Справа № 629/3421/23
Провадження № 1-кс/629/799/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання прокурора про продовження обвинуваченому дії запобіжного заходу,-

встановив:

Органами досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.364-1 ч.1,358 ч.4,15 ч.2-364-1 ч.2,259 ч.1,383 ч.2,384 ч.2 КК України.

Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18.05.2023 кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , направлено з Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська до Лозівського міськрайонного суду Харківської області. Справа до теперішнього часу до суду не надійшла.

Через канцелярію суду від прокурора надійшло клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовженого хвалою Амур-Нижньодніпровського, районного сулу м.Дніпропетровська від 04.05.2023 до 02.07.2023, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.6 ст.199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04.05.2023 відносно ОСОБА_4 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 02.07.2023.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Заявили клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт. Пояснили, що ОСОБА_4 раніше не судимий, має ряд хронічних захворювань, міцні соціальні зв`язки, не має наміру переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Згідно ч.4 ст.176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Зокрема, згідно п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки обвинуваченого.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови»§58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд враховує те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні низки нетяжких та тяжких злочинів, за найтяжчий з яких передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до 6 років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, також суд враховує вік обвинуваченого - понад 75 років, стан його здоров`я, що обвинувачений має ряд хронічних захворювань, тісні соціальні зв`язки, є пенсіонером, ухилятися від суду не збирається. Відтак, з урахуванням наведених даних а також враховуючи, що прокурором при доведенні обставин передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.194 КПК України не доведено п.3 вказаної частини ст.194 КПК України, що застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам неможливе, а тому в задоволенні клопотання про продовження обвинуваченому дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно відмовити.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких обвинувачується, похилий вік на відсутність наміру на переховування від суду, вважаю, що відносно ОСОБА_4 є достатньо підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у певний період доби, оскільки прокурором не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам зазначеним в клопотанні неможливе. Саме такий запобіжний захід, на думку слідчого судді, здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Ухвалою суду ОСОБА_4 раніше було визначено заставу у розмірі 198480 грн. Клопотання про зміну розміру застави учасниками кримінального провадження не заявлялося, підстав для прийняття такого рішення з власної ініціативи у слідчого судді відсутні.

Керуючись ст.176,177,182,183,193,194,196,331 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

В задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відмовити.

Клопотання обвинуваченого та захисника про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу, задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по об`єднаним кримінальним провадженням №0002721 від 09.10.2016 за ст.364-1 ч.1 КК України, №0000264 від 04.03.2021 за ст.259 ч.1 КК України, №0000180 від 13.08.2019 за ст.358 ч.4,15 ч.2 364-1 ч.2 КК України, №0002575 від 25.11.2017 за ст.383 ч.2,384 ч.2 КК України, запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_4 залишати вищевказане житло з 21-00 год. до 06-00 год. ранку.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 положення ч.5 ст.181 КПК України, що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати засоби контролю.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки: 1) прибувати до суду за кожним викликом, 2) не відлучатися із м.Лозова, без дозволу прокурора або суду; 3)повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; 4) утримуватися від спілкування з свідками у вказаному кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до обвинуваченому ОСОБА_4 визначити до двох місяців, тобто до 29.08.2023.

Копію даної ухвали негайно вручити обвинуваченому, направити захиснику, прокурору для відома, начальнику Лозівського РВП ГУНП в Харківській області - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_6