Справа № 643/4080/23
Провадження № 1-кс/643/615/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2023 м.Харків

Московський районний суд міста Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Московського районного суду міста Харкова клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001860 від 14.06.2022,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням у якому просить накласти арешт на корпоративні права, а також необоротні активи (основні засоби, інші матеріальні активи, нематеріальні активи, у тому числі рухоме та нерухоме майно), та оборотні активи (в тому числі активі, призначені для реалізації) ТОВ «АГРОФІРМА «МАЯК», ТОВ «ЛАН-СНАБ», ТОВ «АГРО-СЕМ 3», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ХЛІБНИЙ КРАЙ».

В обґрунтування поданого клопотання зазначив, що СВ Харківського районного управління поліції №2 ГУНП України у Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001860 від 14.06.2022 за ч.3 ст.190 КК України, відкритого за фактом, як зазначено у витязі з ЄРДР, виявлення ознак шахрайських дій з боку групи невстановлених осіб, за наслідками яких ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , як учасникам юридичних осіб приватного права, спричинену матеріальну шкоду у великих розмірах.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 є учасниками ТОВ «ЗАГОТЗЕРНО-НОВОГУПАЛІВКА» (далі ТОВ «НОВОГУПАЛІВКА»), яке, у свою чергу є учасником інших товариств, зокрема ТОВ «ЛАН-СНАБ», СТОВ «АГРОФІРМА «МАЯК», ТОВ «ПРИВІЛЬНЯНСЬКЕ ХЛІБОЗАГОТІВЕЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО»; СТОВ «АКЦЕНТ-АГРО» тощо.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що усупереч закону та волі учасників ТОВ «НОВОГУПАЛІВКА», яка має частку у вказаних вище товариствах від 50 до 100 відсотків, відбулись зміни у складі учасників цих товариств, внаслідок яких ТОВ «НОВОГУПАЛІВКА» або взагалі вибуло з числа учасників інших товариств, або її частка значно зменшилась, що, у свою чергу змінило у бік зменшення й частки заявників, як учасників ТОВ «НОВОГУПАЛІВКА». Зазначені зміни відбулись на користь ОСОБА_7 , який також є учасником ТОВ «НОВОГУПАЛІВКА, а також на користь інших товариств, учасником яких є останній. З урахуванням зменшення обсягу корпоративних прав заявників у подальшому, без згоди останніх, відчужувалося майно юридичних осіб, де вони є учасниками.

Допитані у якості потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_6 повністю підтвердили доводи, висловлені у заяві про вчинене кримінальне правопорушення та додатково показали, що є учасниками СТОВ «АГРОФІРМА «МАЯК», протоколом позачергових загальних зборів якого від 20.01.2021 затверджено результати внесення додаткових вкладів до статутного капіталу ТОВАРИСТВА розміри часток учасників даного товариства з урахуванням внесених додаткових вкладів. Загальними зборами прийнято рішення про затвердження збільшення статутного капіталу ТОВАРИСТВА шляхом прийняття до його учасників ТОВ «АГРО-СЕМ 3» з вкладом у 75 300,00 грн. У зв`язку з цим затверджено перерозподіл часток між учасниками. Відповідно до протоколу загальних зборів з учасників були присутні ОСОБА_8 , яка діяла на підставі довіреності від імені ТОВ «НОВОГУПАЛІВКА, яка володіє часткою у статутному капіталі ТОВАРИСТВА, що складає 74,5% та фізична особа ОСОБА_7 , частка якого складає 12,75%. Інші учасники ТОВАРИСТВА на загальні збори не були запрошені, участі у них не брали.

Крім того, заявники не приймали участі у зборах, якими прийнято рішення включити до складу учасників ТОВАРИСТВА ТОВ «АГРО-СЕМ 3». За наслідками вказаних дій, частки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були перерозподілені і зменшилися, а частка ОСОБА_7 , як власника ТОВ «АГРО-СЕМ 3», збільшилася. У подальшому ТОВ «НОВОГУПАЛІВКА» подарувала свою частину статутного капіталу у розмірі 87 660 грн ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ХЛІБНИЙ КРАЙ», що на момент дарування становило 45,43 % частки статутного капіталу ТОВАРИСТВА.

16.02.2021 на підставі протоколу загальних зборів учасників ТОВАРИСТВА вдруге затверджено результати внесення додаткових вкладів до його статутного капіталу, затверджено розміри часток його учасників з урахуванням внесених додаткових вкладів, а саме: ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ХЛІБНИЙ КРАЙ» у розмірі 578 880,00 грн. До того, згідно протоколу загальних зборів учасників №18-01/2021 прийнято рішення включити до складу учасників ТОВАРИСТВА ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ХЛІБНИЙ КРАЙ».

На відчуження належних ТОВ «НОВОГУПАЛІВКА» корпоративних прав ОСОБА_4 та ОСОБА_6 згоди не давали, рішення вказаного товариства про участь у інших юридичних особах приймається загальними зборами учасників, без якого розпорядження корпоративними правами, належними товариству, неможливе. Потерпілим не відомо про прийняття такого рішення і їм не повідомлялося про проведення будь-яких зборів з цього питання.

Посилаючись на достатність підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.190 КПК України, прокурор просить забезпечити дане кримінальне провадження шляхом накладення арешту на корпоративні права, необоротні активи (основні засоби, інші матеріальні активи, нематеріальні активи), та оборотні активи вказаних підприємств з метою забезпечення цивільного позову та забезпечення збереженості предмету злочину.

У судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав. На уточнюючі запитання слідчого судді пояснив, що арешти корпоративних прав вказаних юридичних осіб були скасовані у зв`язку з необґрунтованістю, нових обставин, які б обґрунтовували необхідність даного арешту стороною обвинувачення не встановлено, постанова про визнання вказаного у клопотанні майна речовим доказом не виносилась. Разом з цим прокурор наголосив, що не забезпечення даного провадження шляхом накладення арешту може призвести до відчуження, перетворення предмету злочину, що у свою чергу унеможливить відшкодування потерпілим завданої кримінальним провадженням шкоди.

Від представника власників майна адвоката ОСОБА_9 надійшло клопотання/ заява у якому остання просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора у повному обсязі. Зазначила, що вказане у клопотанні майно раніше було під арештом, який наразі скасовано. Додала, що при скасуванні арешту судом, були встановлені всі обставини справи, надано оцінку доказам, наявним у матеріалах кримінального провадження та визначено, що як на момент прийняття рішення про накладення арешту, так і на теперішній час стороною обвинувачення не доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеню тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Стороною обвинувачення, крім того, всупереч вимог п.2 ч.3 ст.132 КПК України, не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступень втручання у права і свободи особи, як застосування арешту майна. Обставини кримінального провадження з часу прийняття вищезазначених судових рішень не змінились. Нових доказів та обґрунтувань стороною обвинувачення не надано, а всі обставини, на які посилається прокурор у своєму клопотанні були вже досліджені Московським районним судом м. Харкова під час скасування арешту майна вищезазначених підприємств. За наведених обставин вважає клопотання прокурора необґрунтованим та безпідставним.

Окрім цього представник зазначила, що ТОВ «ЛАН-СНАБ», СТОВ «АГРОФІРМА «МАЯК», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ХЛІБНИЙ КРАЙ», ТОВ «АГРО-СЕМ 3» є агропідприємствами та відносяться до реального сектору економіки, які у цей складний час підтримують економіку України, створюють та забезпечують робочі місця, сплачують необхідні податки та збори та є виробниками сільськогосподарського товару. Накладення арешту на корпоративні права, оборотні та необоротні активи цих Товариств фактично заблокує належну господарську діяльність Товариств, оскільки у процесі діяльності будь-якої юридичної особи проведення реєстраційних дій є необхідним та таким, що забезпечує господарську діяльність. Вищевказаний арешт може завдати значні збитки Товариствам, що може призвести до повного зупинення законної господарської діяльності таких юридичних осіб.

При вирішенні даного клопотання слід зауважити, що у пункті 6 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2013 №223-559/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» зазначено, що у межах одного кримінального провадження клопотання про застосування заходів забезпечення, у тому числі запобіжних заходів, вноситься щодо кожної особи окремо.

Разом з цим, у даному випадку прокурором ставиться питання про арешт майна декількох юридичних осіб, що у свою чергу може утруднити подальше виконання відповідного рішення слідчого судді, вжиття власниками дій у порядку ст.174 КПК України, а також оскарження ухвали в апеляційному порядку.

Так, відповідно до ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу. Таким чином, у разі оскарження одним із власників арештованого майна ухвали слідчого судді та постановлення апеляційним судом нової ухвали про скасування арешту майна, інші власники майна фактично будуть позбавлені у праві на оскарження ухвали слідчого судді.

Вислухавши прокурора, дослідивши матеріали клопотання та заперечення представника власників майна, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав для накладення арешту на вказане у клопотанні майно з огляду на наступне.

Під час розгляду вищевказаного клопотання встановлено, що Харківським РУП №2 ГУНП у Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001860 від 14.06.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Досудове розслідування розпочато за заявою ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які є потерпілими у даному кримінальному провадженні, щодо вчинення, на думку останніх, групою осіб відносно вказаних осіб, як учасників ряду юридичних осіб приватного права, шахрайських дій, внаслідок чого спричинено матеріальну шкоду.

За версією слідства, група осіб шляхом проведення зборів товариств, без участі учасників товариств - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 незаконно збільшила статутний капітал цих товариств, шляхом прийняття до участі нових учасників. Таким чином було зменшено частку ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у статутному капіталі товариств, внаслідок чого вони зменшили свій корпоративний вплив на ці товариства. У подальшому, група осіб, без відома ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , розпорядилась корпоративними правами та майном товариств на власний розсуд, спричинивши потерпілим матеріальну шкоду.

Відповідно до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно із ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із частиною 2 статті 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини 10 статті 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, у тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно із частиною 11 статті 170 КПК заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна., заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до частини 1 статті 173 КПК слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 частини 1 статті 170 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до частини 4 статті 173 КПК у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для накладення арешту на вказане у клопотанні майно з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.6 ст.170 КПК України, у випадку, накладення арешту з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка у силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

З клопотання та доданих до нього копій матеріалів кримінального провадження вбачається відсутність у будь-якої фізичної особи процесуального статусу підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка у силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Також, матеріали слідчої справи не містять відомостей про те, що відносно будь-якої юридичної особи здійснюється кримінальне провадження. Тобто наразі правові підстави для накладення арешту з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення відсутні.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для накладення арешту на вказане у клопотанні майно з метою збереження речових доказів необхідно зазначити, що відповідно до положень ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, застосований у даному кримінальному провадженні арешт мав би виправдовувати його мету та слугувати завданням, закріпленим у ч.ч. 1, 2 ст.170 КПК України, а саме запобігти відчуженню й використанню корпоративних прав та певного майна без належних правових підстав.

Разом з тим, арешт майна, як один з видів заходів забезпечення кримінального провадження, має обиратись у відповідності до загальних правил їх застосування.

Так, відповідно до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що, крім іншого, існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеню тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступень втручання у права і свободи особи, про які йдеться у клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора.

Як зазначала представник власників майна та не заперечував прокурор, на зазначене майно вказаних товариств вже накладався арешт, який у подальшому було скасовано, з моменту скасування арешту майна стороною обвинувачення не здобуто підстав для обґрунтування накладення арешту майна.

Із заперечень представника ОСОБА_9 та вищевказаних ухвал слідчих суддів про скасування арешту майна вбачається, що матеріали кримінального провадження містять постанову слідчого СВ Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві від 21.12.2021 про закриття кримінального провадження №0000031 від 06.04.2021 за ч.4 ст.190 КК України за фактом протиправного заволодіння частками у статутному капіталі ряду юридичних осіб. Заявниками та потерпілими у цьому кримінальному провадженні виступали ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Зі змісту постанови про закриття кримінального провадження від 21.12.2021 зрозуміло, що під час досудового розслідування перевірялась ті ж самі доводи й обставини, які належать до обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні №0001860 від 14.06.2022 за ч.3 ст.190 КК України.

В постанові про закриття кримінального провадження №0000031 від 06.04.2021 за ч.4 ст.190 КК України слідчий дійшов висновку, що доводи ОСОБА_6 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 є безпідставними, такими, що не ґрунтувалися на положеннях законодавства та встановив відсутність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, наслідком чого стало закриття кримінального провадження у відповідності до п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Дані обставини стороною обвинувачення не проаналізовані та до відома слідчого судді у клопотанні про арешт майна, що наразі розглядається, не доведені.

Разом з тим п.9-1 ч.1 ст.284 КПК України передбачає, що кримінальне провадження закривається у разі, якщо існує нескасована постанова слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4 та 9 цієї частини, у кримінальному провадженні щодо того самого діяння, що розслідувалось з дотриманням вимог щодо підслідності.

Крім того, з ухвал слідчих суддів про скасування арешту майна вбачається, а прокурором у цьому клопотанні до відома слідчого судді не доведено, що матеріали кримінального провадження містять кілька наказів Міністерства юстиції України (далі Наказ, Накази) та висновків центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції (далі Комісія), виданих і складених за результатами розгляду скарг потерпілий у даному кримінальному провадженні на реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань щодо, зокрема щодо законності реєстраційних дій по ТОВ «АГРОФІРМА «МАЯК», ТОВ «ЛАН-СНАБ», ТОВ «АГРО-СЕМ 3», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ХЛІБНИЙ КРАЙ».

Зазначеними Наказами Міністерства юстиції України реєстраційні дії щодо вказаних товариств визнанні такими, що відповідають вимогам законодавства.

Єдиним рішенням, яке скасоване Міністром юстиції, було рішення про заборону вчинення реєстраційних дій, які не стосуються рішення про реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, на злочинному характері яких наполягають потерпілі.

Вищевикладені обставини, на переконання слідчого судді, свідчать що на теперішній час стороною обвинувачення не доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеню тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Разом з цим, слідчий суддя не може полишити поза увагою той факт, що відповідно до ст.20 ГПК України господарським судам підсудні справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, у тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів. Проте, як зазначено прокурором, допущені, на думку ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , порушення у сфері корпоративних відносин, що виникли під час діяльності ТОВ «АГРОФІРМА «МАЯК», ТОВ «ЛАН-СНАБ», ТОВ «АГРО-СЕМ 3», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ХЛІБНИЙ КРАЙ» за належною правовою процедурою, попри сплив значного проміжку часу, не вирішені.

На переконання слідчого судді, викликають питання і додержання принципу територіальної підслідності кримінального провадження. Так, на питання слідчого судді прокурором зазначено, що події, що розслідуються мали місце на території Дніпропетровської та Запорізької областей. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.218 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення невідоме або його вчинено за межами України, місце проведення досудового розслідування визначає відповідний прокурор з урахуванням місця виявлення ознак кримінального правопорушення, місця перебування підозрюваного чи більшості свідків, місця закінчення кримінального правопорушення або настання його наслідків тощо. Враховуючи, що у порядку ч.5 ст.36 КПК України досудове розслідування кримінального правопорушення через неефективну діяльність компетентного слідчого підрозділу не доручалось СВ Харківського районного управління поліції №2 ГУНП України у Харківській, підстави здійснення слідства та ініціювання вжиття заходів забезпечення кримінального провадження слідчими цього управління є незрозумілими.

Стороною обвинувачення, крім того, всупереч вимог п.2 ч.3 ст.132 КПК України, не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступень втручання у права і свободи особи, як застосування арешту майна.

З огляду на це слідчий суддя погоджується з твердженням представника ОСОБА_9 про те, що ТОВ «АГРОФІРМА «МАЯК», ТОВ «ЛАН-СНАБ», ТОВ «АГРО-СЕМ 3», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ХЛІБНИЙ КРАЙ» належать до реального сектору економіки, створюють та забезпечують робочі місця, сплачують податки та збори, є виробниками сільськогосподарського товару. Накладення арешту на корпоративні права, оборотні та необоротні активи цих підприємств не сприяє їх належній господарській діяльності, завдає збитків його учасникам та може призвести до повного зупинення господарської діяльності.

З огляду на викладене, забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна ТОВ «АГРОФІРМА «МАЯК», ТОВ «ЛАН-СНАБ», ТОВ «АГРО-СЕМ 3», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ХЛІБНИЙ КРАЙ» не відповідатиме критеріям розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження та не враховуватиме наслідки арешту майна для третіх осіб, що має враховуватись при вирішенні питання про арешт майна відповідно до вимог пунктів 5, 6 ч.2 ст.173 КПК України.

Керуючись ст.ст. 131 132, 98, 170 - 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001860 від 14.06.2022 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в термін 5 днів з моменту її проголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Повний текст ухвали проголошено 25.05.2023 о 13:30 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1