У Х В А Л А

Іменем України

22 червня 2023 року

суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого першого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Києві ОСОБА_4 від 02.11.2021 року, про закриття кримінального провадження № 0001076 від 26.10.2021 року

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого першого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Києві ОСОБА_4 від 02.11.2021 року, про закриття кримінального провадження №0001076 від 26.10.2021 року.

Скаржник зазначає, що він має процесуальний статус заявника у кримінальному провадженні № 0001076 від 26.10.2021 року, та вважає рішення слідчого про закриття кримінального провадження необґрунтованим та незаконним, а тому просить слідчого суддю його скасувати.

Скаржник, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомляв. Факт належного повідомлення ОСОБА_3 про час та місце розгляду скарги підтверджується листом останнього до суду, від 19.06.2023 року, який долучений до матеріалів скарги, в якому він зазначає, що: «…мною була отримана повістка від 15.05.2023, про призначення на 01.06.2023 р. судового засідання».

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи досить тривалий час розгляду скарги, повторну неявку скаржника до суду, слідчий суддя вважає за необхідне здійснити її розгляд без участі особи.

Слідчий будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги в судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду.

Слідчий суддя, дослідивши скаргу та долучені до неї матеріали, приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, рішення слідчого про закриття кримінального провадження може бути оскаржено заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 Кримінального процесуального кодексу України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Відповідно до ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Разом з тим, слідчий суддя не може перевірити законність та обґрунтованість постанови слідчого, оскільки така постанова скаржником до матеріалів скарги не долучена.

Крім того, матеріали кримінального провадження № 0001076 від 26.10.2021 року та і саме рішення про закриття такого провадження, не були надані слідчому судді на неодноразові запити до ТУ ДБР у м. Києві.

Отже слідчий суддя, в межах наданих йому матеріалів скарги не може прийняти рішення з приводу наявності підстав для скасування постанови слідчого.

Крім того у слідчого судді відсутні підстави вважати, що таке рішення слідчого взагалі виносилось.

Згідно частини першої статті 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

В той же час такого доказу, як постанова слідчого про закриття кримінального провадження, слідчому судді не надано.

Доводи скаржника щодо неповноти досудового розслідування та невірних висновків слідчого при закритті кримінального провадження не можуть братись до уваги без дослідження постанови про закриття кримінального провадження.

Враховуючи викладене у слідчого судді відсутні підстави для задоволення скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2, 9, 94, 110, 284, 303, 304, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого першого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Києві ОСОБА_4 від 02.11.2021 року, про закриття кримінального провадження № 0001076 від 26.10.2021 року- залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1