінити покази, надані раніше».

Щодо ризику переховування від слідства, то він необґрунтований, оскільки, крім відсутності таких намірів у підозрюваного, підтверджуються і тим, що ОСОБА_5 є інвалідом, має обмежені можливості для пересування, а тому у нього відсутні фізичні можливості для переховування. ОСОБА_5 з доходів має тільки пенсію, а тому немає матеріальних можливостей для організації переховування.

Щодо впливу на свідка, то прокурор не зазначив конкретних важелів впливу, який ОСОБА_5 може чинити на свідка. Одне знайомство не може давати підстав для тиску.

А от як підозрюваний може «продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, в якому підозрюється» з урахуванням того, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні закінченого замаху на вбивство, взагалі незрозуміло. Слідчий суддя вважає вкрай сумнівним, що підозрюваний продовжить доводити до кінця замах на життя потерпілого, а тому вважає зазначений прокурором ризик абсолютно необґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ «Мамедова проти Росії» зазначається «Суд повторює, що збереження обґрунтованої підозри стосовно того, що заарештована особа вчинила злочин, є умовою sine qua non законності подовження строку її тримання під вартою. Проте через певний час однієї цієї умови вже недостатньо. У таких випадках Суд повинен встановити, чи подальше позбавлення волі було вмотивоване іншими підставами, наведеними судовими органами. Якщо такі підстави були «істотними» і «достатніми»,

«Розглядаючи законність і обґрунтованість подальшого тримання заявниці під вартою, районний і обласний суди увесь час посилалися на серйозність висунутого обвинувачення як на головний чинник для оцінки можливості того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме відправленню правосуддя або вчинятиме нові злочинні дії. Однак, як не раз зазначав Суд, хоч суворість покарання, що загрожує заявникові, має значення для оцінки небезпеки його зникнення або вчинення нових злочинів, потребу подовжити строк тримання під вартою не можна оцінювати з чисто абстрактної точки погляду, зважаючи лише на тяжкість злочину. Так само і подовження строку тримання під вартою не може застосовуватися через те, що вироком може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі ( рішення у справі «Летельє проти Франції» (Letellier v. France) від 26 червня 1991 року, Серія A, № 207, п. 51; «Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia) від 8 лютого 2005 року, № 45100/98, п. 102; «Гораль проти Польщі» (Goral v. Poland) від 30 жовтня 2003 року, № 38654/97, п. 68; «Ілійков проти Болгарії» (Ilijkov v. Bulgaria) від 26 липня 2001 року, № 33977/96, п. 81).».

В даному ж рішенні вказано «суд підкреслює, що пункт 3 статті 5 Конвенції зобов`язує органи влади при вирішенні питання про звільнення обвинуваченого з-під варти або подовження строку тримання під вартою розглянути можливість застосування альтернативних заходів забезпечення участі обвинувачуваного в судовому розгляді».

Прокурор з урахуванням того, що підозрюваний є інвалідом, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, до нього не застосовувалися заходи державного примусу, у клопотанні жодним чином не обґрунтував неможливість застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, а тільки зазначив, що « менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезгаданих ризиків з боку підозрюваного та забезпечити його належну процесуальну поведінку»».

За викладених обставин слідчий суддя вважає, що перебування підозрюваного під вартою за своєю фактичною суттю у даному кримінальному провадженні виглядатиме як «авансове» відбування покарання в рахунок можливого призначення покарання судом у вигляді позбавлення волі, що не є метою запобіжних заходів.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 року у справі Летельє проти Франції, «попереднє ув`язнення не повинно бути передвісником покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування обвинувального вироку».

Слідчий суддя вважає, що у підозрюваного є міцні соціальні зв`язки, оскільки підозрюваний постійно проживає в селі зі своєю сестрою.

З урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, слідчий суддя прийшла до висновку, що до підозрюваного з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, необхідним і достатнім є застосування домашнього арешту з покладанням обов`язку на підозрюваного не залишати місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 19 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, і вважає, що такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст.132, 177, 178, 183, 184, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и л а :

У задоволенні клопотання слідчого - відмовити.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши підозрюваному покидати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 19 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин.

Покласти на підозрюваного такі обов`язки:

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання

- носити електронний засіб контролю.

Звільнити ОСОБА_5 з-під варти в залі суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Строк дії ухвали до 20.09.2023 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1