Справа № 145/1878/22
Провадження №1-кп/145/95/2023
У Х В А Л А

"11" травня 2023 р. Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тиврів клопотання начальника Тиврівського відділу Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор просить продовжити обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, ОСОБА_5 строк тримання під вартою на 60 днів, так як встановлений йому строк тримання під вартою закінчується 01.06.2023, а ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати.

Обвинувачений ОСОБА_5 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та передбачену за його вчинення кримінальну відповідальність, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків, з метою зміни їх показань, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він і раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку, на шлях виправлення не став та вчинив серію крадіжок в умовах воєнного стану. Менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку ОСОБА_5 .

Застосування до обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаному ризиком, оскільки:

- особисте зобов`язання є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу обвинуваченого, його репутацію та соціальні зв`язки;

- особиста порука, оскільки у ОСОБА_5 на даний час відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останнього в суд на першу вимогу;

- застава, оскільки ОСОБА_5 не працевлаштований та не має офіційного джерела доходів, а в разі сплати застави іншою особою він зможе продовжити злочинну діяльність чи переховуватися від суду;

- домашній арешт, оскільки ОСОБА_5 злочини вчиняє за місцем свого проживання, зловживає спиртними напоями, веде антисоціальний спосіб життя, вперто не бажає ставати на шлях виправлення. Також враховуючи складність контролю за виконанням покладених на нього обов`язків під час такого запобіжного заходу.

За даних обставин прокурор просить продовжити строк тримання ОСОБА_5 під вартою строком ще на 60 діб.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання та просить його задоволити з підстав, наведених у ньому.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора, оскільки він потребує лікування (потрібно витягти спиці з руки), яке неможливе в умовах СІЗО, однак доказів (медичного висновку) не надав.

Захисник ОСОБА_4 підтримує думку обвинуваченого.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора з наступних підстав.

Частиною 3 ст. 331 КПК України визначено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

Ухвалою слідчого судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 03.04.2023, відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартоюстроком на 60 днів, тобто до 01 червня 2023 року (включно), та визначено заставу в розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому виразі становить 214 720 гривень.

Вирішуючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, перебуваючи на волі може, з метою уникнення від покарання, незаконно впливати на свідків та потерпілих, переховуватися від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, є достатні підстави вважати, що обвинувачений може допустити невиконання процесуальних обов`язків, покладених на нього в зв`язку зі статусом обвинуваченого.

Відтак, для запобігання вказаним ризикам, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст.2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, суд вважає виправданим тримання обвинуваченого під вартою та недостатнім застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

При цьому суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_5 та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, а тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою, як такого, що недостатній для запобіганню ризиків та забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Також, враховуючи вимоги норм розділу ІІ КПК України, зокрема, ст.ст. 177, 183, 199, а також вищевказані обставини, суд вважає, що більш м`які заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду даного кримінального провадження, а тому необхідно продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 терміном на 60 діб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 183, 197, 199, 331, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 задоволити.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у виді тримання під вартою продовжити на строк 60 діб, тобто до 09 липня 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семиднів ОСОБА_5 - з дня отримання її копії, рештою учасників - з дня проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_6