Провадження № 1-кп/643/525/23
Справа № 643/7379/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року м.Харків

Московський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0001289 від 19.04.2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 21.10.2014 Київським районним судом м. Харкова, за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 307, ст. 70 КК України, до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 26.06.2020 з Олексіївської ВК №25 Харківської області по відбуттю строку покарання;

2) 01.12.2020 Київським районним судом м. Харкова, за ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ст. 75, 76 КК України, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

3) 21.07.2022 Харківським РУП №1 направлено обвинувальний акт до Київського районного суду м. Харкова, за ч. 3 ст. 185 КК України, рішення на теперішній час не прийнято,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

ОСОБА_3 , вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням у інше приміщення, вчинена повторно в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 18.04.2023 в денний час, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, у період дії в Україні воєнного стану, який було введено 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022, на всій території України та у подальшому неодноразово продовжено по теперішній час, знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , в 5-му під`їзді на 9-му поверсі будинка. В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно в умовах воєнного стану.

ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, піднявся до машинного відділення, вхід до якого був відчинений, тобто проник у інше приміщення. Надалі, знаходячись у машинному відділення, ОСОБА_3 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, переслідуючи при цьому корисливу мету, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки та бажаючи діяти саме таким чином, таємно за допомогою заздалегідь підготовленої викрутки, відкрутив гальмівну котушку «МП-201 АП» з ліфтового обладнання, вартість якої відповідно до висновку товарознавчої експертизи 2352 грн. Утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Так, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спричинив матеріальну шкоду КП «Жилкомсервіс» на загальну суму 2352 грн.

Крім того, 18.04.2023 в денний час, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період дії в Україні воєнного стану, який було введено 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022, на всій території України та у подальшому неодноразово продовжено по теперішній час, знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , через 5-й під`їзд, вхід до якого був вільний, останній проник до машинного відділення 4-го під`їзду, шляхом віджиму металевого профілю, тобто проник у інше приміщення. В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно в умовах воєнного стану. Надалі, знаходячись у машинному відділення, ОСОБА_3 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, переслідуючи при цьому корисливу мету, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки та бажаючи діяти саме таким чином, таємно за допомогою заздалегідь підготовленої викрутки, відкрутив гальмівну котушку «МП-201 АП» з ліфтового обладнання, вартість якої відповідно до висновку товарознавчої експертизи 2352 грн. Утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Так, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спричинив матеріальну шкоду КП «Жилкомсервіс» на загальну суму 2352 грн.

Відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається ОСОБА_3 , передбачена ч.4 ст. 185 КК України.

Позиція сторін кримінального провадження

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , повністю згоден з пред`явленим обвинуваченням, беззаперечно визнає його, а наведені в обвинуваченні час, місце, спосіб та всі обставини вчинення злочинів встановлено та наведено у обвинувальному акті вірно. Свої дії піддав критичній оцінці, висловивши жаль щодо скоєного. Просив допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки йому цілком зрозуміло детально роз`яснене висунуте обвинувачення, він повністю визнає свою провину в скоєнні зазначених кримінальних правопорушень, та вважає зібрані в справі докази його провини достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим досліджувати їх немає ніякої необхідності.

Прокурор, підтримуючи обвинувачення, заявив клопотання про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та про дослідження матеріалів кримінального провадження в частині допиту обвинуваченого, дослідження окремих матеріалів кримінального провадження.

Представник потерпілого в судове засідання не з`явився, повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду належним чином, надав до суду заяву про розгляд кримінального провадження без його участі.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні, наслідки застосування частини третьої ст.349 КПК України обвинуваченому та учасникам судового провадження роз`яснені, та вони вважають недоцільним дослідження доказів щодо обставин, викладених в обвинувальному акті, при цьому у суду немає сумнівів у добровільності їх позицій, суд доходить висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого

Аналізуючи показання обвинуваченого в судовому засіданні, співставляючи ці показання з обвинуваченням ОСОБА_3 , суд робить обґрунтований висновок про те, що показання обвинуваченого мають характер логічних, послідовних та об`єктивних, а відтак, з урахуванням застосування при розгляді справи положень ч.3 ст.349 КПК України, доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 , «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» та кваліфікує його дії за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням у інше приміщення, вчинена повторно в умовах воєнного стану.

Злочини проти власності становлять одну із найнебезпечніших злочинних діянь, оскільки вони посягають на право власності, що є об`єктом злочину статті 185 Закону України про кримінальну відповідальність.

Таємним визнається таке викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілих.

Кваліфікуючою ознакою таємного викрадення чужого майна (крадіжка), є вчинення цього діяння в умовах воєнного стану.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено по теперішній час.

Кваліфікуючою ознакою таємного викрадення чужого майна (крадіжка), є вчинення його повторно.

Під кваліфікованою ознакою повторності розуміють, вчинення діяння особою, яка раніше вчинила, окрім іншого кримінальне правопорушення передбачене ст. 185 КК України. Так, ОСОБА_3 , раніше судимий, 21.10.2014 Київським районним судом м. Харкова, окрім іншого, за ч. 3 ст. 185 КК України, до позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 26.06.2020 з Олексіївської ВК №25 Харківської області по відбуттю строку покарання. Таким чином, при кваліфікації його дій за злочини, скоєні у даному кримінальному провадженні, судимість за вищезазначеним вироком утворює повторність.

Проникненням особи до іншого приміщення є незаконне вторгнення до нього будь-яким способом, у тому числі й без подолання засобів захисту.

При здійсненні такої правової оцінки необхідно виділяти фізичний та юридичний критерії розуміння поняття «проникнення». Зокрема, для визначення фізичного критерію підлягає встановленню:

1) факт входження (потрапляння) до іншого приміщення; 2) час, спосіб, місце та обставини входження (потрапляння) до приміщення з урахуванням режиму доступу до нього та до майна, яким бажає заволодіти особа.

Для з`ясування юридичного критерію слід встановлювати: 1) незаконність входження (потрапляння) в приміщення та перебування в ньому, що обумовлюється відсутністю в особи права на перебування там, де знаходиться майно, яким вона бажає незаконно заволодіти; 2) мету, якої досягає особа, вчиняючи обрані дії, усвідомлення нею характеру вчиненого суспільно небезпечного діяння, зокрема й факту незаконного входження (потрапляння) до приміщення та перебування в ньому.

Під іншим приміщенням потрібно розуміти різного роду споруди, будови, в яких постійно чи тимчасово знаходиться майно (виробниче чи службове приміщення підприємства, установи, організації, будівлі господарського призначення).

ОСОБА_3 , вчинив злочини з прямим умислом на заволодіння чужим майном. Змістом умислу обвинуваченого охоплюється його переконаність у тому, що викрадення ним майна здійснюється таємно від потерпілих у володінні чи під охороною яких знаходиться майно з корисливим мотивом, що характеризує суб`єктивну сторону злочину.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , передбачені статтею 66 Кримінального кодексу України, є активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття.

Обставина, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 , є рецидив злочинів, оскільки останній має не зняту та не погашену судимість за ч. 2 ст. 307 КК України. Такий рецидив охоплює різнорідні злочини і не впливає на кваліфікацію злочину, а береться до уваги судом як обставина, що обтяжує покарання, відповідно до п.1 ч.1 ст. 67 КК України.

Мотиви призначення покарання

Покарання є засобом примусу, що забезпечується силою державної влади в межах закону, є ефективним засобом забезпечення виконання кожною особою конституційного обов`язку неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Мета покарання є кара засудженого, яка повинна відповідати принципу справедливості; виправлення засудженого - такі зміни його особистості, які роблять його безпечним для суспільства, характеризують його схильність до правомірної поведінки, поваги до правил і традицій людського співжиття; запобігання вчиненню засудженим нового злочину ; запобігання вчиненню злочинів іншими особами.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога перебуває з 06.2023 року (діагноз: полінаркоманія, синдром залежності), впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до КНП «МПНД №3» ХМР не звертався, не працевлаштований, не одружений, має вірус гепатиту В, позитивно характеризується ГО «Життя Краще», має на утриманні хвору мати, раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення корисливих злочинів, має не зняту та не погашену судимість, підлягає покаранню за вчинення тяжкого злочину відповідно до ст. 12 КК України.

Ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а й від спроможності правоохоронних органів не допустити безкарності злочинних діянь та спроможності виконати його обвинуваченим.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, данні про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд доходить висновку, що ОСОБА_3 , становить небезпеку для суспільства, в зв`язку з чим, виправлення останнього можливе лише при призначенні покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції передбачених частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину та відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , зокрема його схильність на вчинення злочинів проти власності та небажання стати на шлях виправлення, на переконання суду, підстави для застосування щодо обвинуваченого положень ст. 75 КК України та його звільнення від відбування покарання з випробуванням - відсутні.

Крім того, суд зазначає, що оскільки вказаний епізод вчинено не в період іспитового строку, підстав для застосування ч.1 ст. 71 КК України, не вбачає.

Мотиви ухвалення інших рішень

При вирішення питання про дію запобіжного заходу судом оцінюються в сукупності обставини, визначені статтею 178 КПК України, а саме: 1) тяжкість покарання, 2) вік та стан здоров`я обвинуваченого; 3) відсутність міцних соціальних зв`язків.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду міста Харкова від 10.07.2023 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

До набрання вироком законної сили існує обґрунтована ймовірність переховування обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання, пов`язаного з позбавленням волі. Такий ризик відповідно до п.1 ч.1 ст.177 КПК України, є реальним та доволі високим з огляду на ухвалення судом обвинувального вироку відносно обвинуваченого.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даний час не зможе запобігти ризику, передбаченого п. 1, ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_3 , у виді тримання під вартою залишити без змін до моменту набрання вироком суду законної сили, у разі розгляду в суді апеляційної інстанції до вирішення питання про зміну або скасування запобіжного заходу судом апеляційної інстанції.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, ст.ст. 961, 962 КК України.

Витрати пов`язані із проведенням судово молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/121-23/12353-БД від 22.06.2023 13650,81 грн, відповідно до вимог частини другої статті 124 Кримінального процесуального кодексу України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов відсутній.

На підставі викладеного, керуючись статтями 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою залишити без змін до моменту набрання вироком суду законної сили, у разі розгляду в суді апеляційної інстанції до вирішення питання про зміну або скасування запобіжного заходу судом апеляційної інстанції.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з 10.07.2023 року з дня його фактичного затримання.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати пов`язані із проведенням експертиз у сумі13650 (тринадцять тисяч шістсот п`ятдесят) гривень 81 копійка.

Речові докази:

дві тормозні ліфтові котушки залишити за належністю власнику КСП «Харківміськліфт»;

рюкзак темного кольору після набрання вироком законної сили знищити;

викрутки, пасатижі та щипці, що знаходяться на зберіганні в камері схову до ХРУП М2 ГУНІІ в Харківській області примусово безоплатно вилучити у власність держави в порядку спеціальної конфіскації згідно ст.ст. 961, 962 КК України.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м.Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку підлягає негайному врученню прокурору та обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, подавши відповідну заяву.

Суддя ОСОБА_1