Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/395/23 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 186 КК УкраїниДоповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2023 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_9 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 квітня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кіровограда, українець, громадянин України, з професійно-технічною освітою, не працюючий, не одружений, проживаючий по АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, остання судимість:

- 09.08.2017 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ст.70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Звільнений 25.01.2022 року на підставі ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області від 14.01.2022 року умовно-достроково на 1 рік 5 місяців 6 днів,

засуджений за ч.4 ст.185 КК Українидо покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та за ч.4 ст.186 КК Українидо покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.08.2017 року та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислюється з моменту затримання, тобто з 27.10.2022 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів для проведення експертиз у розмірі 4341 грн. 94 коп.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_7 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_9 до ОСОБА_7 - відмовлено.

Цим же ви роком вирішено питання про речові докази у кримінальному провадженні.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану та відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану, за таких обставин.

У період часу з 19 год. 00 хв. 26.08.2022 року до 21 год. 30 хв. 27.08.2022 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 перебував на ділянці дороги між кафе «Кактус» по вул. Євгена Тельнова, 15 та магазину «Токіо» по вул. Євгена Тельнова, 13 у м. Кропивницькому, де помітив мобільний телефон, належний потерпілому ОСОБА_9 , та у цей час у ОСОБА_7 виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

У подальшому ОСОБА_7 , діючи із вказаним умислом, в умовах воєнного стану, повторно, з корисливих мотивів, з метою власної наживи, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені, шляхом вільного доступу таємно викрав належний потерпілому ОСОБА_9 мобільний телефон «SAMSUNG A31, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 » вартістю 4366 грн. 67 коп., у чохлі якого знаходилась банківська картка АТ «ОщадБанк» № НОМЕР_3 , відкрита на ім`я ОСОБА_9 .

З викраденим ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду в розмірі 4366 грн. 67 коп.

Крім того, у період часу з 22 год. 00 хв. 27.08.2022 року до 01 год. 30 хв. 28.08.2022 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 перебував на ділянці дороги між кафе «Кактус» по вул. Євгена Тельнова, 15 та Кіровоградською обласною лікарнею по просп. Університетському, 2/5 у м.Кропивницькому, де помітив мобільний телефон, належний потерпілому ОСОБА_10 , із встановленим додатком «Приват24» та у цей час у ОСОБА_7 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону та грошових коштів потерпілого ОСОБА_10 з банківських рахунків потерпілого за допомогою додатку «Приват24».

У подальшому ОСОБА_7 , діючи із вказаним умислом, в умовах воєнного стану, повторно, з корисливих мотивів, з метою власної наживи, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені, шляхом вільного доступу таємно викрав належний потерпілому ОСОБА_10 мобільний телефон «Xiaomi Redmi 9 3/32 GB Carbon Grey (НОМЕР_15)» вартістю 1950 грн. 00 коп.

Продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу, ОСОБА_7 за допомогою вищевказаного мобільного телефону та додатка «Приват24», який встановлений у ньому, 28.08.2022 року у період часу з 01 год. 30 хв. до 03 год. 53 хв. перевів грошові кошти з особистих рахунків за банківськими картками АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5 , які належать ОСОБА_10 , на особистий рахунок за банківською карткою АТ «ОщадБанк» № НОМЕР_3 , відкриту на ім`я ОСОБА_9 , яку мав при собі, на загальну суму 5729 грн. 50 коп.

З викраденим ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду в загальному розмірі 7679 грн. 50 коп.

Крім того, 15.10.2022 року приблизно о 01 год. 30 хв., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 , знаходячись поруч з дитячим садочком №62 по вул. Космонавта Попова, 11А у м. Кропивницькому, побачив потерпілого ОСОБА_11 , який у руках тримав барсетку з особистими речами та документами. Припускаючи, що у потерпілого ОСОБА_11 при собі можуть знаходитись матеріальні цінності та грошові кошти, у ОСОБА_7 виник умисел на відкрите викрадення чужого майна.

У подальшому, діючи із вказаним умислом, в умовах воєнного стану, повторно, з корисливих мотивів, з метою власної наживи, ОСОБА_7 у вказаному місці зі спини наблизився до ОСОБА_11 , завдав останньому удар кулаком в голову, від якого той присів, та після цього ОСОБА_7 завдав удар ногою в область голови потерпілого, спричинивши згідно з висновком експерта №584 від 17.10.2022 року ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді синця біля зовнішнього кута рота ліворуч, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Продовжуючи реалізовувати вказаний умисел, ОСОБА_7 відкрито шляхом ривка вихопив з рук ОСОБА_11 шкіряну барсетку, в якій знаходилися особисті речі останнього, а саме: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_11 серії НОМЕР_6 , картка фізичної особи - платника податків ОСОБА_11 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 на автомобіль «BYDF3», державний номерний знак НОМЕР_8 , посвідчення водія ОСОБА_11 НОМЕР_9 , страховий поліс на автомобіль, дві банківські карти, ключі від автомобіля, службове посвідчення № НОМЕР_10 ОСОБА_11 , мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 8T4/64GB» вартістю 4504 грн. 83 коп., навушники Baseus W05 TWS Black (NGW05-01) вартістю 1379 грн. 50 коп.

З відкрито викраденим майном ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду в загальному розмірі 5884 грн. 33 коп.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 просить скасувати вирок в частині відмови в задоволенні його цивільного позову та ухвалити рішення про задоволення позову в повному обсязі, стягнувши на його користь 1 040 000 грн. (один мільйон сорок тисяч гривень) моральної та майнової шкоди.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що з матеріалами справи він не знайомий та рішення суду містить безліч обставин, причин питань і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, думку прокурора, який також заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріли кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скаргу слід залишити без задоволення, з таких підстав.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав обвинуваченого ОСОБА_7 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого за ч.4 ст.185 КК України, по епізоду вчинення кримінального правопорушення стосовно потерпілого ОСОБА_10 ,оскільки обвинувачений у судовому засіданні суду першої інстанції визнав повністю та показав, що за обставин, часу, місця та у спосіб, які вказані в обвинуваченні, вчинив крадіжку мобільного телефону та платіжних карток потерпілого ОСОБА_10 , крадіжку коштів, належних потерпілому ОСОБА_10 з особових банківських рахунків останнього, якими розпорядився на власний розсуд. Повністю підтверджує та погоджується із усіма обставинами вчинення кримінального правопорушення, вказаними у висунутому йому обвинуваченні, кількістю, вартістю, характеристиками викраденого.

Під час судового розгляду судом першої інстанції з`ясовано, що обвинуваченому ОСОБА_7 та іншим учасникам судового провадження правильно зрозумілі суть обвинувачення та обставини кримінального провадження по епізоду вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, стосовно потерпілого ОСОБА_10 .

Також судом першої інстанції встановлю, що ОСОБА_7 , у судовому засіданні дає показання правдиво та добровільно, оскільки повністю визнає провину у вчиненні кримінального правопорушення за вказаним епізодом.

Дослідження доказів по даному епізоду в суді першої інстанції відбувалось на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому обвинувачений та інші учасники судового розгляду справи позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 , по епізоду вчинення кримінального правопорушення стосовно потерпілого ОСОБА_10 ,правильно кваліфіковані районним судом за ч.4 ст.185 КК України, як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Також суд першої інстанції також обґрунтовано визнав ОСОБА_7 , по епізоду вчинення кримінального правопорушення стосовно потерпілого ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.186, ч.4 ст.185 КК України,що в повному обсязі підтверджується дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції належними та допустимими доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку та навів у вироку.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, по епізоду вчинення правопорушення стосовно потерпілого ОСОБА_9 , та ч.4 ст.186 КК України стосовно потерпілого ОСОБА_11 , визнав повністю та показав, що за обставин, часу, місця та у спосіб, які вказані в обвинуваченні, вчинив крадіжку мобільного телефону та платіжної картки потерпілого ОСОБА_9 . Також із застосуванням насильства він здійснив відкрите викрадення барсетки з майном потерпілого ОСОБА_11 . Повністю підтверджує та погоджується із усіма обставинами вчинення кримінальних правопорушень, вказаними у висунутому йому обвинуваченні, кількістю, вартістю, характеристиками викраденого, вказаного в обвинуваченні, просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_11 в суді першої інстанції повністю підтвердив обставини вчинення грабежу стосовно нього, викладені у обвинуваченні стосовно ОСОБА_7 , його спосіб, місце, застосоване насильство та його наслідки, кількість, характеристики відкрито викраденого у нього майна.

Свідкок ОСОБА_12 в суді першої інстанції надав показання, які узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_11 , згідно з якими вона станом на 15.10.2022 року проживала разом з потерпілим по АДРЕСА_2 та під час повернення додому ОСОБА_11 приблизно о 01 год. зі слів останнього дізналася про вчинений стосовно нього грабіж, який повідомив їй обставини, які відповідають висунутому обвинуваченню.

Крім даних показань обвинуваченого, який повністю підтвердив обставини справи, встановлені органом досудового розслідування, потерпілого та свідка вина ОСОБА_7 підтверджується дослідженими в суді першої інстанції доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 02.09.2022 року, під час якого оглянуто ділянку місцевості поруч з під`їздом №2 будинку АДРЕСА_3 , на якій знаходився ОСОБА_13 , який добровільно видав мобільний телефон «Samsung Galaxy A31» сірого кольору з невеликою тріщиною на захисному склі, IMEI1: НОМЕР_11 , IMEI2: НОМЕР_12 , який знаходився у чохлі чорного кольору та який оглянуто згідно з протоколом від 25.09.2022 року та визнано речовим доказом (т.1 а.п.17-18, 19, 25, 26-28);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_13 від 05.09.2022 року, згідно з яким він впізнав ОСОБА_7 як особу, яка надала йому мобільний телефон (т.1 а.п.23-24);

- протоколом огляду предметів від 26.09.2022 року із додатками, відповідно до якого проведено огляд наданих потерпілим ОСОБА_9 коробки від мобільного телефону «Samsung A31» білого кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_12 , з коротким посібником користувача всередині, та чеку на покупку мобільного телефону від 28.07.2020 року в магазині «Алло», які визнано речовими доказами (т.1 а.п.38-41, 42, 43);

- висновком експерта №СЕ-19/112-22/8407-ТВ від 19.10.2022 року, згідно з яким ринкова вартість станом цін на 26.08.2022 року не представленої на експертизу сумки-мессенджер унісекс з натуральної шкіри «Visconta 753L Tess Black» (розмірами сторін - 80?250?320 мм), яка була у використанні, викраденої у гарному придатному для подальшого використання стані, придбаною новою у лютому 2021 року може складати 3925 грн. 61 коп. (т.1 а.п.48-52);

- висновком експерта №СЕ-19/112-22/7140-ТВ від 14.09.2022 року, згідно з яким ринкова вартість станом цін на 26.08.2022 року представленого на експертизу мобільного телефону «Samsung Galaxy A31 4/64 Gb Black», придбаного новим 28.07.2020 року, який був у використанні, на момент крадіжки перебував у технічно-справному стані, придатному для подальшого використання, викрадений без комплектуючих і документів, складає 4366 грн. 67 коп. (т.1 а.п.57-63);

- висновком судово-психіатричного експерта №386 від 08.11.2022 року, згідно з яким ОСОБА_7 на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення виявляв і на даний час виявляє психічні розлади і розлади поведінки внаслідок вживання декількох наркотичних засобів та інших психоактивних речовин (згідно з МКХ-10, F-19.0), проте вказані психічні розлади не досягають ступеню душевного захворювання і недоумкуватості, а тому у відношенні інкримінованого йому діяння слід вважати осудним; підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України (т.1 а.п.126-128);

- протоколом огляду місця події від 15.10.2022 року з фототаблицею, під час якого встановлено та оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення по вул.Космонавта Попова, 11А у м. Кропивницькому, яке відповідає вказаному в обвинуваченні, а також вилучено змиви рідини бурого кольору, які визнані речовими доказами (т.3 а.п.16-19, 20, 34, 35);

- протоколом отримання експериментальних зразків для дослідження від 08.12.2022 року, згідно з яким відібрано зразки крові у ОСОБА_11 (т.1 а.п.22);

- висновком експерта №689 від 08 грудня 2022 року, згідно з яким кров потерпілого ОСОБА_11 належить до групи Ав за ізосерологічною системою АВ0 (т.3 а.п.25-27);

- висновком експерта №4/690 від 03 січня 2023 року, згідно з яким на двох змивах з місця події знайдена кров людини, при визначенні групової належності якої за ізосерологічною системою АВ0 виявлено антигени А та Н, що передбачає можливість походження крові від ОСОБА_11 , організму якого властивий антиген Н як супутній (т.3 а.п.31-33);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.11.2022 року із додатками за участю потерпілого ОСОБА_11 , згідно з яким останній впізнав обвинуваченого ОСОБА_7 як особу, яка вчинила кримінальне правопорушення стосовно нього за обставин, які відповідають викладеним в обвинуваченні (т.3 а.п.41-45);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.11.2022 року із додатками за участю потерпілого ОСОБА_11 , згідно з яким останній впізнав свідка ОСОБА_14 як особу, яка повернула йому паспорт, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія, страховий поліс, службове посвідчення, які, як повідомила, знайшла поруч із дитячим садком по вул.Космонавта Попова (т.3 а.п.46-50);

- протоколом огляду місця події від 18.10.2022 року з фототаблицею, під час якого з приміщення магазину «Комісійний» по вул.Євгена Тельнова, 1 у м.Кропивницькому згідно з заявою ОСОБА_15 вилучено добровільно виданий останньою мобільний телефон, який було викрадено у потерпілого ОСОБА_11 та у подальшому оглянуто, визнано речовим доказом (т.3 а.п.73-76, 88, 89);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.10.2022 року із додатками за участю свідка ОСОБА_16 , згідно з яким останній впізнав свідка ОСОБА_14 як особу, яка попросила зарядити мобільний телефон «Xiaomi Redmi 8T» та у подальшому вказаний телефон був проданий до комісійного магазину (т.3 а.п.106-108);

- заявою ОСОБА_11 від 21.11.2022 року, згідно з якою до матеріалів кримінального провадження як речові докази долучено паспорт громадянина України НОМЕР_6 , картку фізичної особи - платника податків, посвідчення водія НОМЕР_9 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 , поліс обов`язкового страхування №АР/3524162, службове посвідчення НОМЕР_16, які оглянуто та визнано речовими доказами (т.3 а.п.51-59);

- висновками судових експертів №СЕ-19/112-22/8451-ТВ від 21 жовтня 2022 року та №СЕ-19/112-22/9676-ТВ від 28 жовтня 2022 року, згідно з якими встановлено вартість викрадених мобільного телефону «Xiaomi Redmi Note 8T4/64GB» та навушників «Baseus TWS Black», яка вказана в обвинуваченні (т.3 а.п.66-70, 81-87);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 08.12.2022 року, згідно з яким потерпілий ОСОБА_11 впізнав відкрито викрадений у нього мобільний телефон (т.3 а.п.90-93);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 09 грудня 2022 року за участю потерпілого ОСОБА_11 із долученим додатком оптичним диском, який містить відеозапис слідчої дії, під час якого потерпілий на місці події відтворив обставини вчинення кримінального правопорушення, аналогічні тим, які він повідомив у показаннях в судовому засіданні (т.3 а.п.98-100);

- висновками експертів №584 від 17.10.2022 року та №50/584 від 16.01.2023 року, згідно з якими у ОСОБА_11 зафіксовано тілесні ушкодження, механізм, час, характер та спосіб отримання яких відповідають обставинам, встановленим судом та повідомлених ОСОБА_11 під час слідчого експерименту 09.12.2022 року (т.3 а.п.97, 103);

- протоколами тимчасових доступів до речей від 10.01.2023 року із додатками, згідно з якими отримано інформацію щодо обставин використання мобільних терміналів за номерами НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , яку відображено графічно (т.3 а.п.133-150).

Проаналізувавши зазначені докази та обставини вчинення злочину, колегія суддів дійшла висновку, що вказані докази в сукупності беззаперечно вказують на причетність обвинуваченого ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, по епізоду вчинення правопорушення стосовно потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 такримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України стосовно потерпілого ОСОБА_11 ,а тому суд першої інстанції правильно кваліфікував його дії, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану та відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку, що істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку або перешкоджали чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок, не встановлено. Також, не встановленого упередженого ставлення суду до обвинуваченого ОСОБА_7 під час розгляду справи.

Приймаючи до уваги викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що процесуальні права обвинуваченого та їх реалізація в ході судового розгляду справи були забезпечені та дотримані, і їх істотних порушень, не встановлено.

Що стосується доводів потерпілого ОСОБА_9 про наявність протиріч в судовому рішенні, необхідно зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Згідно з ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Як вбачається з обвинувального акту, по епізоду вчинення правопорушення стосовно потерпілого ОСОБА_9 , ОСОБА_7 висунуто обвинувачення щодо викрадення належний потерпілому ОСОБА_9 мобільний телефон «SAMSUNG A31, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ».

Вказане обвинувачення визнане судом першої інстанції доведене.

Таким чином, враховуючи те, що органом досудового розслідування по епізоду вчинення правопорушення стосовно потерпілого ОСОБА_9 , ОСОБА_7 висунуто обвинувачення щодо викрадення одного мобільного телефону, а також вимоги ст. 337 КПК України, згідно з яких судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення, колегія судді приходить до висновку про те, що доводи потерпілого ОСОБА_9 про наявність протиріч в судовому рішенні є такі, що не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 26, ст. 404 ч. 4 КПК України, суд апеляційної інстанції не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуте в суді першої інстанції. Тобто, законодавець визначив, що розгляд справи в суді апеляційної інстанції проводиться тільки відносно обвинуваченого і тільки в межах пред`явленого йому обвинувачення, яке сформульоване в обвинувальному акті і за межі якого суд не може вийти.

Згідно вимог чинного законодавства, а саме ст. 278 ч.1 та ст. 291 ч.1 КПК України, складати письмове повідомлення про підозру і вручати його, а також складати обвинувальний акт по закінченню досудового слідства мають право лише слідчий або прокурор. До того ж, лише прокурор під час судового розгляду, згідно ст. 337 ч.2 КПК України, може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, чи відмовитися від підтримання державного обвинувачення. Проте, сторона захисту, відповідно до положень § 3 КПК України, таким правом не наділені.

За таких обставин, суд першої та апеляційної інстанції не вправі розглядати та досліджувати вимоги апеляційних скарг потерпілого про викрадення значно більшої суми майна ніж зазначено в обвинувальному акті.

А тому, суд апеляційної інстанції не може встановити та розглянути доводи потерпілого ОСОБА_9 про його побиття та викрадення у нього більшого майна, ніж зазначеного в обвинувальному акті.

При цьому, необхідно зазначити про те, що потерпілий ОСОБА_9 під час досудового розслідування кримінального провадження в порядку ст. 303 КПК України не звертався до слідчого судді зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора.

В той же час судом першої інстанції залишено без задоволення клопотання ОСОБА_9 остільки, як вже вище зазначалось у відповідності до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

В даному випадку ОСОБА_9 має можливість повторно звернутися до огранку досудового розслідування з заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відноситься до категорії умисних тяжких злочинів, особу винуватого, який офіційно не працює, не одружений, перебуває на диспансерному обліку у КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер КОР» внаслідок вживання опіоїдів, осудний, раніше неодноразово судимий, в тому числі за аналогічні корисливі злочини, злочин вчинив під час умовно-дострокового звільнення. Враховано наявність обставини, що пом`якшують покарання - повне визнання вини у вчиненні кримінальних правопорушень та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Атому, на думку колегії суддів, обґрунтовано зробив висновок про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, призначивши покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.186, ч.4 ст.185 КК України.

Також суд першої інстанції правильно застосував вимоги ст.71 КК України, оскільки вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.08.2017 року ОСОБА_7 засуджено до 7 років 6 місяців позбавлення волі, 25.01.2022 року звільнений на підставі ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області від 14.01.2022 року умовно-достроково на 1 рік 5 місяців 6 днів і вчинив нові кримінальні правопорушення протягом умовно-дострокового звільнення від покарання.

При фактичних обставинах даної справи, які встановлюють ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінальних правопорушень та ступінь його небезпечності для суспільства, а також наявності наведених вище пом`якшуючих обставин, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі буде достатнім для його виправлення, перевиховання, а також попередження вчинення ним, як самим обвинуваченим, так і іншими особами аналогічних кримінальних правопорушень.

Таке рішення, буде відповідати цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Що стосується доводів ОСОБА_9 про стягнення з обвинуваченого

ОСОБА_7 1040000,00 грн. моральної та майнової шкоди, завданої внаслідок злочинних дій обвинуваченого необхідно зазначити наступне.

Так органом досудового розслідування ОСОБА_7 висунуто обвинувачення обвинуваченому ОСОБА_7 , яке в подальшому у суді першої та апеляційної інстанції є доведеним щодо таємного викрадення належному потерпілому ОСОБА_9 мобільного телефону «SAMSUNG A31, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 » вартістю 4366 грн. 67 коп., у чохлі якого знаходилась банківська картка АТ «ОщадБанк» № НОМЕР_3 , відкрита на ім`я ОСОБА_9 .

Вказані дії судом першої та апеляційної інстанції кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України стосовно потерпілого ОСОБА_9 - як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

В той же час з матеріалів кримінального провадження вбачається, що мобільний телефон «SAMSUNG A31» повернуто потерпілому ОСОБА_9 .

Разом з тим в матеріалах справи наявний протокол допиту потерпілого ОСОБА_9 (а.с.32-34, т. 1) з яких вбачається, що потерпілий зазначав про те, що на банківську карту АТ «ОщадБанк» № НОМЕР_3 були зарахування 28.08.2022 о 01.30 хв. в сумі 805 грн. та 28.08.2022 о 03 год. 52 хв. 4924 грн. 50 коп., після чого були зняті. Зарахування були не йому та це не його гроші.

А тому, враховуючи пояснення ОСОБА_9 огран досудового розслідування не встановив викрадення з банківської карти АТ «ОщадБанк» № НОМЕР_3 грошових коштів в сумі 1000 грн.

Таким чином колегія суддів залишає без задоволення доводи ОСОБА_9 про те, що йому завдано майнової шкоди в розмірі 1040000,00 грн., як такі, що не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції врахував вимоги ст. ст. 1167, 1168 ЦК України та вимог п. 3 п. 5, п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4, якою передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно п.2 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Положеннями ч. 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх розумності і справедливості, характер порушення прав потерпілого, глибини фізичних та душевних страждань, а також ступінь вини особи, яка завдала матеріальної та моральної шкоди.

Моральна шкода у кримінальному проваджені може полягати, зокрема, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків, приниженні честі, гідності.

Право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів, є однією з конституційних гарантій кожної фізичної та юридичної особи (ст.ст. 32, 56, 62 Конституції України).

Як вбачається з року суду першої інстанції, судом стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Суд першої інстанції належним чином врахував тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках потерпілого ОСОБА_9 те що він переніс душевні переживання та моральні страждання у зв`язку з викраденням у нього майна, що безумовно порушило нормальний ритм життя потерпілого внаслідок цього, що завдало стресу та додаткових переживань.

За наведених обставин, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приймаючи до уваги, що мобільний телефон через місяць повернуто потерпілому ОСОБА_9 колегія суддів вважає, що заявлена в цивільному позові сума відшкодування моральної шкоди - 1040000,00 грн. не відповідає реальному обсягу страждань та незручностей.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повній мірі дослідив докази в та врахував моральні страждання, які спричинені потерпілому внаслідок вчиненого відносно нього злочину, а тому - слід відмовити у задоволенні позовних вимог потерпілого про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 1040000,00 грн. моральної та майнової шкоди.

На підставі викладеного, із урахуванням того, що доводи апеляційної скарги під час апеляційного перегляду, свого підтвердження не знайшли, підстав для скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407-409, 419 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 , - залишити без задоволення, а вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 квітня 2023 року стосовно ОСОБА_7 за ч.4 ст.186, ч.4 ст.185 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_7 - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4