Провадження №11-кп/824/4009/2023 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 15 травня 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Севастополь, з вищою освітою, депутата Севастопольської міської ради 6 скликання, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111КК України (в редакції Закону від 05 квітня 2001 року № 2341-ІІІ), та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк дванадцять років.

Цим же вироком вирішено питання речових доказів, процесуальних витрат,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи громадянином України, депутатом Севастопольської міської ради 6 скликання, обраний на чергових виборах депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим (далі - ВР АР Крим), місцевих та сільських, селищних, міських голів 31 жовтня 2010 року, нехтуючи вимогами Конституції і законів України, достовірно знаючи про те, що територія міста Севастополя є невід`ємною частиною України, прийняв участь у засіданні Севастопольської міської ради від 06 березня 2014 року (більш точний час органом досудового розслідування не встановлений), яке відбулось у приміщенні Севастопольської міської ради за адресою: АР Крим, м. Севастополь, вул. Леніна, 3, та голосував за прийняття незаконного рішення № 7151 «Про участь у проведенні загальнокримського референдуму», чим сприяв представникам Російської Федерації у проведенні підривної діяльності на території України.

Продовжуючи свої дії, направлені на проведення підривної діяльності проти України, ОСОБА_8 прийняв участь у позачерговому засіданні Севастопольської міської ради 11 березня 2014 року (більш точний час органом досудового розслідування не встановлений), яке відбулось у приміщенні Севастопольської міської ради за адресою: АР Крим, м. Севастополь, вул. Леніна, 3, та голосував за прийняття так званої «Декларації про незалежність Автономної Республіки Крим та міста Севастополя».

Крім того, ОСОБА_8 прийняв участь у засіданні Севастопольської міської ради від 17 березня 2014 року (більш точний час органом досудового розслідування не встановлений), яке відбулось у приміщенні Севастопольської міської ради за адресою: АР Крим, м. Севастополь, вул. Леніна, 3, та голосував за незаконне рішення № 7156 про підтримку рішення ВР АР Крим про незалежність Криму та створення так званої «Республіки Крим», а також про звернення до Російської Федерації з пропозицією про прийняття міста Севастополь до складу Російської Федерації в статусі міста федерального значення, а також про перейменування Севастопольської міської ради у «Законодательное собрание города Севастополь».

У подальшому, ОСОБА_8 продовжив свою роботу в незаконно створеному органі «Законодательное собрание города Севастополь», чим забезпечив функціонування незаконно створеного представницького органу та сприяв представникам Російської Федерації у проведенні підривної діяльності на території України.

Також ОСОБА_8 достовірно знаючи про те, що територія міста Севастополь є невід`ємною частиною України, утворення та діяльність «Державної Ради Республіки Крим», «Законодательное собрание города Севастополь», а також прийнятих ними актів є незаконною, маючи на меті допомогти представникам іноземної держави, а саме Російської Федерації, у проведенні підривної діяльності проти України, прийняв рішення про участь у проведенні незаконних виборів до «Законодательное собрание города Севастополь». Діючи на виконання зазначеного умислу, ОСОБА_8 , подав до незаконно створеної «Севастопольской городской избирательной комиссии» документи для реєсстрації кандидатом у депутати так званого «Законодательное собрание города Севастополь». Рішенням незаконно створеної територіальної виборчої комісії Нахімовського району міста Севастополь від 26 липня 2014 року № 9/49-1 «О регистрации ОСОБА_9 кандидатом в депутаты Законодательного Собрания города Севастополя первого созыва по одномандатному избирательному округу № 7» ОСОБА_8 зареєстровано кандидатом у депутати до так званого незаконно створеного «Законодательное собрание города Севастополь».

Продовжуючи виконання свого умислу, направленого на проведення підривної діяльності проти України, ОСОБА_8 брав участь у незаконних виборах, які відбулися 14 вересня 2014 року (більш точний час органом досудового розслідування не встановлений), однак не набрав необхідної кількості голосів для обрання його депутатом.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив умисні дії на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості України, а саме: надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати і закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України за недоведеністю вини.

Мотивуючи свої вимоги захисник зазначає, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказує, що докази покладені в основу обвинувачення були здобуті в результаті проведення слідчих дій в іншому кримінальному провадженні, це унеможливлює подальше їх використання в цьому провадженні та є безумовною підставою для визнання таких доказів недопустимими.

Крім того, зазначає, що повідомлення про підозру ОСОБА_9 у провадженні 0000114 датоване 11.08.2015 року та здійснювалося без залучення захисника, Захисник був залучений вперше лише 1.06.2021 року на підставі постанови ГУ СБУ в АРК від 31.05.2021 року.

Відтак, всі процесуальні дії, які здійснювалися в період з 11.08.2015р. до 1.06.2021 року без обов`язкової участі захисника, включаючи огляд інтернет видань, повідомлення про підозру, отримання доказів, включаючи копію газети «Севастопольские ізвєстія» з бібліотеки Вернадського, є безумовною підставою для визнання цих доказів сторони обвинувачення недопустимими, як такими, що отримані внаслідок грубого порушення істотних вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, вказує, що суд необгрунтовано визнав доказом винуватості у вказаному епізоді відеозапис засідання міської ради, що транслювалось російським державним телебаченням та є у відкритому доступі, та на якому нібито зафіксований перебіг та результати поіменного голосування за це рішення 06.03.2014. при цьому, судом не встановлено офіційного існування інтернет-ресурсів, їх власників та користувачів, а також відповідальних осіб за розміщення інформації на них і її перевірку. Інтернет ресурси не можна вважати загальновідомими. А відтак, докази, отримані стороною обвинувачення через мережу інтернет не відповідають вимогам щодо їх належності та допустимості.

Вважає також, що показання свідка - журналіста ОСОБА_10 (п. 3.9.2.5 вироку) щодо того, що нібито вона знає результати голосування за 06.03.2014 і пам`ятає як голосував обвинувачений не можуть вважатися доказом вини обвинувачення поза розумним сумнівом, оскільки з часу голосування пройшло 9 років, а в Севастопольські міській раді 75 депутатів, і такі показання свідка мають сприйматися судом критично.

Вислухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційних вимог, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відстуність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до положення ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.84 КПК України доказами у кримінальній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність або відсутність суспільно-небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, як-то: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, покладається на слідчого, прокурора.Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч. 2 ст. 91 КПК України).

Положеннями ст.94 цього ж Кодексу встановлено обов`язок суду за його внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. При цьому жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Судом першої інстанції вищевказані вимоги кримінального процесуального закону дотримані в повному обсязі.

Так, суд першої інстанції на підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального провапорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України обґрунтовано послався на покази свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що вона знайома з обвинуваченим ОСОБА_8 . На момент події вона була в м. Севастополі, працювала журналістом, та весь процес анексії півострову бачила на власні очі. Вона знає з преси, що ОСОБА_8 брав участь у голосуванні за анексію, був кандидатом в депутати від партії «Справедлива Росія». Зазначила, що не може стверджувати, що бачила як ОСОБА_8 06 березня 2014 року голосував, але бачила публікацію в місцевій пресі, там були тоді поіменно перераховані ці депутати та навпроти прізвища ОСОБА_8 було написано, що голосував «за».

Про результати голосування 06 березня дізналась особисто з газети «Севастопольские известия».

Свідок депутат ОСОБА_11 в суді першої інстанці показав, що з 2014 року немає жодних відносин з депутатом ОСОБА_8 , проте на момент події, був депутатом Севастопольської міської ради, а ОСОБА_8 був у партії Регіонів. Під час досудового розслідування бачив відео щодо голосування 06 березня, читав потім на сайтах, що всі присутні депутати проголосували за запропоноване рішення. Якщо ОСОБА_8 був тоді присутній на засіданні ради, то він голосував однозначно «за». Зазначив, що ОСОБА_8 був проросійським депутатом.

Зазначені показання свідків є логічними та послідовними, вони доповнюють одне одного, а також в сукупності з дослідженими судом доказами відтворюють обставини скоєння ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення.

Підстав вважати показання свідка ОСОБА_10 неналежним доказом, як на те вказує в апеляційній скарзі захисник, колегія суддів не вбачає.

Крім того, в обґрунтування вини ОСОБА_8 у вчиненні державної зради суд І-ї інстанції правомірно послався у вироку на досліджені в ході судового розгляду письмові докази, аналіз яких докладно наведений у вироку, зокрема: копію форми № 6 Вибори депутатів ВР АР Крим; копію форми № 7 Вибори депутатів ВР АР Крим; відповідь на запит слідчого відділу Національної бібліотеки України імені В.І. Вернадського про те, що у газеті «Севастопольские известия» від 08 березня № 19 (1640) 2014, у голосуванні брали участь 49 депутатів з 76 обраних до Севастопольської міської ради. Рішення прийнято одноголосно 49 депутатами, у тому числі депутатом ОСОБА_8 № 30, який голосував «за»; та інші письмові докази.

Так, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, які мають бути отримані у передбаченому КПК України порядку, та на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність суспільно небезпечного діяння, винуватість особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для об`єктивного вирішення справи.

Процесуальними джерелами доказів у цьому випадку є протоколи слідчих дій, документи як фактичні результати технічного документування та інші документи як відображення фактичних даних, тобто відомостей про факти.

Водночас фактичні дані не можуть існувати самостійно самі по собі без відповідного джерела та носія.

У свою чергу доказами є ті ж фактичні дані, але які відповідають вимогам належності до справи, достовірності і допустимості, а на завершення суд має дійти висновку про їх відповідність критерію достатності, що кореспондується я із вимогами ст. 94 КПК України.

Колегія суддів погоджується з мотивами суду першої інстанції про те, що постанову про визначення підслідності, постанову про створення слідчої групи, постанови про призначення групи прокурорів та про подальшу зміну її складу, про продовження строку досудового розслідування, про зупинення й відновлення досудового розслідування, що впливає на допустимість зібраних під час досудового розслідування доказів, зокрема і ці процесуальні рішення, які приймались до виділення матеріалів, оскільки в попередньому провадженні ОСОБА_8 був повідомлений про підозру, встановлені дані про його особу, зібрані фактичні дані щодо інкримінованого правопорушення тощо, не є доказами у розумінні підтвердження обставин вчиненого злочину, але свідчать про дотримання вимог процесуального закону як щодо підстав розпочати досудове розслідування, так і дотримання вимог щодо його проведення.

Перевіряючи матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дослідив наявні в матеріалах кримінального провадження докази, ретельно їх перевірив на предмет їхньої належності, допустимості та достовірності, та дійшов обгрунтованого висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_8 06 березня 2014 року (більш точний час органом досудового розслідування не встановлений) прийняв участь у засіданні Севастопольської міської ради, яке відбулось у приміщенні Севастопольської міської ради за адресою: АР Крим, м. Севастополь, вул. Леніна, 3, та голосував за прийняття незаконного рішення № 7151 «Про участь у проведенні загальнокримського референдуму», чим сприяв представникам Російської Федерації у проведенні підривної діяльності на території України.

06 березня 2014 року депутатами Севастопольської міської ради одноголосно прийнято незаконне рішення № 7151 «Про участь у проведенні загальнокримського референдуму», у якому, зокрема, прийнято рішення м. Севастополю увійти до складу РФ в якості суб`єкта РФ; щодо підтримки рішення Верховної Ради АР Крим про проведення загальнокримського референдуму; щодо прийняття участі в проведенні загальнокримського референдуму 16 березня 2014 року; та щодо затвердження міського складу комісії стосовно проведення референдуму.

16 березня 2014 року було проведено незаконний референдум, результатом якого стала тимчасова окупація території АР Крим і м. Севастополя, а також їх входження до складу РФ на правах суб`єкта федерації.

Вказаний епізод протиправної діяльності обвинуваченого ОСОБА_8 доведений належними й допустимими доказами, і як вказано вище які відповідають критерію достатності.

Всупереч доводам апеляційної скарги, копія примірника газети "Севастопольскіє ізвєстія", наданого національною бібліотекою, обгрунтовано взята судом до уваги, оскільки постановою про виділення матеріалів досудового розслідування від 01.07.2020 (арк. к.п. 46-48, том 2) до цього провадження були виділені матеріали, зокрема і протокол огляду матеріалів від 11.08.2017 у провадженні № 0000057 від 07.03.2014, в яких і міститься ця відповідь національної бібліотеки із копією примірника від 14.06.2017 (арк. к.п. 149-197, том 2).

Доводи захисника про те, що суд безпідставно послався на відеозапис засідання Севастопольської міської ради, не заслуговують на увагу, оскільки інформація, яка була досліджена та врахована судом І-ї інстанції під час огляду інтернет-видань, узгоджується між собою та з іншими належними та допустимими доказами у справі, і беззаперечно підтверджує факт участі ОСОБА_8 у засіданні Севастопольської міської ради, який голосував за прийняття незаконного рішення № 7151 «Про участь у проведенні загальнокримського референдуму», чим сприяв представникам Російської Федерації у проведенні підривної діяльності на території України.

Що стосується тверджень апеляційної скарги про те, що захисника було залучено лише 01.06.2022 року, а тому всі процесуальні дії, які здійснювалися в період з 11.08.2015р. до 1.06.2021 року без обов`язкової участі захисника, включаючи огляд інтернет видань, повідомлення про підозру, отримання доказів, включаючи копію газети «Севастопольские ізвєстія» з бібліотеки Вернадського, є безумовною підставою для визнання цих доказів недопустимими, як такими, що отримані внаслідок грубого порушення істотних вимог кримінального процесуального закону, то вони є непереконливими, оскільки захисника було залучено у відповідності до ч. 2 ст. 52 КПК України, якому у відповідності до вимог ст. 290 КПК України було відкрито всі матеріали досудового розслідування. При цьому, від залученого захисника жодних зауважень щодо процесуальних дій у кримінальному провадженні не надходило.

Всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, за наведених у вироку обставин, ґрунтуються на повному, всебічному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, з дотриманням вимог ст. 91 та ст.94 КПК України, та підтверджені сукупністю належних, допустимих, достовірних доказів, досліджених судом та яким суд з точки зору достатності та взаємозв`язку дав належну оцінку.

За таких обставин, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, обставин та фактів, які могли б вплинути на обґрунтованість прийнятого судом рішення відносно доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненому кримінальному правопорушенні і не були досліджені чи належним чином оцінені судом першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що вирок суду є законним, обгрунтованим та вмотивованим, відсутні підстави для його скасування, у зв`язку з чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 15 травня 2023 року щодо ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 111КК України - без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: