УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 вивчивши скаргу ОСОБА_2 про бездіяльність процесуального керівництва Одеської обласної прокуратури, Другого слідчого відділу з дислокацією у місті Одеса Територіального управління Державного бюро розслідувань, що полягає у нездійснені заходів для повернення транспортного засобу, встановлення процесуальних строків у кримінальному провадженні №0000092 від 17.02.2018 року, зобов`язання Одеської обласної прокуратури, Другого слідчого відділу з дислокацією у місті Одеса ТУ ДБР у строк до трьох днів з моменту прийняття/проголошення судового рішення у даній справі вчинити дії з фактичного прийняття заявником в управління в технічно справному стані транспортного засобу, -

В С Т А Н О В И В:

04.09.2023 року до слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надійшла скарга ОСОБА_2 про бездіяльність процесуального керівництва Одеської обласної прокуратури, Другого слідчого відділу з дислокацією у місті Одеса Територіального управління Державного бюро розслідувань, що полягає у нездійснені заходів для повернення транспортного засобу, встановлення процесуальних строків у кримінальному провадженні №0000092 від 17.02.2018 року, зобов`язання Одеської обласної прокуратуру, Другого слідчого відділу з дислокацією у місті Одеса ТУ ДБР у строк до трьох днів з моменту прийняття/проголошення судового рішення у даній справі вчинити дії з фактичного прийняття заявником в управління в технічно справному стані транспортного засобу.

Вивчивши подану скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що у відкритті провадження за скаргою слід відмовити.

Відповідно до ст. 303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження, а саме:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Слідчим суддею досліджено додатки до скарги згідно якої заявник вказує, що 17 лютого 2016 року органом досудового розслідування прокуратури Одеської області за заявою ОСОБА_3 від 11.02.2016 були внесені відповідні відомості до ЄРДР за № 0000092 за ч. 3 ст. 368 КК України. 18 лютого 2016 року прокуратурою Одеської області на підставі повторної заяви ОСОБА_3 були внесені відповідні відомості до ЄРДР за № 0000107 за ч. ст. 289 КК України.

Крім того, заявник в скарзі зазначає, що 30 грудня 2017 року прокуратурою Миколаївської області вказане кримінальне провадження закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України та скасовано накладений відповідно до ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 22.08.2016 року арешт на автомобіль.

В подальшому як зазначає заявник 16 вересня 2020 року прокурором Офісу Генерального прокурора винесено постанову про закриття кримінального провадження щодо нього. Крім того вказує, що згідно повідомлення Офісу Генерального прокурора від 19.08.2022 за № 17/2/2-34973- 19 слідчим ТУ ДБР, розташованим у місті Миколаєві 27.02.2022 прийнято рішення про закриття кримінального провадження № 0000092 від 17.02.2016 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено чіткий перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, який розширеному тлумаченню не підлягає.

Відтак, вимоги заявника викладені в прохальній частині скарги не можуть бути предметом розгляду слідчим суддею в порядку статті 303 КПК України, оскільки таке оскарження не передбачено КПК України, що регламентовано положеннями Глави 26 цього Кодексу.

Крім того, розумність строків є однією із загальних засад кримінального провадження, встановлених ст.7 КПК України.

Кримінальний процесуальний закон встановлює, що кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Так, у п. 21 ст.7 КПК «Загальні засади кримінального провадження» передбачено загальну засаду кримінального провадження - «розумність строків», правова реалізація якої спрямована на захист сторін від затягування кримінального процесу.

Положеннями ч.6 ст.28 КПК України встановлено право підозрюваного, обвинуваченого, потерпілого, іншої особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, - на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.

Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Частиною 3 статті 26 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Аналіз наведених норм закону дає підстави зробити висновок, що слідчий суддя може вжити заходів передбачених законом для забезпечення розумних строків при проведенні досудового розслідування. При цьому, забезпечення слідчим суддею розумності строків досудового розслідування здійснюється з урахуванням об`єктивних даних, які дозволяють визначити конкретні проміжки часу для вжиття тих чи інших слідчих (розшукових) дій, прийняття процесуальних рішень.

Тобто, здійснення слідчим суддею судового контролю за досудовим розслідуванням в кримінальному провадженні щодо дотримання органом досудового розслідування розумних строків для виконання процесуальної дії або для прийняття процесуального рішення може мати місце лише у випадку недотримання строків, передбачених положеннями діючого Кримінального процесуального кодексу України, або під час розгляду клопотання сторони обвинувачення про продовження строку досудового розслідування.

Згідно ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Підстави та порядок закриття кримінального провадження встановлені у статті 284 КПК України.

Положеннями абз.1 п.10 ч.1 ст.284 КПК України встановлено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Водночас нормами КПК України не встановлено строку для прокурора, слідчого чи дізнавача в межах якого має бути прийняте таке процесуальне рішення.

Поряд з цим варто додати, що системний аналіз ст. ст. 28, 113, 114 КПК України в сукупності з положеннями пунктів 10, 18 частини 1 статті 3, статей 7, 9, 131, 132, 303, 306, 307 КПК України дає підстави для висновку, що слідчий суддя може встановити процесуальний строк лише для конкретних процесуальних дій, які підозрюваний, потерпілий або інші особи, права та інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, вважають за необхідне здійснити у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені КПК України.

При цьому при вирішенні клопотання необхідно виходити із недопустимості порушення процесуальної самостійності слідчого, прокурора, що передбачені ч.1 ст.36, ч.5 ст.40 КПК України. Реалізуючи повноваження щодо забезпечення розумних строків, суб`єкти, зазначені у ч.6 ст.28 КПК України, у тому числі і слідчий суддя не можуть втручатися у законну діяльність та компетенцію один одного.

Отже предметом розгляду клопотання, поданого у порядку ч.6 ст.28 КПК України, можуть стати лише ті процесуальні дії, необхідність вчинення яких у певний строк прямо випливає із норм кримінального процесуального закону або рішення про їх проведення раніше було прийняте стороною обвинувачення.

При цьому, здійснення слідчим суддею судового контролю за досудовим розслідуванням в кримінальному провадженні щодо дотримання органом досудового розслідування розумних строків для виконання процесуальної дії або для прийняття процесуального рішення може мати місце лише у випадку недотримання строків, передбачених положеннями діючого Кримінального процесуального кодексу України, або під час розгляду клопотання сторони обвинувачення про продовження строку досудового розслідування.

Наведене вище узгоджується із висновком Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду, який знайшов відображення у постанові від 16.05.2019 за № 761/20985/18 (провадження № 51-8007 км 18), де зазначено, що жодною з норм кримінального процесуального закону, в тому числі і ст.ст. 28,114 КПК України, не передбачене повноваження слідчого судді про встановлення слідчому/прокурору процесуального строку для закінчення досудового розслідування. Беззаперечно, ухвалюючи таке рішення слідчий суддя виходить за межі КПК України, адже таке рішення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

За наведених обставин неспроможною є вимога заявника у клопотанні про зобов`язання уповноваженої особи про зобов`язання вчинення дій у певний строк, оскільки не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.36 КПК України, яка кореспондується з ч.5 ст.40 КПК України, прокурор, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора, слідчого.

З огляду на вищевикладені правові норми, чинним КПК України не передбачено право слідчого судді визнати протиправною бездіяльність, що полягає у нездійсненні заходів для повернення транспортного засобу, а також зобов`язання сторони обвинувачення передання в управління транспортного засобу. Тож, вимоги заявника суперечать положенням ст.ст.36,40 КПК України щодо незалежності та самостійності прокурора та слідчого у своїй діяльності.

Таким чином, з врахуванням того, що вимога з якою звернувся заявник у клопотанні до слідчого судді не є спроможною з огляду на процесуальну самостійність сторони обвинувачення, за такого у відкритті провадження слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 про бездіяльність процесуального керівництва Одеської обласної прокуратури, Другого слідчого відділу з дислокацією у місті Одеса Територіального управління Державного бюро розслідувань, що полягає у нездійснені заходів для повернення транспортного засобу, встановлення процесуальних строків у кримінальному провадженні №0000092 від 17.02.2018 року, зобов`язання Одеської обласної прокуратуру, Другого слідчого відділу з дислокацією у місті Одеса ТУ ДБР у строк до трьох днів з моменту прийняття/проголошення судового рішення у даній справі вчинити дії з фактичного прийняття заявником в управління в технічно справному стані транспортного засобу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1