Справа № 635/441/20
Провадження № 1-кп/545/104/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.07.2023 року. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

з участю захисників - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000650, що надійшло від прокурора Харківської місцевої прокуратури прокуратури № 6 Харківської області відносно обвинуваченого гр. ОСОБА_5 за ст. 185 ч. 1, 15 ч.2, 185 ч. 2, 185 ч. 2, 185 ч. 3, 186 ч. 2 КК України, -

в с т а н о в и в :

В даному об`єднаному кримінальному провадженні ухвалами Полтавського райсуду Полтавської області від 26.09.2022, 18.11.2022, 03.01.2023, 25.04.2023, 19.06.2023 було продовжено дію запобіжного заходу обраного обвинуваченому на досудовому слідстві у вигляді тримання під вартою та строк дії запобіжного заходу застосовано до 17.08.2023.

Близькі родичі обвинуваченого - його матір та дружина звернулись до суду із клопотаннями про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з підстав, що він другий рік тримається під вартою, але його матері потрібна допомога обвинуваченого як сина після смерті її чоловіка в 2016 році та син має захворювання нирок. А його дружина із підстав, що вона є внутрішньо переміщеною особою, не взмозі забезпечувати своїх дітей, бажає працювати, але їй не має на кого залишати своїх дітей. ( а. с. 26 38 т. 4 ).

Обвинувачений підтримав клопотання своїх близьких родичів із викладених в них підстав, надавши суду письмове клопотання від себе про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем проживання його матері з аналогічних підстав, зазначивши, що в СІЗО йому не надають належного лікування.

Захисник підтримав надані суду клопотання обвинуваченого та його близьких родичів з вказаних ними підстав та не існування ризиків, на які посилався прокурор. Прохав задовольнити дані клопотання з метою дотримання розумних строків розгляду провадження.

Прокурор заперечив задоволення наявних клопотань, пославшись на існування ухвал суду щодо наявності встановлених судом ризиків на підставі яких неодноразово обвинуваченому продовжувався існуючий запобіжний захід, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України наразі не відпали і не змінилися, він може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, приходить до наступного висновку.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Так, відносно гр. ОСОБА_5 під час досудового розслідування було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який було неодноразово продовжено ухвалами суддів Полтавського районного суду Полтавської області та строк дії якого закінчується 17.08.2023 року, однак судове провадження по даному провадженню не закінчено і потребує ще певного часу для розгляду через не можливість забезпечення явки в засідання потерпілих та свідків у провадженні.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Взяття під варту відповідно до п.п. «с» п. 1 ст. 5 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» має задовольняти вимогу пропорційності, що викладено у рішенні ЄСПЛ від 18.03.2008 р. у справі «Ладент протии Польщі» ( Ladent v. Poland ), а тому тримання обвинувачених під вартою є необхідним для забезпечення їх присутності в суді, та інші, менш суворі заходи, не є достатніми для досягнення цієї цілі.

Застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого виправдано наявністю конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості ( п.79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 ), а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого.

Згідно ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З урахуванням особи обвинуваченого гр. ОСОБА_5 , який обвинувачується у скоєнні ряду тяжких кримінальних правопорушень, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних кримінальних правопорушень, інкриміновано йому ряд кримінальних правопорушень, що свідчить про його системний характер протиправної поведінки та схильність до вчинення кримінальних правопорушень, незважаючи на невідворотність покарання, має не зняту та не погашену судимість, ніде не працює, тобто не має легальних джерел доходу, посилання на те, що він вчиняв дані кримінальні правопорушення за для забезпечення його двох неповнолітніх дітей, те, що місце проживання його матері є прикордонний район з рф, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні яких він обвинувачується, у суду є обгрунтовані підстави вважати, що знаходячись на волі він може незаконно впливати на свідків, переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому ризики визначені ст. 177 КПК України не відпали та не змінилися.

Будь-яких доказів, які б свідчили про існування об`єктивних даних щодо можливості застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів суду сторонами не надано.

Інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, виходячи з конкретних обставин справи, не буде достатнім стимулюючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підсдуного, оскільки в будь-якому випадку передбачає перебування останнього на волі.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в клопотанні обвинуваченого та зверненнях його близьких родичів ( матері та дружини ) про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт - слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 27, 176, 177, 178, 181 ч.2, 183, 194-197, 201, 369-372, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні клопотання обвинуваченого та зверненнях його близьких родичів ( матері та дружини ) про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області на протязі 7 діб з моменту її проголошення.

Ухвала надрукована суддею в нарадчій кімнаті та є оригіналом.

Суддя: ОСОБА_1