Провадження № 1-кп/344/238/23
У Х В А Л А

29 червня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

потерпілої ОСОБА_12 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом щодо ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1, ч.4 ст.185, ч.3 ст. 307 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній, на думку прокурора, не виконує покладені на нього обов`язки передбачені ч.5 ст. 194 КПК України та перешкоджають розгляду даного кримінального провадження.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_10 заперечив щодо клопотання прокурора, просив відмовити у задоволенні, оскільки вважає його передчасним та недоведеним.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку захисника.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд виходить з наступного.

Обвинуваченому ОСОБА_8 ухвалою Івано-Франківського міського суду від 10.12.2020 року обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту.

У подальшому ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.01.2021 року строк дії покладених на ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України продовжено на час судового розгляду.

Частина перша статті 183 КПК України визначає тримання під вартою як винятковий запобіжний захід, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Частинами першою-другою статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути позбавлено свободи, крім такого випадку і відповідно до процедури, встановленої законом, як законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обгрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Маккей проти Сполученого королівства» та «Плесо проти Угорщини», вимога законності тримання під вартою не може бути задоволена тільки шляхом дотримання національного законодавства, а національне законодавство повинно відповідати Конвенції, включаючи загальні принципи, які в ній відображені.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, викладеної в рішенні «Джессіус проти Литви», особа може бути позбавлена волі лише в рамках кримінального провадження, з тим, щоб вона постала перед компетентним судовим органом за обгрунтованою підозрою у вчиненні злочину.

Суть терміну «обгрунтована підозра» полягає в існуванні фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Яку саме підозру слід вважати обгрунтованою залежить від обставин справи.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя, які можуть вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язки з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторно чинення злочинів.

Так судом встановлено, що ОСОБА_8 , будучи обвинуваченим у даному кримінальному провадженні, злочинної діяльності не припинив та вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України, а саме домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо своєї матері, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи, за що засуджений вироком Івано-Франківського міського суду від 21.07.2022 року. Крім цього, в період часу з 31.03.2022 року по 04.02.2023 року, обвинувачений ОСОБА_8 систематично вчиняв психологічне насильство щодо своєї бабусі, в результаті чого, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, а саме в домашньому насильстві, тобто в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи. Також 18.02.2023 року, з метою незаконного збагачення, таємно викрав чуже майно, внаслідок чого обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України - в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану. 26.04.2023 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України.

ОСОБА_8 неодноразово не з`являвся до суду без поважних причин і таким чином перешкоджав кримінальному провадженню, здійсненню його судового розгляду у «розумні строки» та прийняттю кінцевого судового рішення.

Крім того, ОСОБА_8 не працює, постійного джерела доходу не має, може переховуватися від суду, оскільки заперечив свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, порушив покладені на нього судом обов`язки, може здійснювати вплив на свідків, експертів та інших обвинувачених у даному кримінальному провадженні, оскільки ніхто з них ще не допитаний в ході судового розгляду.

За таких обставин суд вважає, що клопотання прокурора щодо обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 підлягає задоволенню.

При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. (ч.4 ст.183 КПК України).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 184, 331, 369-372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задовольнити.

Змінити запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_8 з домашнього арешту на запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 27.08.2023 року.

ОСОБА_8 взяти під варту в залі суду.

Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_13