печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві клопотання слідчого у кримінальному провадженні - заступника керівника Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 329, ч. 3 ст. 408 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

08.09.2023 у провадженні слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_7 , надійшло клопотання слідчого у кримінальному провадженні - заступника керівника Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 329, ч. 3 ст. 408 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що слідчій групі Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань доручено подальше здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001885 від 10.09.2015 за підозрою колишнього першого заступника Голови СБУ - керівника Антитерористичного центру при СБУ ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 329, ч. 3 ст. 408 КК України, а саме у втраті документів, що містять державну таємницю особою, які вони були довірені, якщо втрата стала результатом порушення встановленого законом порядку поводження із зазначеними документами; та у дезертирстві, вчиненого в бойовій обстановці, а також за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 357, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367 КК України.

11.04.2017 у цьому кримінальному провадженні повідомлено про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Макіївка Донецької області, українцю, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 329, ч. 3 ст. 408 КК України.

Повідомлення про підозру скеровано поштою за відомою адресою проживання на контрольованій Урядом території України відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, 111, 135 КПК України у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , займаючи посаду першого заступника Голови СБУ та керівника АТЦ при СБУ, будучи військовослужбовцем та службовою особою СБУ, у період з 15 листопада 2013 року по березень 2014 року, в результаті порушення встановленого законом порядку поводження з довіреним йому матеріальним носієм секретної інформації, втратив матеріальний носій секретної інформації - робочий зошит для конспектів наказів з грифом обмеження доступу «цілком таємно», що містить державну таємницю.

Крім того, ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем та службовою особою СБУ, 23.02.2014 близько 18 год. самовільно залишив місце своєї служби - Центральне управління Служби безпеки України по вул. Володимирська, 33 в м. Києві з метою ухилитися від військової служби, а також не з`явився з тією самою метою після 12.03.2014 з лікувального закладу на службу до Головної інспекції СБУ за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 33 , в якій він мав нести службу на підставі наказу Голови СБУ, вчинивши це в бойовій обстановці.

Так, Указом Президента України від 26.02.2014 №153/2014 ОСОБА_6 звільнено з посади першого заступника Голови СБУ.

Наказом Голови СБУ від 27.02.2014 №202-ОС ОСОБА_6 зараховано у розпорядження Голови СБУ з 26.02.2014 по 26.05.2014 із збереженням грошового забезпечення.

Відповідно до наказу СБУ від 07.03.2014 №89/ДСК «Про організацію службової діяльності військовослужбовців на період їх перебування у розпорядженні» на ОСОБА_6 на період його перебування у розпорядженні Голови СБУ покладено окремі обов`язки по Головній інспекції СБУ.

При цьому, службовою перевіркою встановлено факт безпідставного та незаконного, без мети повернення, залишення ОСОБА_6 23.02.2014 (останній прохід його до приміщення СБУ) місця військової служби в Центральному управлінні СБУ в м. Києві по вул. Володимирська, 33.

01.03.2014 до ГУСБУ в АР Крим, розташованому в місті Сімферополі, ОСОБА_6 подано рапорт про звільнення з військової служби.

Разом з цим, ОСОБА_6 не мав направлення на медичний огляд, лікування та проходження ВЛК на території АРК, відтак перебував там незаконно, не за місцем проходження служби, і вже під час початку тимчасової окупації території АР Крим російською федерацією.

Наказом Голови СБУ від 25.03.2014 №513-ос ОСОБА_6 звільнено з військової служби.

Обставинами, що дають підстави обгрунтовано підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень є здобуті під час досудового розслідування наступні докази:

1. матеріали службового розслідування Служби безпеки України;

2. зобов`язання громадянина України ОСОБА_6 у зв`язку з допуском до державної таємниці від 12.05.2011, у якому ОСОБА_6 під підпис ознайомлено з відповідальністю за порушення законодавства у сфері охорони державної таємниці;

3. рапорт начальника 2 відділу Управління режиму, документального забезпечення і контролю СБУ ОСОБА_8 від 15.04.2014 про відсутність робочого зошиту для конспектів ОСОБА_6 , реєстр. №1578 (цілком таємно);

4. лист Управління режиму, документального забезпечення і контролю СБУ від 15.07.2016 №22/2532 про те, що за обліковими формами за ОСОБА_6 значився робочий зошит для конспектів наказів, з грифом секретності «Цілком таємно», на 56 арк., розписка в одержанні 15.11.2013;

5. протокол огляду речей і документів від 19.10.2016, відповідно до якого встановлено запис в журналі №18 «Обліку робочих зошитів та реєстрів співробітників УРДЗК СБУ» в томі №2 на аркуші 100 про отримання 15.11.2013 ОСОБА_6 під підпис робочого зошиту для конспектів наказів з грифом секретності «Цілком таємно»;

6. висновок експерта ІСТЕ СБУ від 28.04.2016 №102/1, відповідно до якого підпис в графі №1578 від 15.11.2013 біля запису про реєстрацію робочого зошита для конспектів наказів з грифом секретності «Цілком таємно» на сотій сторінці в журналі №18 «Обліку робочих зошитів та реєстрів співробітників УРДЗК СБ України», розпочато 03.10.2003, закінчено 20.12.2013, виконаний ОСОБА_6 ;

7. протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 29.04.2016, який підтвердив наявність у ОСОБА_6 робочого зошиту для конспектування наказів, його відправку з ГУСБУ в АРК до ЦУ СБУ після переведення ОСОБА_6 з посади начальника ГУ СБУ в АРК на посаду першого заступника Голови СБУ, а також про те, що ОСОБА_6 дійсно у лютому 2014 році був в ГУСБУ в АРК;

8. Указ Президента України від 26.02.2014 №153/2014, яким ОСОБА_6 звільнено з посади першого заступника Голови СБУ;

9. наказ Голови СБУ від 27.02.2014 №202-ОС, яким ОСОБА_6 зараховано у розпорядження Голови СБУ з 26.02.2014 по 26.05.2014 із збереженням грошового забезпечення;

10. наказ СБУ від 07.03.2014 №89/ДСК «Про організацію службової діяльності військовослужбовців на період їх перебування у розпорядженні», яким на ОСОБА_6 на період його перебування у розпорядженні Голови СБУ покладено окремі обов`язки по Головній інспекції СБУ;

11. лист Апарату Голови СБУ від 09.03.2016 №10/4/5-1022 про те, що останній прохід ОСОБА_6 за магнітною карточкою здійснений 23.02.2014. ОСОБА_6 з 23.02.2014 по 31.12.2014 на території ЦУ СБУ за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 33 не зафіксовано;

12. лист Військово-медичного управління СБУ від 15.07.2016 №20/3086 та лист Управління роботи з особовим складом СБУ від 15.07.2016 №11/1/1-6362к про те, що ОСОБА_6 міг проходити ВЛК в ГУ СБУ в АРК лише на підставі направлення виданого УРОС СБУ, та про відсутність правових підстав для перебування ОСОБА_6 в АРК в 2014 році, відповідно і підстав для проходження ним ВЛК в ГУ СБУ в АРК;

13. довіреність від 02.04.2014, посвідчена у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим приватним нотаріусом ОСОБА_10 на бланку ВТТ354373 посвідчено довіреність ОСОБА_6 , реєстраційний номер довіреності НОМЕР_1 строком дії до 02.04.2017 про уповноваження ОСОБА_11 на отримання єдиноразового грошового пособія при звільненні з військової служби, чим зафіксовано перебування 02.04.2014 ОСОБА_6 в АРК вже після її окупації рф і небажанням повертатися на материкову частину України, у т.ч. для продовження проходження військової служби;

14. рапорт ОСОБА_6 на ім`я Голови СБУ від 24.10.2013 з проханням залишити його на військовій службі в СБУ до грудня 2014 року, у якому ОСОБА_6 вказав, що за станом здоров`я спроможний виконувати покладені обов`язки за посадою;

15. протокол тимчасового доступу до речей і документів від 19.10.2016, а саме до особової справи ОСОБА_6 , яким не встановлено наявність в особовій справі направлення на ВЛК та обхідного листка;

16. звернення Голови СБУ до особового складу СБУ, опубліковані на офіційному веб-сайті СБУ у березні 2014 року, про неухильне виконання обов`язків, про повернення співробітників з тимчасово окупованої території АРК;

17. протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 10.06.2016, відповідно до якого останній під час перебування на посаді Голови СБУ, 24 чи 25 лютого 2014 року по оперативному зв`язку наказав ОСОБА_6 повернутися до місця служби в м. Київ, однак останній цей наказ не виконав та вчинив дезертирство;

18. протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 25.08.2016, відповідно до якого останній показав, що з серпня 2013 по квітень 2014 року займав посаду начальника Головної інспекції СБУ. ОСОБА_6 після закріплення його за цим структурним підрозділом на службу не з`явився і зв`язку з ним не було.

19. матеріалами тимчасового доступу у ПрАТ «МТС Україна» до інформації про з`єднання абонентських номерів НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , якими користувався ОСОБА_6 , здійсненого на підставі ухвал слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справах №757/13036/16-к від 28.03.2016 та №757/37087/16-к від 12.08.2016, за результатом аналізу яких з`ясовано:

- з 20:57 год. 23.02.2014 до 16:21 год. 05.08.2014 абонентський номер НОМЕР_2 фіксується базовими станціями, розташованими в Автономній Республіці Крим;

- з 21:09 год. 23.02.2014 до 21:18 год. 05.08.2014 абонентський номер НОМЕР_3 фіксується базовими станціями, розташованими в Автономній Республіці Крим;

- з 18.08.2014 об 22:54 год. по 30.09.2014 об 17:25 год. в колонці «БС» (базовая станция) вказано «RUS82» без зазначення адреси.

20. Будучи допитаним в статусі свідка 04.02.2016 син підозрюваного ОСОБА_6 - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відмовився давати показання відносно батька, посилаючись на ст. 63 Конституції України.

На теперішній час підозрюваний ОСОБА_6 за місцем проживання та реєстрації на території України відсутній, з 23.02.2014 переховується від органу слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та стосовно нього наявні фактичні дані, що він перебуває на тимчасово окупованій Російською Федерацією території Автономної Республіки Крим, а також на території Російської Федерації.

Обставини, які свідчать про те, що підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органу слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності наступні.

Вжитими органом досудового розслідування заходами місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 не встановлено, у зв`язку з чим 21.07.2017 у цьому провадженні оголошено його розшук, проведення якого доручено оперативним підрозділам Службі безпеки України.

Постановою слідчого від 04.09.2023 підозрюваного ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні оголошено в міжнародний розшук, організацію здійснення якого доручено оперативним підрозділам Служби безпеки України.

На виконання доручення слідчого відомості щодо оголошення ОСОБА_6 у державний розшук внесені до системи «Розшук» та розміщено на Єдиному інтегрованому веб-порталі Національної поліції України в розділі «Розшукові обліки МВС».

07.06.2017 постановою заступника Генерального прокурора продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001885 до 6 місяців, тобто до 11.10.2017.

21.07.2017 досудове розслідування зупинено у зв`язку із розшуком підозрюваного.

З продовженого строку до 6 місяців досудового розслідування станом на даний час використано 3 місяці та 18 днів, залишок складає 2 місяці та 12 днів.

19.11.2019 постановою заступника Генерального прокурора здійснення досудового розслідування у к/п № 0001885 доручено слідчим Державного бюро розслідувань.

24.02.2022 російська федерація розпочала повномасштабну агресію проти України, що виключає можливість міжнародно-правову співпрацю з державною-агресором та виконання її компетентними органами запитів про міжнародно-правову допомогу, у т.ч. щодо вручення повісток про виклик, повідомлень про підозру, допиту підозрюваних тощо.

Відповідно до листа Департаменту кіберполіції Національної поліції України від 21.04.2023 №5074/38/13/02-2023, наданого у відповідь на доручення слідчого від 22.03.2023 №10-5-02-6986, адресами проживання ОСОБА_6 вказано:

- АДРЕСА_1 .

- АДРЕСА_4

- АДРЕСА_5

- АДРЕСА_6 (станом на 2022 рік)

- АДРЕСА_7 (тимчасово окуповані території відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих території України від 22.12.2022 №309, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за №1668/3900).

Також у даному листі вказано, що ОСОБА_6 документований паспортом громадянина російської федерації: НОМЕР_4 .

Крім того, у матеріалах досудового розслідування наявні відомості про здійснення в період з 06.11.2014 по 15.01.2015 громадянином російської федерації ОСОБА_14 фінансових операцій на території рф.

Отримання ОСОБА_6 громадянства рф та документування паспортом громадянина рф надає останньому можливість залишити територію рф та виїхати за кордон.

Відповідно до листа Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України від 07.04.2023 №6.2-5125/6-23 місце проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не встановлено.

Листом Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України від 30.03.2023 №6.5-4752/6-23 повідомлено ДБР, що за наявною інформацією та наявними обліками територіальних органів ДМС України (крім ГУДМС України в АР Крим, УДМС України в місті Севастополь, та окремих територіальних підрозділів ГУДМС України в Донецькій області та УДМС України в Луганській області, які тимчасово не здійснюють свої повноваження і територій, де ведуться активні бойові дії), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не значиться.

З рапорту Головного оперативного управління ДБР від 03.04.2023 встановлено, що ОСОБА_6 може бути зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

На підставі розділу ІІ наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих території України від 22.12.2022 №309, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за №1668/39004, місто Макіївка, яке адміністративно входить до Донецького району Донецької області, з 07.04.2014 є тимчасово окупованою територією російською федерацією.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 зареєстровано наступні об`єкти нерухомості:

- АДРЕСА_8 ;

- АДРЕСА_9 .

При цьому, у названих реєстрах місцем проживання ОСОБА_6 зазначено: АДРЕСА_1 .

Згідно з повним витягом з Єдиного реєстру довіреностей 02.04.2014 у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим приватним нотаріусом ОСОБА_10 на бланку ВТТ354373 посвідчено довіреність ОСОБА_6 , реєстраційний номер довіреності НОМЕР_1 строком дії до 02.04.2017 про уповноваження ОСОБА_11 на отримання єдиноразового пособія.

Таким чином, досудовим розслідуванням встановлено, що 02.04.2014 ОСОБА_6 перебував на території міста Сімферополя Автономної Республіки Крим, на ту дату вже тимчасово окуповану російською федерацією, і з того часу на контрольовану Урядом територію України не повертався, що підтверджується листом Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 02.08.2021 №91-28418/0/15-21-вих.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Автономна Республіка Крим та місто Сімферополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року.

На опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр» та на веб-сайті Офісу Генерального прокурора повістки про виклик ОСОБА_6 про явку на 31.07.2023, 04.08.2023, 11.08.2023 для участі в проведенні слідчих дій, останній не прибув, причини неприбуття не повідомив.

Наведені обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 на даний час переховується від слідства з метою уникнення кримінальної відповідальності, його точне місцезнаходження не встановлено, однак останній може перебувати як на тимчасово окупованих територіях України, або на території держави-агресора - російської федерації.

Відповідно до статті 281 КПК України, розшук підозрюваного оголошується слідчим або прокурором у конкретному кримінальному провадженні, про що ними виноситься відповідна постанова. Лише така постанова осіб - слідчого або прокурора, є підставою для здійснення іншими уповноваженими особами за дорученням (запитом) слідчого або прокурора дій, направлених на розшук підозрюваного, у тому числі за межами України (міжнародний розшук).

У свою чергу органом досудового розслідування згідно зі ст. 278, ч. 1, 3, 7 ст. 135 КПК України, вжито всіх необхідних заходів для вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру, шляхом направлення такого повідомлення поштовою кореспонденцією по території України.

У зв`язку з наведеним, враховуючи положення ст. 42 КПК України, відповідно до якої підозрюваним є особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень, сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_6 в належній спосіб повідомлено про підозру та останній набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжкого та тяжкого злочинів та існують ризики, які дають достатні підстави вважати, що останній може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, сторона обвинувачення приходить до висновку, що стосовно нього необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Метою обрання такого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Зокрема, ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) виходячи з наступного:

Санкція ч. 3 ст. 408 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років.

ОСОБА_6 , будучи обізнаним в здійсненні йому повідомлення про підозру у цьому кримінальному провадженні, умисно переховується від слідства та суду за межами території України з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Так, відповідно до інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, відсутні відомості про повернення ОСОБА_6 на контрольовану Урядом територію України після виїзду до АР Крим у лютому 2014 року.

Про переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органу досудового розслідування свідчать такі обставини:

- на контрольованій Урядом України території ОСОБА_6 відсутній;

- підозрюваний жодної активної діяльності на території України за останні 9 років не здійснював, офіційно державний кордон не перетинав;

- ОСОБА_6 є підозрюваним у низці тяжких та особливо тяжких злочинів у інших кримінальних провадженнях, а саме: 0002014, 0001048, № 0001456.

У кримінальному провадженні №0002014 відносно ОСОБА_6 заочно обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а досудове розслідування відносно нього завершено за спеціальною процедурою (in absentia).

Крім того, факт переховування від органу досудового розслідування підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 на жоден із викликів правоохоронного органу не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Також, ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, а також знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Так, ОСОБА_6 тривалий час перебував на вищих керівних посадах в органах Служби безпеки України.

Основні свідки дезертирства ОСОБА_6 та втрати ним матеріального носія секретної інформації є співробітники СБУ.

Характер та обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , характеризують його як особу із зв`язками в центральних органах виконавчої, судової гілки влади та правоохоронних органів, здатну до протидії досудовому розслідуванню шляхом впливу на свідків, експертів та спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, інших учасників кримінального провадження, в тому числі яких не допитано щодо обставин вчинення ним злочинів, а також як особу, здатну до фальсифікації доказів причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення.

У зв`язку з цим ОСОБА_6 з метою перешкоджання кримінальному провадженню може здійснювати спроби щодо погодження неповних і недостовірних показань із свідками, в тому числі з колишніми високопосадовцями України, а також може спробувати знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Таких дій на прохання ОСОБА_6 може вживати його син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який згідно з даними, наведеними у протоколі його допиту, проходив службу в СБУ.

При цьому, застосування до ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання наявним ризикам, оскільки є достатні підстави вважати, що підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності, буде вчиняти активні дії, направлені на унеможливлення проведення швидкого, повного та неупередженого розслідування.

Вказані обставини свідчать про необхідність ізоляції підозрюваного ОСОБА_6 на час досудового розслідування, що є можливим лише у разі тримання його під вартою.

У судовому засіданні прокурор внесене клопотання підтримав з викладених у ньому підстав, просив обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання.

Заслухавши обґрунтування клопотання сторони обвинувачення, захисника, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, надані докази захисниками, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку,встановлених законом.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, який перебуває на тимчасово окупованій території України, розмір застави не визначається.

Наряду з вказаним, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя не погоджується з доводами сторони захисту та вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, інкримінованих йому стороною обвинувачення.

Прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема ОСОБА_6 буде продовжувати переховуватися від органу досудового розслідування та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжувати вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя також враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та надходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний буде продовжувати переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Обов`язковою умовою для здійснення міжнародного розшуку з метою екстрадиції є чинне процесуальне рішення про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачено нормою національного законодавства, а саме статтею 575 КПК України передбачено, що видача особи в Україну може бути запитана лише на підставі ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо така видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності.

Разом з цим, зазначена вимога міститься і у ч. 2 ст. 58 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, згідно з якою до запиту про видачу особи для здійснення кримінального переслідування в обов`язковому порядку повинна долучатись завірена постанова про взяття під варту. Аналогічні вимоги передбачені Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року.

Так, згідно Інструкції про порядок використання правоохоронними органами можливостей Національного центрального бюро Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів, затвердженої наказом МВС України, Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, Держкомкордону, Державної митної служби України від 09.01.1997 року №3/1/2/5/2/2, підставою для міжнародного розшуку громадян України є запит правоохоронного органу надісланий до НЦБ. НЦБ вивчає одержані матеріали, при потребі запитує в ініціатора додаткові відомості і, за прийнятими Інтерполом правилами, надсилає запит до Генерального секретаріату Інтерполу або в Національне центральне бюро Інтерполу відповідної країни. Про здійснений запит НЦБ письмово інформує ініціатора, який після цього зобов`язаний негайно повідомляти нові відомі факти щодо розшукуваних для коригування розшукових заходів за кордоном.

Частина 6 статті 193 КПК України містить імперативну норму, з якої слідує, що слідчий суддя обирає запобіжний захід за відсутності підозрюваного, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний оголошений у розшук.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статей Конвенції випадків до процедури, встановленої законом.

З огляду на вищевикладене слідчий суддя вбачає наявність достатніх підстав для задоволення клопотання слідчого, так як матеріали клопотання обґрунтовано та прокурором в судовому засіданні передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України та наявність ризиків, а саме, те що підозрюваний має можливість переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду та фактично вже переховується від слідства; може знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; має можливість незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; схильний вчинити інше кримінальне правопорушення, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою обрання більш м`якого запобіжного заходу та наряду з вказаним доведено, що підозрюваний перебуває у розшуку

Відповідно до абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, який перебуває на тимчасово окупованій території України, розмір застави не визначається.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 2, 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, ч. 6 ст. 193, 194, 575 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого у кримінальному провадженні - заступника керівника Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 329, ч. 3 ст. 408 КК України - задовольнити.

Обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Макіївка Донецької області, останнє відоме місце реєстрації/проживання: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Роз`яснити, що у такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування запобіжного обраного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1