Провадження № 1-кп/761/1542/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, в залі судових засідань в режимі відеоконференції, кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001113 від 16.11.2020, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Старомихайлівка Мар`їнського району Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України,

за участю:

секретаря - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачених - ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ :

Судом проводиться судовий розгляд у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

Ухвалою суду від 13 лютого 2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_3 було продовжено строк дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, покладених на обвинуваченого відповідно до ухвали суду від 23 грудня 2021 року, а також строк дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_2 у вигляді тримання під вартою - до 13 квітня 2023 року включно - кожному окремо.

Прокурор в судовому засіданні оголосив письмові клопотання про продовження строку дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України та про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_2 , і просив продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_2 під вартою, обумовлюючи обставинами кримінального правопорушення, його ступенем тяжкості, наслідками його вчинення, даними, які характеризують обвинуваченого та ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також просив продовжити строк дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України з мотивів, які вказані у клопотанні.

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотань прокурора, надав суду клопотання про передачу обвинуваченого ОСОБА_2 на поруки. Наголошував на тому, що ОСОБА_2 має постійне місце проживання, а військова частина НОМЕР_1 готова прийняти до себе обвинуваченого для проходження військової служби.

Захисник ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотань прокурора, і просив суд врахувати, що його підзахисний не порушує покладені на нього обов`язки. Підтримав позицію захисника ОСОБА_6 і заявив, що заявлені прокурором ризики - необгрунтовані.

Обвинувачений ОСОБА_2 підтримав свого захисника, просив дати йому можливість пройти службу в ЗС України. Пояснив, що має постійне місце реєстрації і проживання, де він може проживати зі своїм братом та матір`ю. Також зазначив, що його брат наразі проходить службу в ЗС України за контрактом.

Обвинувачений ОСОБА_3 , підтримав свого захисника. Наголошував на тому, що виконує всі покладені на нього обов`язки і просив змінити йому запобіжний захід на більш м`який, оскільки він бажає частину грошей передати на потреби ЗС України. На уточнююче запитання вказав, що заставу за нього вніс адвокат.

Особа, яка виявила бажання стати поручителем - ОСОБА_8 в судовому засіданні просив призначити його в якості поручителя. Пояснив, що він наразі є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_2 , і в його підрозділі проходить службу багато побратимів обвинуваченого, зокрема і ОСОБА_9 , який раніше вже приходив у судові засідання в рамках даного кримінального провадження, і який буде його безпосереднім командиром. Запевнив, що командуванню відомо про дане кримінальне провадження, і при цьому він та військова частина гарантують явку обвинуваченого ОСОБА_2 у разі, якщо суд вирішить не зупиняти провадження на час військової служби ОСОБА_2 . Окремо зазначив, що йому відомі обов`язки поручителя, оскільки він вже був поручителем для трьох осіб, всі вони проходили службу. Також наголошував, що особисто знає обвинуваченого і його патріотичні настрої. Просив звернути увагу на те, що він точно знає в чому обвинувачується ОСОБА_2 , оскільки був присутній під час кількох судових засідань, в ході яких досліджувались докази.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд керуючись принципом правової визначеності, відповідно до положень ст.ст. 183, 331 КПК України, приходить до наступного висновку.

Проаналізувавши доводи, наведені сторонами у судовому засіданні, з урахуванням змісту та обсягу обвинувачення, конкретних обставин кримінального правопорушення, інкримінованого обвинуваченим ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яке відноситься до категорії тяжких злочинів, міру покарання, яка може бути призначена обвинуваченим у разі доведення їх винуватості, а усвідомлення обвинуваченими цієї обставини переконливо дає підстави вважати про існування наступних ризиків, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

З`ясовуючи питання щодо наявності ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на які послався прокурор у клопотаннях про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та під час судового засідання, та чи переважають характеризуючі дані щодо осіб обвинувачених ці ризики, суд враховує те, що ризиком є подія або дія, яка може настати або вчинитися з високим ступенем ймовірності, вірогідність яких має оцінюватись у сукупності з обґрунтованістю підозри та вагомістю доказів на її підтвердження, мірою покарання, яка загрожує у разі визнання обвинувачених винуватими у вчиненні інкримінованого діяння.

Так, висунення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кожному окремо обвинувачення у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, фактичні обставини за яких їм інкримінується вчинення цього правопорушення та наслідки його вчинення, міра покарання, яка загрожує кожному з них у разі визнання винуватими у скоєнні даного кримінального правопорушення, у сукупності свідчить про високий ступінь ймовірності втечі обвинувачених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у разі застосування до них більш м`якого запобіжного заходу.

При цьому судом враховується, що інкриміновані кожному з обвинувачених діяння, вчинені в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор», де останні утримувались під вартою, що, за умови доведеності їх винуватості, свідчить про особливу зухвалість поведінки останніх.

Крім того, судом враховується, що у судовому засіданні не допитані свідки, оскільки така стадія судового розгляду ще не настала, отже існує велика ймовірність незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Разом з тим, надаючи оцінку клопотанню ОСОБА_8 про обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистої поруки суддя виходить з наступних підстав.

Так, ст. 180 КПК України передбачено, що особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його в суд на першу про те вимогу. Кількість поручителів визначає суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

Таким чином, особиста порука належить до запобіжних заходів, які поєднані із психологічним впливом на поведінку обвинуваченого, що ґрунтується на моральній відповідальності цієї особи перед тими особами, які за нього поручилися.

Крім того, однією з умов обрання такого запобіжного заходу є впевненість судді в тому, що поручитель дійсно може впливати на поведінку обвинуваченого та забезпечити його доставлення до суду на першу про те вимогу. При цьому важливою передумовою ефективної дії запобіжного заходу у вигляді особистої поруки є почуття довіри і поваги обвинуваченого до поручителя. Такі взаємовідносини гарантують, з одного боку, прагнення самої особи до дотримання цього запобіжного заходу, а з другого - забезпечують можливість реального впливу поручителів на її поведінку.

Тягар доказування обставин, що свідчать про те, що особи, які виявили бажання стати поручителями заслуговують на довіру або особливу довіру, а також обставин, що свідчать про фінансову спроможність вказаних осіб сплатити грошове стягнення у разі невиконання ними взятих на себе зобов`язань, покладається на сторону кримінального провадження, що заявила клопотання про застосування запобіжного заходу у виді поруки.

Надаючи оцінку доводам ОСОБА_8 суд враховує також і послідовну позицію інших осіб, що проходять у військовій частині НОМЕР_1 , яку останні регулярно висловлювали в ході розгляду даного кримінального провадження, зокрема, важливим фактором суд відзначає позицію раніше заслуханого ОСОБА_9 , який стверджував, що сприятиме явці обвинуваченого до суду, водночас як пояснив в даному судовому засіданні ОСОБА_8 - ОСОБА_9 буде безпосереднім командиром обвинуваченого ОСОБА_2 у разі застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді особистої поруки. Також враховуються і твердження ОСОБА_10 , який також запевняв суд, що він є побратимом обвинуваченого і більш того - особисто знайомий із родиною ОСОБА_2 , тож сприятиме виконанню ОСОБА_2 його процесуальних порушень.

Що стосується тверджень ОСОБА_8 про те, що в майбутньому ОСОБА_2 може бути зарахований до лав військового підрозділу, де ОСОБА_8 проходить службу, для участі у збройній відсічі агресії рф, то слід зазначити, що, на відміну від попередніх судових засідань, ОСОБА_8 в цей раз надав відповідний запит від військової частини на зарахування обвинуваченого ОСОБА_2 до лав ЗС України, що підтверджує стверджувані стороною захисту наміри обвинуваченого захищати Батьківщину.

Крім того, ОСОБА_8 повідомив, що раніше вже був поручителем у рамках інших кримінальних проваджень, і не допускав порушень з боку осіб які перебували в нього на поруці. Вказане свідчить про обізнаність ОСОБА_8 із обов`язками поручителя, відповідальності яку поручитель несе за неналежне виконання своїх обов`язків, а також із способами забезпечити належне виконання особами, що передані йому на поруки, своїх процесуальних обов`язків.

В той же час, прокурором не було спростовано такі доводи особи, яка виявила бажання взяти обвинуваченого ОСОБА_2 на поруки, зокрема не надано жодних доказів на підтвердження того, що у разі передачі ОСОБА_2 на поруки, останній з великою ймовірністю вчинить дії, передбачені ст. 177 КПК України. Також прокурор не заперечував і проти доводів ОСОБА_8 щодо можливості останнього здійснювати ефективний вплив на ОСОБА_2 з метою спонукання останнього до належного виконання свої процесуальних обов`язків пов`язаних із перебуванням у статусі обвинуваченого в кримінальному провадженні.

Положення ст. 22 КПК України передбачають, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

В той же час, відповідно до ч.1, ч 2 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

При цьому в частині четвертій ст.194 КПК України визначено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, аналізуючи у сукупності положення ст.ст. 177, 183, 194 КПК України, можна дійти висновку, що правова конструкція ст. 183 КПК України передбачає можливість як застосування щодо особи, так і продовження строку дії вже існуючого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише за умови обов`язкового одночасного існування усіх трьох факторів, визначених ст. 194 КПК України: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. При цьому, шляхом системного тлумачення норм КПК України, можна дійти до висновку, що законодавцем прямо передбачено імперативну заборону застосовувати, чи продовжувати вже застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у разі якщо прокурором не буде доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (у разі недоведеності якого-небудь іншого фактору передбаченого ст. 194 КПК України - застосування будь-якого запобіжного заходу буде визнано кричущим порушенням законодавства). При цьому як з точки зору формальних вимог, закріплених в чинному КПК України, так і з точки зору загальної логіки теорії кримінального процесуального права, кожного разу сторони повинні наново обстоювати свої правові позиції з приводу наявності чи відсутності підстав для продовження запобіжного заходу. Судом безумовно може враховуватись попередня позиція з цього питання, однак жодним чином суд не пов`язаний нею під час кожного наступного розгляду клопотань сторін поданих в порядку ст. 201 КПК України чи ст. 331 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що за умови того, що під час судового засідання судом було встановлено щодо кожного з обвинувачених окремо наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу на які вказує прокурор у своїх клопотаннях про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, водночас прокурором не доведено того, що більш м`який запобіжний захід щодо ОСОБА_2 , а саме - передача його під особисту поруку ОСОБА_8 буде недостатнім для запобігання ризикам, вказаним у клопотанні.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, водночас до обвинуваченого ОСОБА_2 слід застосувати запобіжний захід у вигляді передачі під особисту поруку ОСОБА_8 , при цьому на підставі ч.5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки, а саме: прибувати до суду за першою вимогою; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Відповідно до ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Враховуючи конкретні обставини справи, дані про особу ОСОБА_3 , з урахуванням його віку та стану здоров`я, який обвинувачується у кримінальному правопорушенні що пов`язане із погрозами застосування насильства до потерпілого, може переховуватись від суду, негативно впливати на хід судового розгляду шляхом незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, на думку суду прокурором наведені обставини які свідчать, що заявлені ризики, які враховувалися при застосуванні такого виду запобіжного заходу не зникли, а тому є підстави для задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, покладених на обвинуваченого, на два місяці, а саме: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися з населеного пункту, де проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

При вирішенні питання щодо обґрунтованості продовження строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, покладених на обвинуваченого, судом враховуються і інші дані про особу ОСОБА_3 , в тому числі відомості щодо його сім`ї, місця проживання, стану здоров`я.

Так, статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому, суд надаючи оцінку доводам обвинуваченого ОСОБА_3 в частині необхідності повернення застави, з метою передачі частині від повернутих коштів на потреби ЗСУ зазначає наступне.

Так, відповідно до ст. 616 КПК України за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого слідчий суддя, суд має право ухвалити рішення про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на особисте зобов`язання, якщо відповідне клопотання обґрунтовується бажанням використати кошти, передані в заставу (в повному обсязі або частково), для внесення на спеціальні рахунки Національного банку України для цілей оборони України.

Разом з тим, суд роз`яснює учасникам провадження, що передбачена ч.4 ст.616 КПК України можливість ухвалити рішення про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на особисте зобов`язання, якщо відповідне клопотання обґрунтовується бажанням використати кошти, передані в заставу (в повному обсязі або частково), для внесення на спеціальні рахунки Національного банку України для цілей оборони України, є правом а не обов`язком суду.

Більш того, в розрізі вказаного питання, суд звертає увагу на те, що обвинувачений стверджуючи своє бажання передати частину вказаних коштів на користь ЗС України, зазначає, що заставодавцем в кримінальному провадженні є не сам обвинувачений, а його адвокат. При цьому жодних відомостей, про наявність у обвинуваченого права самостійно розпоряджатись грошовими коштами свого адвоката, суду не надано.

При цьому, суд досліджуючи доводи, виказані захисником ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 оцінюючи обставини якими обґрунтовується клопотання прокурора, з урахуванням даних про обсяг обвинувачення ОСОБА_3 , з урахуванням покарання, яке загрожує йому в разі визнання винним, даних про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що належна процесуальна поведінка обвинуваченого забезпечена саме застосуванням такого запобіжного заходу, як застава, у розмірі, визначеному ухвалою суду від 23 грудня 2021 року, а тому не знаходить підстав для скасування або зміни запобіжного заходу ОСОБА_3 із застави на інший, менш суворий, запобіжний захід.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_3 , підлягає задоволенню.

Строк дії ухвали в частині застосування запобіжних заходів щодо обвинувачених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід встановити до 28 травня 2023 року включно.

Враховуючи викладене, керуючись 177, 182, 183, 194, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, покладених на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - задовольнити.

Продовжити строк дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, покладених на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до ухвали суду від 23 грудня 2021 року, на два місяці, тобто до 28 травня 2023 року включно, а саме:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, де проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії обраного щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Задовольнити заяву ОСОБА_8 про взяття обвинуваченого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на особисту поруку.

Змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тримання під вартою на особисту поруку.

На підставі ч.5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки, а саме:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків, покладених ухвалою суду на обвинуваченого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити до 28 травня 2023 року включно.

Зобов`язати поручителя - ОСОБА_8 забезпечувати виконання обвинуваченим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладених на нього судом обов`язків, а також за необхідності - доставити його в суд на першу про те вимогу.

Роз`яснити поручителю - ОСОБА_8 право відмовитись від виконання взятих на себе зобов`язань до виявлення підстав, які тягнуть за собою їх відповідальність. У такому разі він має забезпечити явку обвинуваченого до суду для вирішення питання про зміну йому запобіжного заходу на інший, та роз`яснити, що у разі невиконання поручителем взятих на себе зобов`язань на нього покладається грошове стягнення від десяти до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у цьому кримінальному провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголосити 03 квітня 2023 року о 13 год. 15 хв.

Суддя: ОСОБА_1