Справа № 206/3539/23
Провадження № 1-кс/206/904/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2023 місто Дніпро

Слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Луганській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0002274 від 13.09.2014 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська було подано клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Луганській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0002274 від 13.09.2014 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що в провадженні СУ ГУНП в Луганській області перебуває кримінальне провадження № 0002274, відомості про яке внесено до ЄРДР 13.09.2014. Досудовим розслідуванням встановлено, що на початку травня 2014 року ОСОБА_5 добровільно вступив до не передбаченого законом збройного формування, діючого на частині території Луганської області, в тому числі місті Лисичанськ, члени та структурні підрозділ якого за попередньою змовою зорганізувалися для спільної злочинної діяльності, з метою безпосереднього вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів. Вступивши в зазначене збройне формування ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом розуміючи незаконність діяльності не передбаченого законом збройного формування, був зарахований до його складу, став приймати активну участь в його діяльності, виконуючи вказівки осіб, які були рангом вище нього на території міста Лисичанська. Так, в період часу з початку травня по липень 2014 року, більш точні дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , діючи в складі не передбаченого законами України збройного формування, керуючись прямим умислом, виконував охорону блокпосту, який знаходився по вул. Трудова, м. Лисичанськ, Луганської області, коло мосту через річку Сіверський Донець, а саме з автоматичною зброєю в руках здійснював перевірку транспортних засобів на предмет наявності в них зброї та наркотичних засобів спільно з іншими його представниками, від імені не передбаченого законом збройного формування. У зв`язку з не встановленням місця знаходження ОСОБА_5 , слідчим на підставі ст. 281 КПК України, 07 травня 2018 року винесено постанову про оголошення його у розшук. Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України ОСОБА_5 є підозрюваним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, оскільки відділом поліції ГУНП в Луганській області вжито всі можливі заходи для вручення повідомлення про підозру в спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень. 27.04.2018 у відповідності до ст.ст. 276-278 КПК України складено письмове повідомлення про підозру стосовно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, яке направлено поштою. Вина ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині повністю підтверджується доказами, зібраними під час досудового розслідування, а саме: протоколами допиту свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Досудовим розслідуванням встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органу досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 10.05.2019 надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою приводу до слідчого судді Лисичанського міського суду Луганської області для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Враховуючи наявність відомостей про переховування підозрюваного ОСОБА_5 на тимчасово окупованій території Луганської області, зважаючи на те, що підозрюваний переховується поза межами України, перебуває у невстановленому для слідства місці, що підтверджується відсутністю за місцем проживання та реєстрації, неявкою на неодноразові виклики слідчого, неможливістю виконання оперативними підрозділами ухвал суду про дозвіл на затримання з метою приводу, існують обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування. За таких обставин постало питання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на свободі має можливість перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню; має можливість продовжити свою злочинну діяльність, вчинивши інші нові злочини; знищити або сховати будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; на даний час переховується від органу досудового розслідування і оголошений в розшук, що дає достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Таким чином, є достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до восьми років, та яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів. Приймаючи до уваги, що в ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування та суду, перебуває у розшуку, з метою забезпечення можливості проведення повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування, а також запобігання спробам будь-якого перешкоджання здійсненню кримінального провадження є підстави щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 за його відсутності. Враховуючи викладене, слідчий просив обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України, розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки ОСОБА_5 до місця кримінального провадження.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання.

Вислухавши доводи та пояснення прокурора, вивчивши та дослідивши подане клопотання та надані письмові матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Зі змісту ст. 131 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких віднесені, зокрема і запобіжні заходи.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Частиною 6 ст. 193 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

З огляду на зазначені положення закону, слідчому судді під час вирішення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, з метою визначення, чи є законні підстави для обрання стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, необхідно в межах доводів відповідного клопотання дослідити, зокрема обставини наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що, власне, випливає зі змісту процесуального рішення прокурора, слідчого (за погодженням з прокурором), яке ґрунтується на зібраних під час досудового розслідування доказах та в якому формується твердження (припущення) про причетність певної особи до вчинення кримінального правопорушення, засноване на результатах розслідування, з повідомленням про це такій особі та роз`ясненням її прав і обов`язків в порядку ст.ст. 276-279 КПК України; наявності та достатності доказів на підтвердження факту перебування підозрюваного у міжнародному розшуку; наявності ризиків, які можливо характеризувати, передусім, як небезпеку, пов`язану із обґрунтованою ймовірністю вчинення особою спроб протидії кримінальному провадженню, якої слід уникати.

Вирішуючи зазначені питання в межах розгляду даного клопотання про обрання стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зазначає про наступне.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 13.09.2014, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002274 розпочато 13 вересня 2014 року. 27 квітня 2018 року було складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

Вирішуючи питання стосовно того, чи є зазначена підозра обґрунтованою, встановлення чого визначено ч. 2 ст. 177 КПК України однією з обов`язкових підстав для застосування запобіжного заходу, слідчий суддя виходить з наступного.

Кримінальне процесуальне законодавство України не дає визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, в силу приписів ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини під час вирішення питання щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення.

З точки зору такої практики Європейського суду з прав людини, обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що обґрунтовують засудження особи, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачень (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

ОСОБА_5 у цьому кримінальному провадженні підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

Оскільки кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, слідчий суддя, об`єктивно оцінює отримані докази за своїм внутрішнім переконанням та визначає, чи виправдовують вони в своїй сукупності проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування до неї запобіжного заходу.

З метою встановлення наявності чи відсутності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 зазначеного вище кримінального правопорушення, слідчим суддею були досліджені наявні в матеріалах клопотання докази, а саме: витяг з ЄРДР; протоколи допиту свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які були проведені 23.09.2014 та 26.04.2018.

В той же час, особи свідків взагалі не були встановлені документами, що посвідчують їх особи, оскільки така інформація відсутня у протоколах їх допиту, що взагалі ставить під сумнів дійсність допиту таких осіб.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до КПК України щодо вдосконалення окремих положень у зв`язку із здійсненням спеціального досудового розслідування» № 1422-IX від 27.04.2021 були внесені зміни до ч. 6 ст. 193 КПК України.

Так, до клопотання слідчого про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не було додано жодних доказів (документів), які підтверджують, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. (ч.1 ст.42 КПК України).

Як вбачається з долучених матеріалів клопотання, 27 квітня 2018 року було складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України. Письмове повідомлення про підозру відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України, ОСОБА_5 від 27.04.2018 не було вручено в день його складання слідчим або прокурором, про що свідчить відсутність підпису підозрюваного ОСОБА_5 у відповідному полі письмового повідомлення про підозру.

Згідно положень вищезазначеної статті, у випадку неможливості вручення письмового повідомлення про підозру в день його складання, таке повідомлення вручається у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи. Повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з ч.ч. 1, 2, 4-7 цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Статтею 136 (глава 11) КПК України встановлено, що належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом. Якщо особа попередньо повідомила слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про адресу своєї електронної пошти, надіслана на таку адресу повістка про виклик вважається отриманою у випадку підтвердження її отримання особою відповідним листом електронної пошти.

При цьому, ключовим є те, що особа отримує таке повідомлення під розписку.

Так, в матеріалах доданих до клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає жодного належного підтвердження отримання підозрюваним ОСОБА_5 повідомлення про підозру від 27.04.2018 або ознайомлення з його змістом іншим шляхом, а тому відсутні підстави вважати, що дане письмове повідомлення про підозру було вручено у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Викладена у письмовому повідомленні підозра та вручена у належний спосіб є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених ст. 42 КПК України.

Дотримання прав особи при врученні їй складеного щодо неї повідомлення про підозру, у разі тимчасової відсутності такої особи за місцем її проживання та за відсутності відомостей про її місце перебування, зважаючи на приписи ч. 1 ст. 42, ст. 135 КПК України, полягає не у фактичному врученні такого повідомлення (процесуального документа), а у вжитті органом досудового розслідування усіх можливих заходів для того, щоб така особа могла дізнатися про факт складання такого повідомлення про підозру щодо неї та суть викладених у ньому обставин не тільки від правоохоронних органів чи суду, а й з інших, доступних для неї джерел.

Доводи клопотання щодо вручення ОСОБА_5 повідомлення про підозру свідчать про формальне намагання органом досудового розслідування вжити заходів для такого вручення, та не дають слідчому судді підстав для висновку, що ОСОБА_5 належним чином, відповідно до вимог КПК України, повідомлений органом досудового розслідування про підозру у кримінальному провадженні № 0002274 від 13.09.2014, а також, що останній набув статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні, що виходить з наступного.

З матеріалів клопотання не вбачається, що орган досудового розслідування направляв, а підозрюваний отримав повістки про виклик або повідомлення про підозру ОСОБА_5 .

Підсумовуючи та враховуючи те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, що потребує найвищих стандартів доведеності підстав для його застосування, на переконання слідчого судді в даному випадку логічно та доцільно було б повідомлення про підозру ОСОБА_5 також розмістити її на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (коротку частину, з посиланням на повний текст на веб-сайті Офісу Генерального прокурора), що відповідало б загальним засадам справедливості та дало б ОСОБА_5 мінімальну можливість бути обізнаним про наявність правомірного інтересу з боку правоохоронної системи країни до нього.

Тільки після виконання усіх цих заходів, які, хоч прямо і непередбачені процесуальним законодавством, але виходять з загальних засад, на думку слідчого судді, можливо було б стверджувати, що орган досудового розслідування, з урахуванням особливостей цього провадження, використав усі можливі (наявні) засоби для інформування ОСОБА_5 .

Щодо долучених слідчим до клопотання копій матеріалів, слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу, що під час перевірки копій документів, що подаються стороною кримінального провадження разом з клопотанням слід брати до уваги: правила засвідчення копій документів, визначені Національним стандартом України «Державна уніфікована система документації; уніфіковану систему організаційно-розпорядчої документації; Вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163-2003, затверджені наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 року № 55; Правила організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року №1000/5; інструкції з діловодства в окремих органах державної влади (місцевого самоврядування) та інші нормативно-правові акти.

Порядок засвідчення копій документів визначений пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55)

За вказаним нормативно-правовим актом, відмітка про засвідчення копії документа складається: зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису.

Підпис відповідальної особи засвідчують на документі відбитком печатки організації. Відбиток печатки ставлять так, щоб він охоплював останні кілька літер назви посади особи, яка підписала документ. За вищевказаним способом засвідчуватись повинна кожна сторінка документа.

Також у випадку, якщо документ складається з кількох сторінок, то копії знімаються зі всіх сторінок, які потім можна засвідчити і у такий спосіб: прошити разом, напис «Копія» ставиться на першій із прошитих сторінок, кінчики ниток має бути заклеєно клаптиком паперу так, щоб нитки виглядали з-під цього паперу. Обов`язково зверху цього паперу робиться напис: «Пронумеровано і прошнуровано (кількість аркушів цифрою і прописом) аркушів», вказується посада особи, яка завіряє копію, її підпис, прізвище, ініціали й дата. Все це скріплюється печаткою таким чином, щоб частина відбитку була проставлена на приклеєному клаптику паперу, а частина - на самому аркуші копії документа.

Відповідно до пункту 8 розділу 10 Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 07 листопада 2018 року №1000/5, копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку. Напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії. Напис про засвідчення копії скріплюється відбитком печатки відповідного структурного підрозділу установи або печатки «Для копій». У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчуються відбитком печатки установи.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів долучених до клопотання слідчим жодна копія документу не засвідчена належним чином, відповідно до визначених вище вимог.

За таких обставин, оскільки розгляд запобіжного заходу може відбутись за відсутності особи, яка є підозрюваною в кримінальному провадженні, а ОСОБА_5 на переконання слідчого судді не набув статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні за № 0002274 від 13.09.2014, слідчий суддя прийшов до висновку, що у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у його відсутності слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 131, 132, 176, 177, 178, 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 211, 309, 310, 369-372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Луганській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1