Справа № 944/906/23
Провадження №1-кп/944/771/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.07.2023м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Яворові кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000041 від 01.02.2023, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Лишнівка Маневицького району Волинської області, одруженого, такого, що має на утриманні двох малолітніх дітей, з середньо-спеціальною освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючогоза адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України,

ВСТАНОВИВ:

судом визнано доведеним, що старший солдат ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у тому що він проходячи військову службу на посаді водія 1 механізованого взводу 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , 01.02.2023, приблизно о 10.00 год, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч вимогам ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 30, 37, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, будучи ознайомленим із бойовим наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.01.2023 № 5, з метою уникнення виконання бойового наказу командира НОМЕР_2 окремої механізованої бригади підполковника ОСОБА_5 від 30.01.2023 № 5, винесеного з метою переміщення військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 з пункту постійної дислокації в район виконання завдань, відкрито відмовився виконувати вказаний бойовий наказ командира без поважних причин.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив непокору, тобто відкрито відмовився виконати наказ начальника, в умовах воєнного стану, тобто вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.402 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому суті обвинувачення, в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст.402 КК України, свою вину визнав повністю та зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, яке йому пред`явлено та пояснив суду, що він дійсно 01.02.2023 року отримавши бойове розпорядження командира про вибуття до району виконання завдань, відкрито, при інших військовослужбовцях відмовився зазначений наказ виконати у зв`язку із незадовільним станом здоров`я, просив суворо не карати. Окрім цього, заявив клопотання про повернення заставодавцю ОСОБА_6 сплаченої на виконання ухвали слідчого судді від 02.02.2023 суми застави в розмірі 134200,00 гривень.

На підставі положень ч.3 ст.349 КПК України суд обмежився допитом обвинуваченого, що повністю визнав свою вину, інші докази, крім матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, судом не досліджувались.

Учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Таким чином, вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, є повністю доведеною.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та зокрема те, що відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.402 Кримінального кодексу України, кваліфікується як тяжкий злочин.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також визнання своєї вини.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Санкція ч.4 ст.402 Кримінального кодексу України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

З урахуванням наведеного суд вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нового злочину призначення покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією 4 ст.402 КК України.

Метою призначення покарання, виходячи із положень ч.2 ст.50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, приймаючи до уваги особу винного, який раніше не судимий, який на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, окрім скоєного характеризується позитивно, відсутність обставин, які б обтяжували йому покарання, можливість виправлення ОСОБА_4 , без ізоляції від суспільства, а також інші в сукупності обставини і їх поєднання, які пом`якшують покарання та знижують ступінь небезпечності обвинуваченого для суспільства, суд приходить до висновку у відповідності до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та покладенням на нього передбачених ст.76 цього ж Кодексу обов`язків.

На думку суду таке покарання та звільнення від його відбування з випробуванням буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Суд вважає, що саме таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини.

Питання про долю речових доказів вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Зважаючи на положення ст.182 КПК України та враховуючи, що обвинувачений вимог запобіжного заходу у вигляді застави не порушував, суд вважає за можливе повернути сплачений розмір застави, а тому клопотання про повернення такого задовольняє.

Запобіжний захід у вигляді застави, застосований до ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 94, 349, 369-371, 373 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Застосувати до ОСОБА_4 ст.75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Командиру військової частини НОМЕР_1 здійснювати контроль за поведінкою військовослужбовця ОСОБА_4 , а у разі його звільнення з військової служби, контроль за виконанням вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації.

У разі звільнення з військової частини, зобов`язати ОСОБА_4 , згідно з ч.1 ст.76 КК України, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися в уповноважений орган з питань пробації для реєстрації.

Запобіжний захід у вигляді застави, застосований до ОСОБА_4 , до вступу вироку в законну силу - залишити без змін.

Речові докази оптичний диск DVD-R "MyMEDIA" білого кольору, на якому міститься фідеофайл процесу оголошення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 , бойового наказу від 30.01.2023 №5 командира 24 ОМБр; який знаходяться при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження №0000041.

Клопотання про повернення застави задовольнити.

Повернути заставодавцю ОСОБА_6 , внесену нею в інтересах ОСОБА_4 на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області згідно ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 03.02.2023 (справа №463/770/23) заставу в сумі 134200,00 (сто тридцять чотири тисячі двісті ) грн 00 коп.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1