Центральний районний суд м. Миколаєва
н/п 1-кс/490/5803/2023 У Х В А Л А
01.08.2023р. слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , заставодавця ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУ НП України в Миколаївській області ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із застави на тримання під вартою зі зверненням застави в сумі 402600грн. в дохід держави,
01.07.2023р. у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 301 КК України.
Згідно вказаного повідомлення ОСОБА_8 , діючи в порушення вимог ст. 2 Закону України «Про захист суспільної моралі» від 20.11.2003№ 1296-IV та всупереч існуючих у сфері культурного, духовного життя суспільства, моральних засад щодо недопустимості демонстрації статевих органів, сексуальних відносин, які є неприйнятними з погляду суспільної моралі, загальновизнаних правил сором`язливості, прихованості відповідних стосунків від сторонніх осіб, призначених для збудження статевої пристрасті інших осіб, провокування їх статевої агресії, з метою незаконного збагачення за рахунок виготовлення та збуту відеопродукції та зображень порнографічного характеру в мережі Інтернет, організувала діяльність по виготовленню та збуту відеопродукції порнографічного характеру, а саме через веб-сайти, на яких користувачі зі всього світу, задовольняють свої статеві пристрасті, шляхом віртуального спілкування із оголеними жінками в режимі реального часу за допомогою комп`ютерної техніки, обладнаної веб-камерами, із демонструванням сексуальних дій, а також зображення сцен статевого акту, демонстрацією мастурбаційних дій, демонстрацією у ближньому ракурсі орально-генітальних та орально-анальних контактів, за оплату грошовими коштами, які зараховувались користувачами таких сайтів на особисті рахунки відповідних акантів, що служило основним джерелом їх доходів.
Розуміючи те, що для реалізації свого злочинного умислу необхідні певні капіталовкладення та залучення інших осіб, ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_9 запропонувавши останній, для реалізації свого злочинного умислу на умовах партнерства займатись протиправною діяльністю по виготовленню та збуту відеопродукції порнографічного характеру, на що ОСОБА_9 надала свою добровільну згоду.
З метою реалізації спільного умислу ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підшукували і залучали осіб жіночої статі, які виконували роль «веб-моделей» та в подальшому мали б безпосередньо створювати та розповсюджувати відеопродукцію порнографічного характеру, підшукували приміщення та підключали послуги по доступу до мережі Інтернет, облаштували їх комп`ютерною технікою, веб-камерами зі штативами та меблями.
Реалізуючи задумане, переслідуючи корисливий мотив, розуміючи протиправність своїх дій, з метою створення умов для виготовлення, збуту відеопродукції та зображень порнографічного характеру, ОСОБА_9 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , у січні 2022 року, точного часу у ході досудового розслідування не встановлено, взяли в оренду приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 , та відповідно до усного договору оренди, в подальшому уклали від свого імені договір з інтернет-провайдером « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ПП« ОСОБА_10 »
У подальшому ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 вносили щомісячну плату за оренду вказаної квартири та послуги Інтернет-зв`язку.
З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 облаштували вказане приміщення комп`ютерною технікою, в тому числі персональними комп`ютерами, типу ноутбук з веб-камерами та меблями, для створення умов щодо виготовлення та збуту відеопродукції порнографічного характеру, та створили умови, а саме: надавали у користування персональні комп`ютери типу ноутбук з веб-камерами з метою вчинення протиправної діяльності за місцем проживання залучених осіб.
Після отримання згоди від ОСОБА_11 на вчинення протиправних дій ОСОБА_9 фотографувала її з паспортом громадянина України, а також табличкою з вказаною на ній датою подачі заявки про реєстрацію «моделі» на сайті ІНФОРМАЦІЯ_3 та надавала останні персональний логін і пароль для входу (авторизації) на зазначений сайт.
Для переведення в готівку грошових коштів та їх отримання, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , використовували платіжні картки різних банків емітентів зареєстрованих в Україні, та в подальшому, дохід, одержаний від виготовлення і збуту відеопродукції порнографічного характеру виводили в готівкову форму, після чого розподіляли між собою.
У такий спосіб ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , та ОСОБА_11 умисно, з корисливих мотивів, усвідомлювали суспільно-небезпечний характер своїх діянь, в порушення вимог ст.2 Закону України «Про захист суспільної моралі» від 20.11.2003№ 1296-IV та всупереч існуючих у сфері культурного, духовного життя суспільства моральних засад щодо недопустимості демонстрації статевих органів, сексуальних відносин, які є неприйнятними з погляду суспільної моралі, загальновизнаних правил сором`язливості, прихованості відповідних стосунків від сторонніх осіб, призначені для збудження статевої пристрасті інших осіб, провокування їх статевої агресії, виготовляла та збувала відеопродукцію порнографічного характеру.
Так, зокрема, в період часу з 18:06 год. до 18:24 год. 24.04.2023 року, ОСОБА_11 діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , знаходячись у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , за допомогою персонального комп`ютера, обладнаного веб-камерою, під`єднаного до мережі Інтернет на вільно відвідуваному інформаційному ресурсі у мережі Інтернет на сайті з електронною адресою: « ІНФОРМАЦІЯ_3 », авторизувавшись, використовуючи відомий їй логін та пароль, із нік-нейм « ОСОБА_12 »» за грошову винагороду у розмірі 1000 грн. (одна тисяча гривень) за 18 хвилин (загальну суму грошових коштів в ході досудового розслідування не встановлено), виготовила та збула Інтернет користувачу, особу якого в ході досудового розслідування не встановлено, у режимі реального часу відеопродукцію, загальна тривалість якої становила 00 год. 18 хв. що містила непристойну спеціальну демонстрацію оголеного тіла та статевих органів ОСОБА_11 .
Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.07.2023р. щодо підозрюваної ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28.08.2023р. із можливістю звільнення з-під варти у разі внесення застави у сумі 402 600 грн. та покладення обов`язків прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою (залежно від стадії кримінального провадження); не відлучатися за межі Миколаївської області без дозволу слідчого, прокурора або суду (залежно від стадії кримінального провадження); утриматись від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні, крім випадків участі у проведенні слідчих дій у даному провадженні; здати на зберігання паспорт громадянина України для виїзду за кордон.
10.07.2023р. на адресу Миколаївської обласної прокуратури від ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_8 було звільнено 07.07.2023р. з-під варти після внесення застави в розмірі 402 600 грн.
17.07.2023р. слідчий СВ СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 звернулась до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва з клопотанням про зміну підозрюваній ОСОБА_8 запобіжного заходу з застави на тримання під вартою та стягнення в дохід держави внесеної застави у сумі 402 600 грн.
В обґрунтування клопотання зазначено, що після звільнення з-під варти ОСОБА_8 не виконала покладений згідно ухвалі слідчого судді від 06.07.2023р. обов`язок щодо передачі на зберігання паспорта громадянина України для виїзду за кордон. При цьому підозрювана була повідомлена, що у разі невиконання покладених на неї обов`язків, застава звертається у дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України, а до неї може бути застосований більш суворий запобіжний захід.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, просила його задовольнити. Додала, що в даному кримінальному провадженні в ході проведення обшуків за трьома адресами та зокрема за адресою: АДРЕСА_3 закордонного паспорта на ім`я підозрюваної не було виявлено та його місцезнаходження слідству невідоме й на даний час.
Підозрювана заперечила проти задоволення клопотання. Пояснила, що дійсно орендувала квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , там же зберігала у т.зв. "тривожній валізі" в одній папці усі свої документи в тому числі і закордонний паспорт. Під час проведення обшуку за цією адресою, ОСОБА_8 не була присутня та не бачила які саме речі забирали правоохоронці. Однак, не виявивши свого паспорта громадянина України, водійського посвідчення, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та інших документів, припустила, що вилучили також і її закордонний паспорт. Її захисник звертався до органу досудового розслідування з клопотанням про повернення документів та особистих речей, на що слідчим повідомлено про неможливість повернення до вирішення питання про арешт майна судом. Лише нещодавно їй повернули тільки паспорт громадянина України. Додала, що не мала наміру переховуватись або порушувати будь-які процесуальні обов`язки.
Захисники заперечили проти задоволення клопотання слідчого. В обґрунтування зазначили, що дійсно підозрювана була обізнана про покладені на неї процесуальні обов`язки та остання виконувала їх належним чином. Об`єктивно не могла передати на зберігання паспорт для виїзду за кордон, оскільки правомірно вважала, що він був вилучений в ході обшуку разом з іншими її документами та перебуває у органа досудового розслідування. При цьому стороною захисту вживались заходи щодо повернення вилучених документів, однак слідчим повідомлено про неможливість цього у зв`язку із необхідністю вирішення питання про арешт вказаного майна судом.
Окрім того захисники звернули увагу суду на сумнівну поведінку органа досудового розслідування та процесуального керівника у даному кримінальному провадженні. Так, після того як підозрювану було звільнено з-під варти у зв`язку із внесенням визначеного розміру застави, останню декілька разів було викликано для проведення слідчих дій. В ході їх проведення ані слідчим, ані прокурором не піднімалося питання про необхідність здати закордонний паспорт. Надалі, ввечері 20.07.2023р. від слідчого стало відомо про те, що до суду подане клопотання про зміну ОСОБА_8 запобіжного заходу. 21.07.2023р. безпосередньо перед засіданням з розгляду згаданого клопотання стороні захисту було вручено копію клопотання, зі змісту якого встановлено, що підставою до зміни запобіжного заходу слідчий вважає невиконання підозрюваною обов`язку щодо передання на зберігання закордонного паспорту. Того ж дня захисник звернувся до УДМС України в Миколаївській області із заявою про втрату закордонного паспорту, виданого на ім`я ОСОБА_8 та того ж дня паспорт було анульовано.
Підсумовуючи свою позицію сторона захисту зазначила, що підозрювана не має наміру переховуватись шляхом виїзду за кордон; належним чином виконувала та продовжує виконувати покладені на неї процесуальні обов`язки зокрема передбачені ст. 194 КПК України; виконати обов`язок щодо передачі паспорта за його фізичної відсутності, не могла; довідавшись про підстави зміни запобіжного заходу щодо неї, зазначені у клопотанні слідчого, одразу вжила заходів до їх усунення; надане стороною обвинувачення відео проведення обшуку є недостовірним, оскільки є умисно скороченим до загальної тривалості 24 хв. та не відображає увесь процес проведення слідчої дії, який тривав близько 4 годин, та зокрема не спростовує пояснення підозрюваної.
Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання та кримінального провадження, приходжу до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 200 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.
У клопотанні слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ставиться питання про 1) зміну підозрюваній ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді застави на запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, 2) стягнення в дохід держави застави, внесеної за ОСОБА_8 на виконання ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва у сумі 402 600 грн.
У якості підстави до зміни запобіжного заходу, слідчим в клопотання та прокурором в судовому засіданні стверджується про порушення ОСОБА_8 обов`язку, передбаченого п. 8 ч. 5 ст. 194 КПК України (та покладеного на останню ухвалою слідчого судді від 06.07.2023р.), а саме: здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.
Надаючи оцінку обставинам невиконання підозрюваною ОСОБА_8 зазначеного вище обов`язку, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 182 КПК України, з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
В ході судового засідання встановлено, що ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.07.2023р. щодо підозрюваної ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28.08.2023р. із можливістю звільнення з-під варти у разі внесення застави у сумі 402 600 грн. та покладення обов`язків прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою (залежно від стадії кримінального провадження); не відлучатися за межі Миколаївської області без дозволу слідчого, прокурора або суду (залежно від стадії кримінального провадження); утриматись від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні, крім випадків участі у проведенні слідчих дій у даному провадженні; здати на зберігання паспорт громадянина України для виїзду за кордон.
Згідно відповіді ТУ ДСА в Миколаївській області від 06.07.2023р. вбачається, що заставодавцем ОСОБА_6 здійснено внесення коштів на депозитний рахунок у загальній сумі 402 600 грн. за ОСОБА_8 по ухвалі Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.07.2023р.
Згідно повідомлення начальника ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" до Миколаївської обласної прокуратури від 10.07.2023р. вбачається, що 07.07.2023р. ОСОБА_8 було звільнено з-під варти на підставі ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.07.2023р. у зв`язку із внесенням застави у сумі 402 600 грн.
За наведених вище обставин, з внесенням коштів на депозитний рахунок заставодавцем вважається, що до підозрюваної ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді застави із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які були визначені ухвалою слідчого судді від 06.07.2023р., зокрема і обов`язку щодо передачі на зберігання паспорта громадянина України для виїзду за кордон.
Згідно з відповіді Управління ДМС України в Миколаївській області від 14.07.2023р. вбачається, що ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , дата видачі 09.10.2014р., строк дії до 09.10.2023р. Заява про втрату паспорта для виїзду за кордон від ОСОБА_8 до УДМС у Миколаївській області не надходила, паспортний документ має статус діючий. Факту здачі на зберігання вищезазначеного паспорта для виїзду за кордон ОСОБА_8 відповідно до запобіжного заходу, обраного Центральним районним судом м. Миколаєва, виявлено не було.
У якості обґрунтування причин невиконання ОСОБА_8 покладеного обов`язку, стороною захисту здійснено посилання на те що підозрювана об`єктивно не могла виконати обов`язок щодо передачі паспорта для виїзду за кордон, оскільки остання була впевнена, що він був вилучений разом із іншими її документами та особистими речами в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_3 . При цьому більшою мірою підозрювана та її захисники зосереджували увагу слідчого судді на певних "маніпулятивних" діях з боку слідства. Зокрема те, що на заяву захисника підозрюваної про повернення документів, слідчий повідомив про вирішення цього питання після розгляду судом клопотання про арешт майна; те, що після звільнення ОСОБА_8 з-під варти, ані слідчий, ані прокурор жодного разу не піднімали питання про необхідність виконання нею обов`язку здати закордонний паспорт; те, що стороні захисту та слідчому судді для огляду надано недостовірний відеозапис з місця проведення обшуку, яким повністю не зафіксовано хід проведення даної слідчої дії.
Між тим до наведеної позиції сторони захисту слідчий суддя ставиться критично з огляду на те, що: 1) підозрюваній ОСОБА_8 було достеменно відомо про покладені на неї обов`язки згідно ухвали Центрального районного суду м. Миколаєві від 06.07.2023р. та наслідки їх невиконання, про що останній було роз`яснено як за результатами розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, так і після звільнення з-під варти при внесенні розміру застави. Вказане власне підтвердила сторона захисту й у даному судовому засіданні; 2) після звільнення з-під варти ані підозрюваною, ані її захисниками-кваліфікованими адвокатами не було вчинено жодних дій, направлених на отримання інформації від органу досудового розслідування щодо того, чи дійсно в ході обшуку було вилучено її закордонний паспорт, з метою вжиття заходів до виконання обов`язку, передбаченого п. 8 ч. 5 ст. 194 КПК України; 3) на орган досудового розслідування та прокурора не було покладено обов`язку "нагадування" підозрюваній про необхідність здати на зберігання закордонний паспорт.
Посилання сторони захисту на будь-які маніпулятивні дії з боку органу досудового розслідування чи прокурора виходять за "межі розумного сумніву", оскільки не підтверджені жодними доказами. Навпаки обшук за місцем періодичного мешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 був санкціонований ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.06.2023р. Дана слідча дія проводилась за участі понятих та іншої мешканки вказаної квартири ОСОБА_13 , які в подальшому засвідчили вірність відомостей зазначених у протоколі обшуку власними підписами. Так, згідно протоколу обшуку за вказаною адресою та доданим описом вилучених речей і документів, вбачається, що паспорт для виїзду за кордон, виданий на ім`я ОСОБА_8 не було виявлено. Не було виявлено зазначеного паспорту і в інших приміщеннях, якими користувалась остання та де також проводились обшуки. В подальшому вилучене майно постановами слідчого було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та на нього накладено арешт ухвалами слідчих суддів Центрального районного суду м. Миколаєва. Серед вказаних постанов слідчого та ухвал слідчих суддів також мова про закордонний паспорт ОСОБА_8 не йшла. Наданим слідством відеозаписом, який здійснювався в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_3 також не підтверджено обставин виявлення закордонного паспорту. При цьому зауваження захисту про недостовірність чи недопустимість зазначеного відеозапису не приймаються до уваги, оскільки його дослідження на предмет наведених доказових критеріїв належить до компетенції суду, а не слідчого судді.
Таким чином, сукупність вищевикладених обставин свідчить про те, що ОСОБА_8 , достеменно розуміючи необхідність виконання усіх без виключення обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, покладених на неї у зв`язку із звільненням з-під варти після внесення застави, об`єктивно маючи процесуальну можливість (в тому числі і за допомогою її захисників) перевірити обставини вилучення/не вилучення її закордонного паспорту в ході проведення обшуку, - цього не вчинила, керуючись хибною впевненістю про вилучення закордонного паспорта органом досудового розслідування. Вжила заходів до анулювання закордонного паспорту лише 21.07.2023р., після судового засідання з розгляду клопотання слідчого про зміну їй запобіжного заходу. Вказана процесуальна недбалість дає обґрунтовані підстави вважати про порушення ОСОБА_8 обов`язку, передбаченого п. 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, що є підставою до звернення в дохід держави грошових коштів, внесених в якості застави заставодавцем ОСОБА_6 на депозитний рахунок у загальній сумі 402 600 грн. за ОСОБА_8 по ухвалі Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.07.2023р.
Вирішуючи питання щодо зміни запобіжного заходу стосовно підозрюваної ОСОБА_8 , слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Так, відповідно до ч. 10 ст. 182 КПК України, у разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини 7 статті 194 КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу суд зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому обвинувачується особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується.
Таким чином предметом вирішення в даному випадку є визначення кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа; ризики, які були заявлені стороною обвинувачення, та їх обґрунтованість на даному етапі судового розгляду; обґрунтованість розміру застави.
Згідно з визначеним Європейським судом прав людини поняття, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.
Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016р. № 5 - 328 кс 16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.
У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що факти які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
За версією сторони обвинувачення, згідно повідомлення про підозру, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 є співорганізатором діяльності із виготовлення та збуту відеопродукції та зображень порнографічного характеру в мережі Інтернет, що відбувалось шляхом підшукування "моделей" - осіб жіночої статі, їх реєстрацію на веб-сайтах, на яких користувачі зі всього світу, задовольняють свої статеві пристрасті, шляхом віртуального спілкування із оголеними жінками в режимі реального часу за обумовлену грошову плату; орендування приміщень для виготовлення порнографічної відеопродукції; підключення послуг по доступу до мережі Інтернет, облаштування приміщень комп`ютерною технікою, веб-камерами зі штативами та меблями.
Більше того, обґрунтованість даної підозри була встановлена у рішенні слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.07.2023р. при обранні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Сторона захисту не заперечувала проти наявності обґрунтованої підозри та не надавала нових доказів, які б її спростували чи вказували на зменшення рівня її обґрунтованості, що не відповідає стандарту "обґрунтована підозра".
Слідчим суддею Центрального районного суду м. Миколаєва при постановленні ухвали від 06.07.2023р., якою ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави у сумі 402 600 грн., було встановлено про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у вказаному кримінальному провадженні, а також можливість продовження вчинення злочину. Зокрема було враховано, тяжкість можливого покарання за вчинений злочин; те що підозрювана ОСОБА_8 , яка незаміжня, утриманців не має, офіційно не працевлаштована, не має офіційних джерел доходу, обрала у якості джерела заробітку незаконну діяльність з виготовлення та розповсюдження відеоматеріалів порнографічного характеру, при цьому добровільно злочинні дії не припиняла; окрім того підозрювана, яка мала організаторську роль у злочинній схемі, підтримує тісний зв`язок з іншою підозрюваною ОСОБА_9 та володіє повними анкетними даними свідків у кримінальному провадженні, які підлягають встановленню, зокрема особи жіночої статі, які працювали у якості веб-моделей; те, що підозрювана неодноразово виїжджала за межі України, в тому числі до іншої держави, в якій мешкає її повнолітня донька.
В ході даного судового розгляду, слідчим суддею було встановлено, що вказані вище ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, особливо зважаючи на встановлений у цьому провадженні факт порушення та недостатньо відповідального ставлення ОСОБА_8 до виконання покладеного на неї згідно ухвалі слідчого судді від 06.07.2023р. обов`язку щодо передачі на зберігання паспорта громадянина України для виїзду за кордон.
Сукупність наведених обставин свідчить про неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом обрання іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, однак з урахуванням того, що вагомість наведених ризиків певною мірою зменшилась (підозрювана в решті обов`язків належним чином їх виконувала, добровільно з`являлась у кожне судове засідання з розгляду клопотання про зміну їй запобіжного заходу, вжила заходів до анулювання її паспорту для виїзду за кордон), слідчий суддя вбачає справедливим та доцільним визначити розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, у сумі 268 400 грн.
Щодо можливості оскарження даної ухвали в апеляційному порядку, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Так, положеннями ч. 1 ст. 309 КПК України прямо не передбачено можливості апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, постановленої одночасно у відповідності до частин 8, 10 ст. 182 КПК чи лише згідно з ч. 8 ст. 182 цього Кодексу. Так само й в інших нормах кримінального процесуального закону відсутня пряма заборона на оскарження ухвал, про які йде мова. Однак, необхідним є не просто прочитання словесних конструкцій (буквальне тлумачення), використаних законодавцем у тексті ч.ч. 8 і 10 ст. 182, п. 5-1 ч. 1 ст. 309 КПК, але й з`ясування закладеного в них змісту (системне тлумачення). Необхідність використання саме системного підходу до тлумачення норм права обумовлено необхідністю з`ясовувати саме зміст норм, що вбачається з приписів підпунктів 1, 2, 17 ч. 1 ст. 7 КПК, відповідно до яких "зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності".
Знаходження відповідних положень про звернення застави в дохід держави (ч. 8) та про розгляд питання щодо зміни запобіжного заходу (ч. 10) у ст. 182 КПК із назвою «Застава», яка в структурі кримінального процесуального закону розміщена в §1 "Запобіжні заходи, затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду" глави 18 "Запобіжні заходи, затримання особи", є свідченням того, що змістом поняття "застосування запобіжного заходу", яке використано в п. 5-1 ч. 1 ст. 309 КПК, охоплюється не лише 1) обрання запобіжного заходу (застосування застави чи відмова в її застосуванні), але й 2) зміна запобіжного заходу на інший захід у межах одного виду (збільшення суми застави чи відмова в її збільшенні) або за межами такого виду (застосування запобіжного заходу іншого виду чи відмова в цьому). І рішення "звернути заставу в дохід держави", як наслідок порушення обов`язків, чи "відмовити у зверненні застави в дохід держави", як результат недоведеності фактів порушення відповідних обов`язків, є невід`ємною складовою рішення про зміну запобіжного заходу або відмову в такій зміні.
Таким чином, рішення звернути заставу в дохід держави чи відмовити в цьому (ч. 8 ст. 182 КПК) є одночасно й доказом доведеності чи недоведеності виникнення обставин, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 200 КПК, і підставою відповідно для зміни або відмови в зміні запобіжного заходу (ч. 10 ст. 182 КПК). Адже в разі звернення застави в дохід держави обов`язково відбувається зміна запобіжного заходу, бо підтверджується наявність обставин, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 200 КПК, а у випадку відмови стороні обвинувачення відмовляється в зміні застосованого заходу, оскільки наявність зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 200 КПК обставин не підтверджується.
На підставі викладеного, вважаю що дана ухвала підлягає оскарженню в апеляційному порядку в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 182 ч.ч. 8, 10, 183, 193, 194, 200 КПК України, -

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінити запобіжний захід з застави на тримання під вартою на строк до 28.08.2023р.
Звільнити ОСОБА_8 з-під варти у разі внесення застави в сумі 268 400 грн.
У разі звільнення ОСОБА_8 під заставу, зобов`язати її прибувати за всіма викликами слідчого, прокурора та суду, а також на строк до 28.08.2023р.: повідомляти про зміну місця мешкання та засобів зв`язку; не виїжджати за межі Миколаївської області.
Грошові кошти в сумі 402 600 грн., що були внесенні на рахунок ТУ ДСА в Миколаївській області в якості застави за ОСОБА_8 від імені ОСОБА_6 - звернути в дохід держави з зарахуванням до спеціального фонду Державного бюджету України, що використовується для коштів судового збору.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1