Номер провадження: 11-сс/813/1554/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря судових засідань - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 31.08.2023 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000581 від 22.08.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1,2,3 ст. 255-1, ч. 1 ст. 255-2, ч. 2 ст. 203-2, ч. 2 ст. 309 КК України, в рамках якого ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень,

встановив:

Оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_16 та накладено арешт, шляхом заборони розпорядження та користування, на наступні речі та предмети: відео реєстратору фірми «Hikvision» s/n K42989584, та зарядний пристрою від нього; мобільного телефону «Iphone 14 Pro» ІМЕІ (1) НОМЕР_1 , ІМЕІ (2) НОМЕР_2 з сім карткою «лайфселл» НОМЕР_3 ; мобільного телефону «Iphone 13 Pro» ІМЕІ (1) НОМЕР_4 , ІМЕІ (2) НОМЕР_5 з сім карткою «лайфселл» НОМЕР_6 ; паспорту громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; паспорту громадянина Республіки Болгарія на ім`я ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_1 , № НОМЕР_8 виданий 11.12.2018; особистої картки громадянина Республіка Болгарія на ім`я ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_1 № НОМЕР_9 видана до 11.12.2028; коробки із гральними фішками із написом «Havana cardroom» номіналом 100 - 48 штук, та номіналом 25- 52 штуки.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України та приймаючи до уваги, правову підставу для арешту майна тобто виключення можливості втрати слідів злочину, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для третіх осіб, слідчий суддя вважав доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованих підстав для арешту зазначеного слідчим у клопотанні майна.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна ОСОБА_7 .

Представник власника майна вказує на те, що 30.07.2023 року, за місцем мешкання ОСОБА_7 , а саме: АДРЕСА_1 , проведено обшук. При цьому, під час проведення обшуку, ОСОБА_7 було зазначено, що ухвалою слідчого судді надано дозвіл на проведення обшуку за іншою адресою, а не за її помешканням. Не зважаючи на це, у будівлі ОСОБА_7 було незаконно вилучено низку речей. 07.08.2023 року слідчим суддею районного суду фактично відмовлено у накладенні арешту на вилучене майно, а клопотання про накладення арешту на майно повернуто прокурору для доопрацювання. Постановою прокурора відділу Одеської обласної прокуратури від 11.08.2023 року прийнято рішення про припинення тимчасового вилучення майна та вказано на необхідність повернення вилученого за місцем мешкання ОСОБА_7 майна, крім автомобіля «LEXUS ES250» д.н.з. НОМЕР_10 . Вказана постанова прокурора на сьогоднішній день не виконана. Натомість, з метою легалізації протиправно вилученого майна, слідчий повторно звернувся до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на тимчасовий доступ до вище вказаних речей і документів, повторно їх вилучив протоколом тимчасового доступу. В подальшому, 31.08.2023 року, оскарженою ухвалою слідчого судді накладено арешт на фактично вилучені у ОСОБА_7 речі та документи. Отже, на думку представника власника майна, слідчий фактично незаконно звернувся з клопотанням про вилучення майна та накладення на нього арешту, оскільки вказане майно мало бути повернуте ОСОБА_7 відповідно до постанови прокурора від 11.08.2023 року.

Заслухавши суддю-доповідача; представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 404 КПК України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши матеріали судової справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що розглянувши клопотання слідчого, слідчий суддя, не звернув уваги на необґрунтованість та невідповідність клопотання вимогам ст.171 КПК, та дійшов помилкового висновку про відповідність вказаного в клопотанні майна критеріям, визначеним в ч.1 ст.98 КПК, фактично продублював непереконливі доводи клопотання про підстави накладення арешту на все майно та безпідставно задовольнив клопотання слідчого в повному обсязі.

Дане рішення слідчого судді не може бути визнано законним та обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню, з огляду на таке.

Положеннями ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні... ; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння ...; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до положень ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України).

Натомість, слідчий суддя, в порушення приписів ч.1 ст.173 КПК, не перевірив необхідність такого арешту на все перелічене в клопотанні слідчого майно.

Як вбачається зі змісту клопотання про накладення арешту на майно (а.с. 1-5), слідчий визначив метою накладення арешту на зазначене в ньому майно збереження такого майна як речового доказу задля запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження.

При цьому, з клопотання слідчого та витягу з ЄРДР вбачається, що в провадженні СУ ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування внесені до ЄРДР за №0000581 від 22.08.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1,2,3 ст. 255-1, ч. 1 ст. 255-2, ч. 2 ст. 203-2, ч. 2 ст. 309 КК України.

Досудове розслідування за вказаним кримінальним провадженням було розпочато за наступних обставин: від співробітників УСР в Одеській області ДСР НПУ надійшов рапорт, в якому зазначено, що особи, які здійснюють злочинний вплив організували, сприяли у проведенні та взяли участь у злочинному зібранні для планування розподілу сфер злочинного впливу.

В ході досудового розслідування встановлено, що 04.08.2022 року, відбулась зустріч, так зване злочинне зібрання (сходка), з числа осіб, які завдяки своєму кримінальному авторитету, а також статусу в кримінальному світі, здійснюють умисне встановлення та поширення в суспільстві злочинного впливу, сприяють, спонукають, координують та організовують злочинців, серед заарештованих, а також тих, які перебувають на волі. Також, відповідно до вищевказаного рапорту, серед інших, в так званому злочинному зібрані (сходці) приймали участь наступні особи: ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та так званий «вор в законі» ОСОБА_22 , на прізвисько « ОСОБА_23 ». Зазначені особи підтримують «правильний» для злодійських «традицій» спосіб життя, можуть встановлювати та поширювати злочинний вплив як на території слідчого ізолятору так і серед осіб, що перебувають на свободі.

Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що група осіб, протягом 2022-2023 років, діючи на території Одеської області, не маючи відповідних ліцензій на провадження відповідного виду господарської діяльності у сфері організації та проведення азартних ігор, організували незаконну діяльність гральних закладів в яких надаються послуги проведення азартних ігор без наявності відповідної ліцензії, отриманої в порядку, передбаченому законом. Крім того, встановлено, що зазначена група осіб має тісні злочинні зв`язки з так званими кримінальними авторитетами регіону, здійснює свою незаконну діяльність із організації грального бізнесу в тому числі і з метою поповнення так званого «воровського общаку» (фонду взаємодопомоги серед засуджених та ув`язнених). Організатори закладу незаконного грального бізнесу входять до близького кола оточення осіб, які безпосередньо брали участь у злочинному зібрані, що відбулося 04.08.2022.

Також, під час проведення досудового розслідування, надано доручення оперативному підрозділу на встановлення осіб, які можуть бути причетні до вчинення зазначеного злочину (організації та проведення азартних ігор, без передбаченого законом дозволу), злочинних зв`язків основних фігурантів, їх адрес, місць проживання, способу життя, виду діяльності, транспортних засобів, які перебувають у користуванні.

Таким чином, отримано відповідь, в якій зазначено, що до вчинення зазначеного кримінального правопорушення в якості організатора причетний ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на кримінальне прізвисько « ОСОБА_24 », який має статус так званого «смотрящего» за криміналітетом в місті Ізмаїл, Одеської області та який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, відповідно до отриманої відповіді, встановлено, що зазначена особа мешкає та має в користуванні в тому числі і приміщення квартир за наступними адресами: АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_5 . Крім того, встановлено, що в користуванні особи перебувають наступні транспортні засоби: автомобіль марки «BMW 518D» з державним номерним знаком « НОМЕР_11 » та автомобіль марки «LEXUS ES 250» з державним номерним знаком « НОМЕР_10 ».

У зазначеній відповіді вказано, що до вчинення зазначеного кримінального правопорушення в якості організаторів причетні ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначені особи організували інтерактивний заклад азартних ігор, а саме гри в покер в нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_6 .

30.07.2023 року ОСОБА_14 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 203-2 КК України, за фактом організації та проведення азартних ігор без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності з організації та проведення азартних ігор, що видається відповідно до закону, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

В свою чергу, 30.07.2023 року, відповідно до ст. 278 КПК України у спосіб, передбачений для вручення повідомлень, повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 255-1 КК України, кваліфікованого як умисне поширення в суспільстві злочинного впливу, за відсутності ознак, зазначених у частині п`ятій статті 255 КК України та у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 203-2 КК України, кваліфікованого як організація та проведення азартних ігор без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності з організації та проведення азартних ігор, що видається відповідно до закону, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

Надалі, в ході досудового розслідування за клопотанням слідчого отримано ухвалу слідчого судді про тимчасовий доступ до речей та документів, належних ОСОБА_15 та ОСОБА_7 , а саме до: відео реєстратору фірми «Hikvision» s/n К42989584, та зарядний пристрою від нього; мобільного телефону «Iphone 14 Pro» IMEI (1) НОМЕР_1 , IMEI (2) НОМЕР_2 з сім карткою «лайфселл» НОМЕР_3 ; мобільного телефону «Iphone 13 Pro» IMEI (1) НОМЕР_4 , IMEI (2) НОМЕР_5 з сім карткою «лайфселл» НОМЕР_6 ; паспорту громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; паспорту громадянина Республіки Болгарія на ім`я ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_1 , № НОМЕР_8 виданий 11.12.2018; особистої картки громадянина Республіка Болгарія на ім`я ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_1 № НОМЕР_9 видана до 11.12.2028; коробки із гральними фішками із написом «Havana cardroom» номіналом 100 -48 штук, та номіналом 25- 52 штуки.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (накладення арешту з метою збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 98 КПК України, в свою чергу, встановлює, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що арештоване майно було вилучене на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 16.08.2023 року старшим слідчим СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_25 у приміщенні службового кабінету №123 СУ ГУНП в Одеській області у присутності ОСОБА_7 та її представника - адвоката ОСОБА_8 .

При цьому, із протоколу тимчасового доступу до речей та документів від 22.08.2023 року вбачається, що володільцю залишено опис вилучених речей та документів, що підтверджується підписами ОСОБА_7 , та її представника ОСОБА_8 .

Водночас представником власника майна до апеляційної долучено копію постанови прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_26 про припинення тимчасово вилученого майна від 11.08.2023 року в кримінальному провадженні №0000581 від 22.08.2022 року, з якої вбачається, що частина майна, на яке накладено арешт оскаржуваною ухвалою було вилучене за місцем мешкання ОСОБА_7 30.07.2023 року.

З викладеного вбачається, що володільцем майна, на яке ухвалою слідчого судді від 31.08.2023 року накладено арешт є ОСОБА_7 , що учасниками судового провадження не оспорюється.

Апеляційний суд, в ході розгляду даної апеляційної скарги не вправі надати оцінку законності проведеного обшуку в помешканні ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 від 30.07.2023 року, а також законності постанови прокурора про припинення тимчасово вилученого майна від 11.08.2023 року, оскільки предметом оскарження відповідно до апеляційної скарги представника власника майна ОСОБА_8 є ухвала слідчого суддів від 31.08.2023 року, якою накладено арешт на майно, що було тимчасово вилучене в приміщенні службового кабінету №123 СУ ГУНП в Одеській області та саме в межах поданого клопотання слідчого та постановленої ухвали здійснюється апеляційний розгляд.

Із клопотання слідчого вбачається, що вилучені під час тимчасового доступу 22.08.2023 року речі та документи можуть служити доказами у кримінальному провадженні у відповідності до ст. 98 КПК України, на підставі постанови слідчого від 22.08.2023 року, визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, оскільки є достатньо підстав вважати, що вони є знаряддям та об`єктом протиправних дій та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, виявити які вдасться лише за допомогою проведення додаткових слідчих дій та відповідних криміналістичних експертиз у науково - дослідних експертних установах. При цьому, в мобільних телефонах, сім-картках операторів мобільного зв`язку, може міститися інформація щодо незаконної діяльності зазначених осіб, їх спілкування між собою та безпосередньо з особами, які входять до кримінального світу Одеського регіону та за його межами.

Апеляційний суд погоджується з мотивами слідчого судді, що з огляду на обставини, які є предметом доказування у кримінальному провадженні №0000581 від 22.08.2022 року, в тому числі враховуючи проведення досудового розслідування за ч.2 ст.203-2 КК України, а також можливої вірогідності причетності вилучених мобільних телефонів, зазначені речі можуть містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Також, апеляційний суд вважає, що вилучені відео реєстратор фірми «Hikvision» s/n К42989584, зарядний пристрій від нього, гральні фішки із написом «Havana cardroom» номіналом 100-48 штук, та номіналом 25- 52 штуки, також відповідають критерію речових доказів і можуть бути знаряддям вчинення злочину та зберегли на собі сліди вчинення злочину.

За наведених обставин, клопотання слідчого в частині накладення арешту на вище вказане майно є обґрунтованим.

Однак, на переконання апеляційного суду, слідчий у клопотанні, а слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, не мотивували, яке саме відношення може мати до кримінального провадження: паспорт громадянина Республіки Болгарія на ім`я ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № НОМЕР_8 виданий 11.12.2018 року; особиста картка громадянина Республіка Болгарія на ім`я ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № НОМЕР_9 видана до 11.12.2028 та паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та які сліди злочину можуть на собі містити вказані документи, або як вони могли бути використані як знаряддя протиправних дій.

Таким чином, з огляду на викладені обставини, колегія суддів констатує, що в даному випадку слідчим суддею було безпідставно накладено арешт на тимчасово вилучені: паспорт громадянина Республіки Болгарія на ім`я ОСОБА_18 ; особисту картку громадянина Республіка Болгарія на ім`я ОСОБА_18 ; паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_27 , оскільки вони не відповідають критерію речових доказів, встановленим ч. 1 ст. 98 КПК України.

Приписами п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пункт 2 ч. 1 ст. 409 КПК України встановлює, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Отже, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, із постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 132, 170, 171, 173, 376, 404, 405, 407, 409, 411, 422 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 31.08.2023 року, якою у кримінальному провадженні №0000581 від 22.08.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1,2,3 ст. 255-1, ч. 1 ст. 255-2, ч. 2 ст. 203-2, ч. 2 ст. 309 КК України, в рамках якого ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, накладено арешт на майно, яке вилучене 22.08.2023 року під час проведення тимчасового доступу до речей та документів, належних ОСОБА_28 та ОСОБА_7 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_16 та накласти арешт на майно, яке вилучене 22.08.2023 року під час проведення тимчасового доступу до речей та документів, належних ОСОБА_28 та ОСОБА_7 , а саме: відео реєстратор фірми «Hikvision» s/n K42989584, та зарядний пристрою від нього; мобільний телефон «Iphone 14 Pro» ІМЕІ (1) НОМЕР_1 , ІМЕІ (2) НОМЕР_2 з сім карткою «лайфселл» НОМЕР_3 ; мобільний телефон «Iphone 13 Pro» ІМЕІ (1) НОМЕР_4 , ІМЕІ (2) НОМЕР_5 з сім карткою «лайфселл» НОМЕР_6 ; коробку із гральними фішками із написом «Havana cardroom» номіналом 100 - 48 штук, та номіналом 25 - 52 штуки.

В іншій частині відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_16 .

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4