Провадження 1-кп/337/258/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 26.02.2023р. за №0000441, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Розумівка Запорізького p-ну Запорізької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, студента 2 курсу Національного університету «Запорізька політехніка», не одруженого, який на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

25 лютого 2023 року, приблизно о 15 годині 15 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «Hyundai Matrix», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух на зелений для себе сигнал світлофору по проїжджій частині Хортицького шосе зі сторони вул. Рубана в напрямку вул. Маршала Судця в м. Запоріжжі, зі швидкістю не менш 91,63 км/год, що перевищує максимально допустиму швидкість руху в населеному пункті м. Запоріжжя - 50 км/год.

В цей час, на регульований світлофором пішохідний перехід, що розташований в районі буд. 32-а по Хортицькому шосе в м. Запоріжжі, в стані алкогольного сп`яніння вийшов пішохід ОСОБА_6 , який розпочав перетинати проїжджу частину Хортицького шосе, на червоний для себе сигнал світлофору, в темпі шагу, рухаючись зліва-направо відносно напрямку руху автомобіля «Hyundai Matrix», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Під час перетину дороги, пішохід ОСОБА_6 змінив темп з шагу на біг та продовжив свій рух.

Під час руху, водій ОСОБА_4 наближаючись на зелений для себе сигнал світлофора до вищевказаного регульованого світлофором пішохідного переходу, рухаючись з перевищенням дозволеної швидкості руху в населеному пункті, маючи можливість своєчасно виявити пішохода ОСОБА_6 , а також об`єктивну можливість уникнути на нього наїзду, відповідних заходів для зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу не вжив, внаслідок чого передньою лівою частиною кузова керованого ним транспортного засобу скоїв наїзд на останнього.

Своїми діями водій ОСОБА_4 порушив вимоги п. 12.4, п.12.9 б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001р., зі змінами та доповненнями, відповідно до яких: п.12.4.: «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.»; п. 12.9.: «Водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "і" пункту 30.3 цих Правил».

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 12.4, п. 12.9 б) Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6

отримав тілесне ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки з

множинними переломами ребер ліворуч та праворуч з розвитком гострої недостатності, яка кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою тривалий розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини скоєння ним кримінального правопорушення як вони викладені в обвинувальному акті, не оспорював їх, суду пояснив, що у зазначений день та час, керуючи вищевказаним автомобілем, який був в справному стані, він рухався з перевищенням швидкості руху по вул. Хортицьке шосе в м. Запоріжжі зі сторони вул. Рубана в сторону вул. Маршала Судця. Під час проїзду на зелений сигнал світлофору регульованого пішохідного переходу, він не встиг повністю зупинись та лівою частиною кузова свого автомобіля скоїв наїзд на потерпілого ОСОБА_6 , який спочатку йшов, а потім побіг через дорогу на заборонений для нього сигнал світлофору. Після цього він зупинив свій автомобіль та викликав потерпілому швидку. Після вказаних подій він неодноразово відвідував потерпілого у лікарні та вдома, надавав йому гроші в рахунок відшкодування заподіяної йому шкоди. Щиро кається в скоєному, просить суворо його не наказувати та не позбавляти права керування транспортним засобом, оскільки проживає за містом, для відвідування занять в університеті йому потрібно керувати автомобілем, а також він має батька, який є учасником бойових дій та має поранення, у зв`язку з чим не може самостійно довго перебувати за кермом.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 додатково просив суд врахувати, що потерпілий ОСОБА_6 також порушив Правила дорожнього руху, а обвинувачений вчинив злочин з необережності, відшкодував завдану потерпілому шкоду. Просить суворо обвинуваченого не наказувати та не позбавляти права керування транспортним засобом.

Потерпілий ОСОБА_6 подав до суду заяву, в якій просив проводити судовий розгляд без його участі. В заяві також зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має. Матеріальний збиток відшкодовано у повному обсязі. Просив суворо обвинуваченого не наказувати та не позбавляти його права керування транспортними засобами.

З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що в ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, а тому визнання обвинуваченим своєї вини, на думку суду, є цілком виправданим.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення повністю, інші учасники не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються.

Суд вважає встановленим та доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, у скоєнні якого суд визнає його винуватим.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення тяжкий злочин; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не одружений, є студентом Національного університету «Запорізька політехніка», за місцем навчання характеризується позитивно, має стійкі соціальні зв`язки, проживає разом з батьками та сестрою, батько обвинуваченого - ОСОБА_7 є учасником бойових дій, отримав поранення під час виконання бойового завдання, обвинувачений також має постійне місце проживання та реєстрації, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування потерпілому спричиненої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

З урахуванням всіх обставин провадження та відомостей про особу обвинуваченого, його відношення до подій, що відбулися, їх наслідків, позиції прокурора та потерпілого, який подав відповідну заяву, в якій просив обвинуваченого суворо не наказувати, зазначивши, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості й індивідуалізації покарання, вважає, необхідним призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, яке слід обрати в мінімальних межах санкції ч.2 ст.286 КК України, без призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Також з урахуванням конкретних обставин даної справи, даних про особу обвинуваченого, суд вважає можливим на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Суд вважає, що застосування в даному випадку до обвинуваченого іспитового строку в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених обов`язків, під загрозою реального відбування призначеного покарання у випадку порушення умов випробування, буде мати на нього більший виховний вплив, ніж реальне відбування покарання.

При цьому, суд вважає, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов потерпілим у даному кримінальному провадження не заявлявся.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Щодо процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування у справі, суд враховує, що ч.2 ст.124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, у вказаному провадженні з метою проведення судових інженерно-транспортних експертиз та судової фототехнічної експертизи залучались судові експерти Запорізького НДЕКЦ МВС України, витрати на проведення експертиз складають 7876,72 грн., які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Крім того, суд на підставі ч.4 ст.174 КПК України вважає необхідним скасувати арешт транспортного засобу - автомобілю «Hyundai Matrix», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким на момент ДТП керував обвинувачений ОСОБА_4 , який було накладено в межах даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 28.02.2023р. у справі ЄУН 334/1496/23 (провадження № 1-кс/334/593/23). Суд вважає, що потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження на теперішній час відпала.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст. 368, 370, 374, 377 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання за цією статтею у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ст.75,76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного судом покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази - транспортний засіб «Hyundai Matrix», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на території майданчика тимчасового тримання ГУНП в Запорізькій області (м.Запоріжжя, вул.Привокзальна, 13) - повернути володільцю ОСОБА_4 за належністю.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.02.2023р. у справі ЄУН 334/1496/23 (провадження № 1-кс/334/593/23) на транспортний засіб ««Hyundai Matrix», реєстраційний номер НОМЕР_1 скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів при проведенні судових інженерно-транспортних експертиз та судової фототехнічної експертизи в загальній сумі 7876 (сім тисяч вісімсот сімдесят шість) гривень 72 копійки.

Вирок суду може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо вирок не було скасовано, він набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Суддя ОСОБА_1