Справа № 453/91/22
Провадження № 1-кп/456/102/2023
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою

01 червня 2023 року колегія суддів Стрийського міськрайонного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию при розгляді обвинувального акту за матеріалами кримінального провадження №0000179 від 26.09.2021 щодо ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 115 КК України, клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області знаходиться кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк два місяці, оскільки 10.06.2023 строк застосованого запобіжного заходу закінчується, при цьому ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та не перестали існувати. ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до 15 років, зібрані у кримінальному провадженні докази є вагомими і допустимими. Зазначила, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності, до затримання не працював, що свідчить про те, що у разі не продовження строку запобіжного заходу, ОСОБА_6 може переховуватись від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Окрім цього, тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі може бути підставою для втечі та переховування обвинуваченого. Застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів у виді особистого зобов`язання, поруки чи домашнього арешту є недоцільним, такі заходи не в змозі запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Тому, враховуючи, що розгляд справи ще не завершено та у кримінальному провадженні призначено судову молекулярно - генетичну експертизу, просила продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 днів.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував проти розгляду клопотання прокурора у відсутності його захисника ОСОБА_7 про що подав письмову заяву, при цьому просив суд не застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою. Вказав, що наміру переховуватись від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення не має, при цьому обіцяє з`являтись до суду за кожним викликом та виконувати покладені на нього обов`язки. Просить обрати йому більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт.

Суд, заслухавши прокурора, обвинуваченого, вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Як вбачається з матеріалів справи: ухвалою слідчого судді Сколівського районного суду Львівської області від 26.09.2021 ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави терміном 60 днів, який в подальшому було продовжено.

Підставою для обрання запобіжного заходу під час досудового розслідування стали достатні підстави вважати, що обвинувачений може ухилятися від слідства та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Колегія суддів вважає, що з моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_6 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінились обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м"який запобіжний захід. Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строків тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу на даний час продовжують існувати, а судовий розгляд даного кримінального провадження ще не закінчено.

Обставини, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосуванням інших, більш м`яких запобіжних заходів, судом на даному етапі не встановлено.

В той же час, суд не відхиляє доводи на користь обвинуваченого,але вважає, що у даному випадку ці доводи не гарантують запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та не перевищують суспільного інтересу в справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальним ризикам.

Доводи обвинуваченого щодо можливості застосування до нього іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не спростовують вищенаведених висновків суду.

При вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, судом враховуються положення ст.178 КПК України, згідно з якими суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, визначенні даною статтею, зокрема вік обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, рід занять, тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_6 та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

Суд також враховує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні зокрема й особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за вчинення якого передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до 15 років, особу обвинуваченого, який до затримання не працював, не має постійного джерела доходів, не одружений, що свідчить про відсутність у нього соціально - стримуючих факторів, конкретні обставини кримінального провадження, мотиви, викладені в клопотанні прокурора, а тому є всі підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому з метою запобігання спробам обвинуваченому вчиняти вказані дії та враховуючи, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, клопотання слід задоволити.

Згідно із ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

З врахуванням наведеного та особи обвинуваченого ОСОБА_6 , тяжкості інкримінованого йому діяння, віку та стану його здоров`я, суд відхиляє клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки вважає таке недостатньо обґрунтованим, виходячи з існуючих на даний час ризиків, вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого, запобігти можливості настання таких ризиків, відтак, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на 60 (шістдесят) днів, без визначення розміру застави на підставі ч.4 ст.183 КПК України.

Керуючись ст. 331, 177, 178, 183, 194 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В клопотанні обвинуваченого ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

Продовжити застосування до обвинуваченого, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів, а саме до 30 липня 2023 року включно.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та скерувати начальнику ДУ «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3