Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2346/23

Номер провадження: 1-кс/511/1199/23

04.08.2023 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської областіОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області, клопотання слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Роздільнянської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Сухий Ташлик Ольшанського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого (має неповнолітню дитину), працює охоронцем, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

04 серпня 2023 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшло вищевказане клопотання, в обґрунтування якого слідчий зазначив, що ОСОБА_5 , діючи у порушення вимог законодавства, вчинив кримінальне правопорушення направлене проти безпеки руху, що призвело до заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, при наступних обставинах.

Так, 02.08.2023 у невстановлений органами досудового розслідування час, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (1,8 %о етилового спирту в крові), достеменно знаючи, що керування транспортними засобами під впливом алкоголю заборонено, не маючи при собі посвідчення на право керування транспортним засобом (оскільки відповідне посвідчення він ніколи не отримував), приступив до керування автомобілем «ВАЗ 21033», номерний знак НОМЕР_1 , чим грубо порушив вимоги: п/п а) п. 2.1. та п/п а) п. 2.9. «Правил дорожнього руху», введені в дію з 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі Правила), якими передбачено:

п. 2.1. «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

п. 2.9. «Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

У той же день, близько 19.35 годині, водій ОСОБА_5 , керуючи цим транспортним засобом, здійснював рух у денний час доби, по асфальтованому, мокрому дорожньому покриттю вулиці Центральна в смт. Затишшя Роздільнянського району Одеської області, з боку вулиці Механізаторів у бік вулиці Садова, по прямій ділянці, на якій організований двосторонній однорядний рух, у смузі свого напрямку руху, зі швидкістю близько 40 км/год.

Наближаючись до нерегульованого перехрестя з вулицею Гагаріна водій ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим позбавив себе можливості адекватно сприймати навколишню дорожню обстановку, своєчасно реагувати на її зміну і безпечно керувати транспортним засобом, вирішив виконати на ньому поворот ліворуч, при цьому, вкрай уважним не був, не переконався, що його маневр буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, чим виявив злочинну недбалість.

Отримуючи об`єктивні ознаки зміни дорожньої обстановки, що виразились у наближенні до цього перехрестя у зустрічному напрямку, зі швидкістю близько 50-60 км/год, мотоциклу «Viper V200F-2», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який знаходився вже на незначній відстані від перехрестя, що вимагало від ОСОБА_5 особливої уваги, контролю за переміщенням та діями мотоцикліста на дорозі, а також адекватного реагування на них, оскільки ОСОБА_7 мав перевагу у русі, водій ОСОБА_5 зобов`язаний був вжити своєчасних заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації, проте, в порушення вимог пунктів: 1.5.; 2.3. б); 10.1.; 10.5.; 16.13 Правил, які зобов`язують водія:

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) «Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

п. 10.5. «Поворот необхідно виконувати так, щоб при виїзді з перехрещення проїзних частин транспортний засіб не опинився на смузі зустрічного руху, а у разі повороту праворуч слід рухатися ближче до правого краю проїзної частини, крім випадку виїзду з перехрестя, де організовано круговий рух, де напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або де рух можливий лише в одному напрямку»;

п. 16.13. Перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч…»,

проте, він невірно оцінив дорожню обстановку, що склалась, з метою встигнути якнайшвидше виконати маневр повороту по найкоротшій траєкторії, різко виїхав на призначений для зустрічного руху бік проїзної частини і почав «різати кут», створюючи своїми діями небезпеку для життя і здоров`я водія ОСОБА_7 , який, з моменту виявлення небезпечного маневрування зустрічного автомобіля, через незначну відстань між транспортними засобами, не встиг вжити заходів щодо уникнення зіткнення.

Як наслідок, грубо порушуючи вимоги Правил, водій ОСОБА_5 , повертаючи ліворуч на нерегульованому перехресті, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, не дав дорогу транспортному засобу, який рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо, виїхав на зустрічну половину проїзної частини, де допустив зіткнення на зустрічних перехресних напрямках передньою частиною автомобіля «ВАЗ 21033», з передньою частиною мотоциклу «Viper V200F-2».

Під час зіткнення транспортних засобів-учасників пригоди відбулось перекидання мотоциклу, з подальшим відкиданням і падінням його водія на ґрунтове узбіччя.

В результаті ДТП неповнолітньому водієві ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 заподіяні ТЯЖКІ тілесні ушкодження, а саме: перелом основи черепа ліворуч без зміщення, перелом задньої дуги С1 ліворуч з незначним діастазом, забій м`яких тканин лобної, тім`яної і скроневої ділянок ліворуч з ознаками геморагічного просочування.

Отже, водій ОСОБА_5 , шляхом належного виконання вимог пунктів: 1.5.; 2.1. а); 2.3. б); 2.9. а); 10.1.; 10.5.; 16.13. Правил дорожнього руху, гарантовано мав технічну можливість запобігти ДТП і його фактичні дії знаходяться у причинному зв`язку з настанням події цієї пригоди, а також настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння потерпілому ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчинені кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

03.08.2023 року о 03.30 год. ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

При цьому, органом досудового розслідування встановлено ряд ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інший злочин, знищити або спотворити сліди кримінального правопорушення.

З метою запобігання встановленим ризикам, слідчий та прокурор вважають доцільним застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки на їх думку інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобіганню встановленим ризикам.

Позиція учасників розгляду клопотання.

Слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили задовольнити.

Підозрюваний та захисник підозрюваного просили обрати інший запобіжний захід - домашній арешт.

Висновки слідчого судді за результатами розгляду клопотання.

Слідчим відділенням СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження № 0000493 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Частина перша статті 177 КПК України регламентує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Положенння частини другої статті 177 КПК України визначають, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Диспозиція частини першої статті 194 КПК України регламентує, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Кембел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ за статтею 5 ЄКПЛ обгрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Наразі стороною обвинувачення доведена наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з вчиненням вказаного злочину, та їх кількість достатня для подальшого розслідування.

Відповідно до статті 12 КК України, злочин, передбачений частиною 2 статті 286 КК України за класифікацією відноситься до тяжкого.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При цьому, стороною обвинувачення доведена наявність достатніх підстав вважати, що існують наразінаступні ризики, які передбачені диспозицією статті 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпіого та свідків, вчинити інший злочин, знищити або спотворити сліди кримінального правопорушення.

Слідчий суддя зазначає, що КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених диспозицією статті 177 КПК.

Згідно практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

При розгляді можливості застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, врахувавши особу підозрюваного, обставини вчинення злочину, слідчий суддя прийшов до висновку, що наразі з метою запобігання встановленим ризикам буде недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою та одночасно визначення розміру застави.

Частина друга статті 197 КПК України регламентує, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

ОСОБА_5 , був затриманий 03.08.2023 о 03.30 годині в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Пункт другий частини п`ятої статті 182 КПК України визначає, що розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Врахувавши позицію органу досудового розслідування ( слідчий чомусь не відобразив поведінку потерпілого щодо виконання ПДР ) , вік підозрюваної особи, а також те, що останній раніше не судимий, має соціальні зв`язки , працює постійно, отримує заробітну плату в розмірі до 10 тис. грн. , має на утриманні неповнолітніх дітей , військовозобов.язаний , слідчий суддя вважає необхідним визначити розмір застави в розмірі 40-ти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 107360 гривень, та покласти обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України. При обранні запобіжного заходу слідчий суддя враховує і поведінку ОСОБА_7 ( щодо виконання ПДР- Див. пояснення ОСОБА_7 ).

Окрім того, відповідно до пункту 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів, експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 194, 197, 199, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити .

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з моменту затримання, тобто з 03 серпня 2023 року по 01 жовтня 2023 року (включно), з утриманням його в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», місцезнаходження юридичної особи: Люстдорфська дорога, 11, місто Одеса, Одеська область, 65059.

Одночасно визначити розмір застави у межах 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01 січня 2023 року) в сумі 107360 гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати до слідчого прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон; заборонити спілкуватися зі свідками, іншими учасниками кримінального провадження.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1