Справа № 317/3981/23
Провадження №1-в/317/133/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

представника адміністрації ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

захисника засудженого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції клопотання адвоката ОСОБА_6 який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення, суд -

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду в інтересах засудженого ОСОБА_5 з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від зазначеного покарання згідно положень ст. 81 КК України. Клопотання обґрунтував тим, що ОСОБА_5 засуджений вироком Соломбальського районного суду м. Архангельська від 31 травня 2017 року за ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228-1 КК РФ до покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму. Строк відбуття покарання рахувати з 31 травня 2017 року. Зараховано в строк відбуття покарання термін тримання під вартою з 05 грудня 2016 року по 30 травня 2017 року.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 28 травня 2019 року було приведено у відповідність із законодавством України вирок Соломбальського районного суду м. Архангельська від 31 травня 2017 року за ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228-1 КК РФ у відношенні ОСОБА_5 . Визначено покарання за ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 307 КК України із застосуванням ч. 1, 2 ст. 69 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі. Строк відбуття покарання рахувати з 31 травня 2017 року. Зараховано в строк відбуття покарання строк тримання під вартою з дня його затримання до проголошення вироку суду, тобто з 05 грудня 2016 року по 30 травня 2017 року включно.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 01.06.2023, у строк відбування покарання ОСОБА_5 , зараховано період попереднього ув`язнення з 05.12.2016 до 16.06.2017 включно, із розрахунку - одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі.

За час тримання в державній установі «Запорізькій слідчий ізолятор» та в ДУ «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» порушень режиму тримання не допустив, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, на профілактичному обліку не перебував. Особисті речі тримав в охайному стані, норм санітарії дотримувався. Турбувався про власний стан здоров`я. До представників адміністрації відносився ввічливо, законні вимоги виконував. В середовищі ув`язнених, в тому числі і в камері, конфліктних ситуацій не створював. На заходи профілактичного характеру реагував позитивно.

В ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» засуджений ОСОБА_5 характеризується позитивно. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний, зі всіма підтримує рівні стосунки. До майна установи і предметів, якими користується ставиться бережно. За характером спокійний, врівноважений. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення до працівників установи. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки. Утримує своє спальне місце та приліжкову тумбочку в чистоті. У ставленні до засуджених та адміністрації колонії доброзичливий, тактовний. У ставленні до себе - самокритичний. За вольовими якостями - цілеспрямований. Стосунки із засудженими негативної спрямованості не підтримує.

Таким чином, на переконання адвоката ОСОБА_6 засуджений ОСОБА_5 відбув більше трьох чвертей строку призначеного йому покарання, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, у зв`язку з чим вважає можливим застосувати до нього положення ст. 81 КК України у вигляді умовно-дострокового звільнення від подальшого відбуття покарання.

В судове засідання засуджений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 клопотання підтримали в повному обсязі та просили задовольнити.

Представник ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, вважає, що засуджений не довів своє виправлення.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вважаючи його передчасним, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що засуджений став на шлях виправлення.

Суд, заслухавши думку засудженого та його захисника, представника адміністрації установи відбуття покарання та прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, дійшов висновку, що у задоволенні клопотання необхідно відмовлено з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення може бути застосоване до особи, яка відбуває покарання у тому числі у виді позбавлення волі, якщо засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох четвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялась умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Як вбачаться з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 , останній був засуджений вироком Соломбальського районного суду м. Архангельська РФ від 31.05.2017, який було приведено у відповідність із законодавством України ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 28.05.2019, та зараховано у строку відбуття покарання період попереднього ув`язнення з 05.12.2016 до 16.06.2017 включно. Крім цього, ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 01.06.2023, у строк відбування покарання ОСОБА_5 зараховано період попереднього ув`язнення з 05.12.2016 до 16.06.2017 включно, із розрахунку - одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі.

Строк відбуття покарання засудженим обчислюється з 05.12.2016, і на день розгляду подання засуджений вже дійсно відбув більше трьох чвертей призначеного судом покарання, що згідно ст.81 КК України свідчить про наявність формально-юридичної підстави для умовно-дострокового звільнення.

Проте, розглядаючи клопотання, суд також враховує, що згідно з положеннями ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

У відповідності з ч. 2 ст.81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Примірна поведінка - це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намаганням своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

За змістом ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Натомість, як встановлено в судовому засіданні, в матеріалах доданих до клопотання відсутні переконливі докази того, під час перебування в місцях позбавлення волі поведінка засудженого ОСОБА_5 була стабільно позитивною.

Відповідно до наданої довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_5 загалом має 7 заохочень та 13 стягнень, при цьому під час відбуття покарання в Біленьківській виправній колонії ОСОБА_5 стягнень та заохочень не отримував.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок щодо виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та ставленню до праці за весь період знаходження у виправній установі, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання.

Відповідно до довідки про працевлаштування засудженого встановлено, що ОСОБА_5 , на виробництві колонії не працевлаштований.

Відповідно Висновку про ступінь виправлення засудженого ОСОБА_5 , складеного комісією ДУ «БВК №99» встановлено, що засуджений загалом набрав 51 бал, що вказує на те, що він не став на шлях виправлення (не довів своє виправлення).

Окремо суд звертає увагу на доводи засудженого та його захисника про те, що ОСОБА_5 має позитивну характеристику за місцем відбуття покарання, а також на добровільній безоплатній основі виконує обов`язки різноробочого в їдальні.

В матеріалах особової справи мається характеристика на засудженого ОСОБА_5 , яка була складена 08.12.2022, відповідно до якої засуджений ОСОБА_5 дійсно виконує обов`язки різноробочого, однак до роботи ставиться посереднє. Не завжди виконує вказану роботу, власної ініціативи не проявляє. Участь у програмах диференційованого - виховного впливу та секціях самодіяльної організації не приймає, бажання не виявляє, на заходи індивідуально-виховного впливу реагує посередньо. (особова справа т. 2 а.с. 12)

Таким чином, саме по собі відбуття засудженим 3/4 частини покарання не зобов`язує суд звільнити таку особу від подальшого відбування ним покарання, оскільки це є перш за все правом, а не обов`язком суду.

Отже, встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності переконують суд в тому, що поведінка ОСОБА_5 за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, засуджений не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

За вищенаведених підстав суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення засудженого від подальшого відбування призначеного покарання - необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, п.2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги через Запорізький районний суд Запорізької області до Запорізького апеляційного суду, а для засудженого, який тримається під вартою, з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1