В И Р О К

іменем України

21 червня 2023 року м. Зміїв Зміївський районний суд Харківської області у складі:

судді - ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3

з боку захисту: обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві кримінальне провадження №0000549 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соколово Зміївського району Харківської області, громадянина України, із середньо освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,-

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Кукулівка Зміївського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кукулівка Зміївського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

За обвинувальним актом обвнуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ставиться в вину вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин:

21 червня 2020 року, близько 04 год 00 хв, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 знаходилися поблизу магазину «Казка» за адресою: Харківська область, Чугуївський район с. Першотравневе, вул. Вишнева. В цей час ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, проявляючи явну неповагу до суспільства, нехтуючи встановленими у суспільстві нормами поведінки, почав виражатися на адресу ОСОБА_8 , який знаходився поряд, нецензурною лайкою, чим принижував честь та людську гідність останнього, після чого діючи умисно, протиправно із хуліганських мотивів, протиставляючи себе суспільству з особливою зухвалістю, яка проявилася у грубому порушенні громадського порядку, демонструючи нахабно виявлене ставлення до громадського порядку та свою перевагу над оточуючими, у присутності сторонніх осіб, наніс ОСОБА_8 не менше двох ударів в обличчя, після чого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння та знаходилися поряд, діючи умисно, протиправно із хуліганських мотивів, групою осіб, із особливою зухвалістю, яка проявилася у зневажливому, зверхньому ставленні до оточуючих та встановлених у суспільстві норм моралі та етики, нанесли ОСОБА_8 не менше п`яти ударів руками та не менше трьох удар взутими ногами по різним частинам тіла, в тому числі не менше двох ударів по голові, від чого потерпілий втратив свідомість, спричинивши, згідно висновку судово-медичної експертизи №12-14/136-Зм/20 від 25 липня 2020 року, ділянки травматичного набряку м`яких тканин на голові, синці на обличчі, садна на обличчі та на передній поверхні лівої половини грудної клітки, садна в проекції правого та лівого ліктьових суглобів, множинні синці на передній поверхні лівої гомілки. За ступенем тяжкості вищезазначені тілесні ушкодження як в сукупності так і кожне окремо відносяться до легких тілесних ушкоджень (згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступнею тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року).

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на тривалий час порушено громадський порядок, оскільки вказані хуліганські дії порушили нормальний уклад під час відпочинку людей.

Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 вину в скоєному кримінальному правопорушенні визнав. Пояснив, що дійсно 21.06.2020 близько 04 години ранку знаходився з друзями в с. Першотравневе. Під час відпочинку всі вживали спиртні напої. Там знаходився ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . Раніше у нього був конфлікт з ОСОБА_9 . З потерпілим не знайомий і раніше конфліктів з ним не було. Коли він сів у таксі, ОСОБА_9 висловився на його адресу нецензурною лайкою. В цей час ОСОБА_8 підбіг до ОСОБА_6 і наніс удар, від якого той впав на землю, а коли підвівся, підбіг до ОСОБА_8 і наніс йому удар у відповідь. Він спричиняв тілесні ушкодження потерпілому, але це відбулося не без причини, а потерпілий ОСОБА_8 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, першим затіяв бійку з ним. Потерпілому наніс два удари в обличчя та тулуб. Після удару ОСОБА_6 потерпілий впав, хтось із відпочиваючих викликав швидку допомогу. Ніхто з відпочиваючих зауважень не робив, їм було байдуже до бійки. Речі потерпілого не брав. Вибачення у потерпілого не просив, шкоду не відшкодував. Цивільний позов визнав частково, в частині стягнення матеріальної шкоди.

Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_5 вину в скоєному кримінальному правопорушенні визнав та пояснив, що 21.06.2020 відпочивав з друзями в с. Першотравневе, де вперше побачив ОСОБА_8 , який вів себе неадекватно. Потерпілий першим вдарив ОСОБА_6 , який впав на землю від удара та лежав секунд п`ятнадцять. Коли ОСОБА_6 піднявся, наніс у відповідь удар ОСОБА_8 , від якого потерпілий впав. Він підняв потерпілого та провів три метри до бордюра. Коли вів потерпілого, підійшли ОСОБА_4 і ОСОБА_6 і нанесли удари потерпілому. Потерпілого залишив у свідомості. ОСОБА_8 і ОСОБА_6 наносили один одному удари. ОСОБА_6 наніс два удари ОСОБА_8 . ОСОБА_8 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, спровокував бійку. Під час відпочинку була велика компанія, спілкувалися та випивали разом з ОСОБА_9 . Удари потерпілому не наносив. Цивільний позов визнав частково, в частині стягнення матеріальної шкоди.

Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_6 вину в скоєному кримінальному правопорушенні визнав та пояснив, що 21.06.2020 з 04 год 00 хв до 05 год 00 хв, відпочивав з друзями в с. Першотравневе. Коли збирався їхати і вже приїхало таксі, до нього підбіг ОСОБА_8 і наніс удар, від якого він впав. Коли піднявся, то у відповідь наніс удар ОСОБА_8 , від якого останній впав на землю. Конфлікта з ОСОБА_8 не було, відпочивали всі разом. Компанія була з шести чоловік, був ще ОСОБА_10 .

Потерпілий ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що 21.06.2020 в с. Першотравневе Чугуївського району Харківської області під час відпочинку виникла бійка, в ході якої йому було нанесено тілесні ушкодження ОСОБА_4 , ОСОБА_6 . Удари наносили руками і ногами. Він знаходився у тверезому стані, вів себе спокійно. Коли почався конфлікт між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , то він вийшов з машини щоб їх розмирити. Від ударів тричі втрачав свідомість. Алкогольні напої не вживав. Оглядали його в кареті швидкої допомоги. Вказав, що під час бійки у нього зник золотий ланцюг. Протиправними діями обвинувачений йому завдано матеріальну та моральну шкоду.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що 21.06.2020 вона працювала у магазині і вже побачила як потерпілий лежав на землі з розбитою головою обличчям вниз. Подій, які відбувалися до цього, вона не бачила. Покликала подругу ОСОБА_12 , щоб допомогти та викликали швидку допомогу.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що 21.06.2020 відпочивала в с. Першотравневе. Потерпілий до всіх чіплявся, казав що він майстер спорту з боїв без правил. Причиною конфлікту з обвинуваченими була агресивна поведінка потерпілого. Потерпілий казав, що на ньому була золота цепочка, але її ніхто не бачив, коли знімали з нього футболку. Допомогу потерпілому надавали дівчата з магазину. Потерпілий був з компанією, але коли почалася бійка, то його друзі потікали. Компанія, в якій були обвинувачені, нікому не заважала.

У судовому засіданні досліджено письмові докази:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000549 від 21.06.2020 (т. 1 а.п. 228)

- рапорт від 21.06.2020 за № 5417 (т. 1 а.п. 230)

- протокол прийняття заяви ОСОБА_8 про вчинене кримінальне правопорушення від 21.06.2020 (т. 1 а.п. 231)

- протокол огляду місця події від 06.11.2020 (т. 1 а.п. 186-189)

- висновок експерта № 12-14/136-Зм/20 від 25.07.2020, згідно якого у потерпілого ОСОБА_8 мали місце: ділянки травматичного набряку м`яких тканин на голові, синці на обличчі, садна на обличчі та на передній поверхні лівої половини грудної клітки, садна в проекції правого та лівого ліктьових суглобів, множинні синці на передній поверхні лівої гомілки. Вказані вище тілесні ушкодження утворилися від неодноразової дії тупих предметів, з обмеженою травмуючою поверхнею по механізму удару, а вище вказані садна утворилися по механізму тертя ковзання, індивідуальні особливості яких своїй травмуючій поверхні не відобразилися, можливо, внаслідок нанесення ударів руками та обутими ногами нападаючих і могли бути в строк та при обставинах, вказаних потерпілим, як вказано у постанові. По ступеню тяжкості ці тілесні ушкодження, як в сукупності так і кожне окремо, відносяться до легких тілесних ушкоджень (згідно п. 2.3.5 «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.) Виключена можливість утворення вищевказаних тілесних ушкоджень при падінні ОСОБА_8 з висоти власного росту або внаслідок самоспричинення, що не характерно для даного виду травми (т. 1 а.п. 234-235)

- додатковий висновок експерта № 12-14/223-Зм/20 від 09.11.2020, згідно якого у потерпілого ОСОБА_8 мали місце: ділянки травматичного набряку м`яких тканин на голові, синці на обличчі, садна на обличчі та на передній поверхні лівої половини грудної клітки, садна в проекції правого та лівого ліктьових суглобів, множинні синці на передній поверхні лівої гомілки. Вказані вище тілесні ушкодження утворилися від неодноразової дії тупих предметів, з обмеженою травмуючою поверхнею по механізму удару, а вище вказані садна утворилися по механізму тертя ковзання, індивідуальні особливості яких своїй травмуючій поверхні не відобразилися, можливо, внаслідок нанесення ударів руками та обутими ногами нападаючих і могли бути в строк та при обставинах, вказаних потерпілим, як вказано у постанові. По ступеню тяжкості ці тілесні ушкодження, як в сукупності так і кожне окремо, відносяться до легких тілесних ушкоджень (згідно п. 2.3.5 «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.) (т. 1 а.п. 184-185)

- протокол огляду предметів від 06.11.2020 (т. 1 а.п. 210)

- постанову про визнання речових доказів від 06.11.2020 (т. 1 а. п. 209)

Із досліджених безпосередньо у судовому засіданні доказів встановлено мотив дій обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , а саме, ту обставину, що причиною нанесення потерпілому ОСОБА_8 стали особисті неприязні відносини, які викликані діями самого потерпілого.

Зокрема, свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_13 пояснили, що потерпілий, перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння почав чіплятись до відпочиваючих, вів себе агресивно, викликав хлопців на бій, стверджуючи, що він є майстром спорту по боях без правил.

Сторони провадження не заперечували факту заподіяння обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 умисного легкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_8 .

При дослідженні доказів в судовому засдіанні встановлено, що бійка між обвинуваченими та потерпілим відбувалася у громадському місці, а саме, біля магазину "Казка" в с. Першотравневе Чугуївського району Харківської області. Однак ці події відбувалися близько 04 год 00 хв ранку, тобто в неробочий час. Відбувалися хоча і в значній присутності інших осіб, однак, ці особи зібрались спонтанно, не з метою проведення розважальних заходів чи організованого відпочинку, а здебільшого для сумісного вживання алкогольних напоїв.

При чому протиправні дії обвинувачених були направлені тільки по відношенню до потерпілого і як відповідь та реакція на його протиправні дії.

У вказаній ситуації хоча і поєднано було одночасно два мотиви у діях обвинувачених, а саме, посягання на громадський порядок із особистим мотивом, однак, внутрішнім спонуканням обвинувачених до вчинення ними протипрпвних дій з нанесення легких тілесних ушкоджень потерпілому було домінування мотиву особистих неприязних відносин, а не грубого порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

Ці дії не порушували права інших громадян, які проводили досуг в різних компаніях, в тому місці за адресою с. Спасів Скит Зміївського району, магазин "Казка", вулиця Вишнева село Першотравневе.

Безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за ст. 296 КК України є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також морально-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці охоронювані законом цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо. Винятковим цинізмом у контексті ст. 296 КК України визнаються дії, що демонструють брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі, зокрема прояви безсоромності чи грубої непристойності, публічне оголення, знущання з хворих, дітей, людей похилого віку, осіб, що знаходяться у безпорадному стані.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.

Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.

Для юридичної оцінки діяння за ст. 296 КК України обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства. Зазначений висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі №288/1158/16-к.

Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, у кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною постанові від 20 квітня 2021 року у справі № 594/599/18. Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише у тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, чого не було встановлено судом у даному кримінальному провадженні.

Зокрема, бійка відбулась хоч і в громадському місці, але дії обвинувачених були направлені конкретно на спричинення шкоди здоров"ю потерпілого через виниклі непрязні відносинини між її учасниками.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Тобто, якщо суд дійде висновку, що органом досудового розслідування дії обвинуваченого кваліфіковано неправильно, а прокурор наполягає на попередній кваліфікації, то суд, лише якщо цим не погіршується становище обвинуваченого, при постановленні вироку зобов`язаний самостійно змінити правову кваліфікацію дій останнього.

Така позиція Суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 288/1158/16-к (провадження № 13-28 кс 19), відповідно до якої звернення потерпілого до правоохоронних органів із заявою про вчинення щодо нього злочину без визначення кримінально-правової кваліфікації або з неправильною кваліфікацією є проявом волі на притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, що надає суду право за результатами судового розгляду кримінального провадження, розпочатого за процедурою публічного обвинувачення, ухвалити відповідно до встановлених ч. 3 ст. 337 КПК України меж судового розгляду обвинувальний вирок з перекваліфікацією діяння на злочин приватного обвинувачення незалежно від позиції потерпілого щодо зміни його правової оцінки.

Зазначена норма процесуального права перебуває у системному зв`язку здиспозитивністю як однією із загальних засад кримінального провадження. Зміст цієї засади розкрито в частині третій статті 26 КПК, згідно з якою суд укримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Водночас іншою загальною засадою кримінального провадження є верховенство права (частина перша статті 8 КПК). Відповідно до цієї засади людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст іспрямованість діяльності держави.

Саме на реалізацію цієї засади спрямовані встановлені спеціальними нормами КПК України винятки, які дають можливість судам усіх інстанцій без обмеження процесуальними позиціями сторін, навіть з власної ініціативи, приймати рішення щодо покращення правового становища обвинуваченого, засудженого.

Кваліфікація органом досудового розслідування дій обвинувачених за ознакою хуліганства, вчиненого групою осіб, означає, що обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 діяли з єдиним умислом, обумовленим хуліганським мотивом.

Виключення хуліганського мотиву з кваліфікації дій одного із засуджених виключає кваліфікацію дій інших як хуліганства. Суд встановив відсутність хуліганського мотиву в діях всіх трьох обвинувачених. При цьому слід зазначити, що і саме формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, вказує на те, що причиною того, що ОСОБА_4 завдав двох ударів ОСОБА_8 в обличчя , був словесний конфлікт, який виник між ними та протиправні дії потерпілого, який почав бійку.

Також, перед тим як ОСОБА_5 та ОСОБА_6 завдали не менше п"яти ударів руками та не менше трьох ударів обутими ногами по різних частинах тіла, в тому числі не менше двох ударів по голові ОСОБА_8 , був словесний конфлікт, який виник між ними та протиправні дії потерпілого, який почав бійку.

Із показань свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 слідує, що під час бійки обвинувачені і потерпілий були в стані алкогольного сп"яніння.

Ця обставина сприймається судом як доведений факт.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили (ст.94 КПК). Висновок експерта не має переваг перед іншими доказами, а кримінальний процесуальний закон, з огляду на положення ст.242 КПК, не пов`язує встановлення стану сп`яніння виключно із проведенням експертного дослідження.

Норми кримінального процесуального законодавства не передбачають необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння якимось певним видом доказів. Зазначені обставини підлягають доказуванню й оцінці, виходячи із положень стст.84, 92, 94 КПК, шляхом дослідження і оцінки всієї сукупності доказів, зокрема і показань свідків, з огляду на що, визнання висновку експерта недопустимим доказом в цьому провадженні, не є процесуальною перешкодою до визначення ознак стану алкогольного сп`яніння як обставини, що обтяжує покарання, у разі встановлення цієї обставини за результатами оцінки всієї сукупності доказів щодо встановлення такого стану. ( постанова ВС №672/1402/17)

Як вбачається з матеріалів провадження, потерпілий ОСОБА_8 звернувся до поліції із заявою про притягнення особи до кримінальної відповідальності за те, що 21.06.2020 о приблизно 04:00 за адресою с. Спасів Скіт Зміївського району йому спричинені тілесні ушкодження невстановленою особою. (т.1, а.п. 231)

Тому з урахуванням обставин справи, встановлених під час судового розгляду, суд вважає за необхідне перекваліфікувати дії:

ОСОБА_4 з ч. 2 ст. 296 КК України на ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

ОСОБА_5 з ч. 2 ст. 296 КК України на ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

ОСОБА_6 з ч. 2 ст. 296 КК України на ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Максимальна санкція проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України передбачає покарання у виді виправних робіт на строк до одного року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі, і до дня набрання вироком законної сили минуло 2 роки.

Згідно з ч. 5 ст. 74 КК особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Оскільки ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК, 21 червня 2020 року і на час розгляду справи судом минуло більше двох років, то на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_4 підлягає звільненню від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Оскільки ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК, 21 червня 2020 року і на час розгляду справи судом минуло більше двох років, то на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_5 підлягає звільненню від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Оскільки ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК, 21 червня 2020 року і на час розгляду справи судом минуло більше двох років, то на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_6 підлягає звільненню від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 .

Відповідно до змісту ст. 129 КПК суд може прийняти рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру.

Суд дійшов висновку про винуватість обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення проти здоров"я особи.

Цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди доведенио потерпілим належними доказами та підлягає задоволенню.

Щодо стягнення моральної шкоди, то суд керується принципом розумнеості, співмірності, справедливості, та вважає, що адекватним розміром відшкодування буде сума у 10000 гривен.

Оскільки шкоду заподіяно неподільними, смпільними діями обвинувачених, то стягнення необхідно провести у солідарному порядку з обвинувачених.

Питання речових доказів вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити його від покарання у зв`язку із закінченням строків давності

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити його від покарання у зв`язку із закінченням строків давності

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити його від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити частково.

Стягтути солідарно із ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 - 1810, 00 ( одну тисячу вісімсот десять) гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди і 10000,00 ( десять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 11810,00 (одинадцять тисяч вісімсот десять) гривень.

В іншій частині позову - відмовити.

Речові докази у кримінальному провадженні № 0000549: магнітний диск «Titanum» DVD-R 120 min 4/7 Gb 16Х з відеозаписом з місця події 21.06.2020 за адресою: с. Першотравневе Чугуївського району Харківської області, поблизу магазину «Сказка» - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченим та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: