ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1930/23 Справа № 183/2507/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000220, за апеляційною скаргою заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2023 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився м. Дніпропетровську, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2023 року скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України, яке згідно із ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином. Враховуючи положення п. п. 2,3 ч. 4 ст. 469 КПК України, які містять обмеження щодо укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим у кримінальних провадженнях щодо особливо тяжких злочинів, укладання угоди щодо злочину, інкримінованого ОСОБА_8 , є недопустимим.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України.

Затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 23 лютого 2023 року між прокурором у кримінальному провадженні начальником Новомосковського відділу Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_9 та ОСОБА_8 за участю захисника ОСОБА_10 .

Призначено ОСОБА_8 покарання за ч. 3 ст. 410 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу на користь держави в розмірі 3000 (три тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 51 000 гривень, з позбавленням військових звань «молодший лейтенант» та «лейтенант».

ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за те, що останній за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, у період часу з травня по червень 2016 року, точнішого часу слідству встановити не вдалось, у приміщенні військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою присвоєння йому первинного офіцерського звання «молодший лейтенант» та отримання грошового забезпечення офіцера Збройних Сил України, надав командуванню військової частини НОМЕР_1 неправдиву інформацію про здобуття ним вищої освіти (копії диплому бакалавра серії НОМЕР_2 ( з додатком серії 02С №963291) та диплому спеціаліста серії НОМЕР_3 (з додатком серії 12КТ №103233).

В подальшому, всупереч абз. 7 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 104 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, 12 серпня 2016 року наказом міністра оборони України № 744 по особовому складу ОСОБА_8 призначено на посаду командира 1 парашутно-десантного взводу 5 парашутно-десантної роти 2 парашутно десантного батальйону та присвоєно первинне військове звання офіцерського складу «молодший лейтенант».

12 серпня 2018 року наказом командувача Десантно-штурмових військ Збройних сил України №13 (по особовому складу) ОСОБА_8 присвоєно чергове військове звання «лейтенант».

Після цього військовослужбовець ОСОБА_8 в період з 12 серпня 2016 року по 07 травня 2020 року, проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , ввівши в оману командування військової частини НОМЕР_1 , незаконно заволодів іншим майном, а саме - грошовими коштами, що дорівнюють різниці між грошовим забезпеченням військовослужбовця за контрактом сержантського складу та грошовим забезпечення військовослужбовця у військовому званні «молодший лейтенант» та «лейтенант», на загальну суму 23 849,75 грн. (двадцять три тисячі вісімсот сорок дев`ять гривень 75 копійок), в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Однак, фактично громадянин ОСОБА_8 вищу освіту в Одеському національному університеті ім. І.І. Мечникова не здобував, навчання не проходив, законних підстав для присвоєння первинного офіцерського звання «молодший лейтенант», а в подальшому - «лейтенант» та отримання грошових коштів у розмірі, що відповідає різниці між грошовим забезпеченням військовослужбовця за контрактом сержантського складу та грошовим забезпеченням військовослужбовця у військовому званні «молодший лейтенант» та «лейтенант» на загальну суму 23 849,75 грн. (двадцять три тисячі вісімсот сорок дев`ять гривень 75 копійок) - не мав.

Вказані дії ОСОБА_8 судом кваліфіковано за ч. 3 ст. 410 КК України, як заволодіння іншим військовим майном шляхом шахрайства, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Будучи належним чином повідомленими про дату, місце та час апеляційного розгляду, обвинувачений та його захисник в судове засідання не з`явились, захисником подане клопотання про розгляд справи без участі його та ОСОБА_8 . Враховуючи, що в апеляційній скарзі порушене питання про скасування з процесуальних міркувань обвинувального вироку суду, що не може вважатися погіршенням становища обвинуваченого, а отже неявка сторін відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду без їх участі, колегія суддів, зважаючи на вищезазначене клопотання, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши надані матеріали та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів провадження, 23 лютого 2023 року між обвинуваченим ОСОБА_8 та прокурором було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_8 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України, вчиненого ним за викладених в угоді та обвинувальному акті обставин. Крім того, сторони добровільно узгодили призначення покарання обвинуваченому за ч. 3 ст. 410 КК України, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 51 000 грн., з позбавленням військового звання молодший лейтенант та лейтенант. При визначенні виду та розміру покарання враховано ступіть тяжкості скоєного злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України є особливо тяжким, дані про особу винного, який має позитивну характеристику, є учасником бойових дій, відшкодував завдану шкоду, раніше не судимий.

Оскаржуваним вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2023 року суд затвердив угоду про визнання винуватості та призначив ОСОБА_8 вищевказане покарання відповідно до угоди.

На переконання колегії суддів, при цьому судом першої інстанції не було дотримано вимоги закону України про кримінальну відповідальність з огляду на наступне.

Так, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України, яке у відповідності до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.

Положеннями ч. 4 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена лише у провадженнях щодо особливо тяжких злочинів:

- віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами;

- вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Вказана норма закону є імперативною та розширювальному тлумаченню не підлягає, а отже у кримінальних провадженнях щодо особливо тяжких злочинів, які не відповідають вищенаведеним ознакам, угода про визнання винуватості не може бути укладена.

Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди зокрема якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди, умови угоди не відповідають інтересам суспільства. У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

В порушення вимог ч. 7 ст. 474 КПК України суд першої інстанції не надав належної оцінки угоді про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_8 в контексті відповідності її вимогам КПК України, не прийняв до уваги, що вона укладена у кримінальному провадження, яке не відповідає ознакам, передбаченим ч. 4 ст. 469 КПК України, внаслідок чого прийшов до передчасного висновку про можливість її затвердження, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З огляду на те, що суд, при ухваленні вироку на підставі угоди, допустив істотні порушення вимог КПК України, які перешкоджали прийняти законне і обґрунтоване рішення, оскаржуваний вирок підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2023 року підлягає скасуванню, з призначенням нового судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2023 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України, - скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4