Справа № 309/4947/21
Провадження № 1-кп/309/194/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2023 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді: ОСОБА_1

секретаря судового засідання: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

потерпілої: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст кримінальне провадження № 0000394 від 29.11.2021 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Ярок Ужгородського району, мешканця АДРЕСА_1 , з повною середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

28 листопада 2021 року приблизно о 19 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Фольцваген Пассат» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись автомобільною дорогою Мукачево-Рогатин-Львів біля залізничного переїзду ПЧ-15 зупинки «БОРОНЯВО» в напрямку с. Сокирниця Хустського району, грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, не дотримався вимог пунктів 1.5; 12.1 та 1.10 (в частині тлумачення поняття «безпечна швидкість» та «дорожні умови») Правил дорожнього руху України, оскільки маючи можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку не вибрав безпечну швидкість руху на заокругленні дороги з низьким коефіцієнтом щеплення, що призвело до заносу автомобіля і втрати ним керованості та наступному зіткненню зі спорудою ПЧ-15 зупинки «БОРОНЯВО», що знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з фактом дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 , пасажир автомобіля «Фольцваген Пассат» державний номерний знак НОМЕР_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді переломів латеральної стінки правого гайморового синуса, передньої стінки лівого гайморового синуса, латеральної стінки лівої очниці, закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, епідуральної гематоми зліва, травматичного САК, перелому лівої скроневої кістки та перелому лобної кістки зліва, які згідно висновку судово-медичного експерта №164/Х від 07.12.2021 є небезпечними для життя і по цій ознаці згідно п. 2.1.1 «Б», «Г» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю та беззаперечно, щиро покаявся, повністю підтвердив фактичні обставини та події, викладені в обвинувальному акті. Суду пояснив, що 28.11.2021 р. близько 19 години 30 хвилин, керуючи автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Passat В5», їхав разом з пасажиром ОСОБА_6 у напрямку с. Сокирниця Хустського району. Біля залізничного переїзду зупинки «БОРОНЯВО» не впорався з керуванням, внаслідок чого автомобіль занесло та відбулось зіткнення зі спорудою. Зіткнення уникнути не зміг. Завдана шкода ним відшкодована повністю.

Обвинувачений ОСОБА_4 вважає, що досліджувати інші докази не має необхідності, зміст та значення ст. 349 КПК України йому зрозумілі.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що претензій до обвинуваченого не має, моральна та матеріальна шкода відшкодована у повному обсязі. Просить обрати міру покарання ОСОБА_4 не пов`язану з позбавленням волі та не позбавляти його прав керування.

Законний представник потерпілої ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася. Подала суду заяву від 20.09.2023 року, в якій просить кримінальне провадження розглядати без її участі. Претензій до обвинуваченого не має, оскільки моральна та матеріальна шкода відшкодована у повному обсязі. При розгляді справи судом просить обрати міру покарання ОСОБА_4 не пов`язану з позбавленням волі.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, підтвердив фактичні обставини та події, викладені в обвинувальному акті, суд за згодою обвинуваченого та учасників судового розгляду, враховуючи, що не оспорювалися фактичні обставини справи, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнає їх встановленими в судовому засіданні та вважає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, роз`яснивши при цьому учасникам судового розгляду наслідки застосування даної статті КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_4 і яке у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином, також суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше судимим не значиться, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, покаявся у скоєному, вину визнав повністю, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував завдану шкоду, відсутність претензій з боку потерпілої.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Суд приймає до уваги також досудову доповідь, надану органом пробації, згідно якої ОСОБА_4 раніше не судимий, характеристику з місця проживання, середній рівень ризику повторного вчинення кримінального правопорушення та середній ризик для суспільства, у тому числі для окремих осіб, тому орган з питань пробації вважає можливим перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Всі ці відомості суттєво знижують ступінь суспільної небезпеки скоєного та дають підстави при призначенні покарання за ч. 2 ст. 286 КК України для застосування ст. 75, 76 КК України, оскільки забезпечити виправлення обвинуваченого можливо без реального відбування ним покарання, але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків органами з питань пробації протягом іспитового строку, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого з метою захисту суспільства.

Як зазначено у п. 21 вказаної вище постанови Пленуму ВСУ, у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Додаткове покарання, передбачене як обов`язкове ст. 286 КК, суд може не призначати за наявності декількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, і з урахуванням особи винного.

За обставинами справи суд не вбачає необхідності призначати обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки він раніше до адміністративної відповідальності та кримінальної відповідальності за порушення ПДР України не притягувався, вчинене ним вперше кримінальне правопорушення є необережним, керування транспортним засобом є наразі єдиним джерелом доходів обвинуваченого.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України, судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку, який суд визначає в один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази по справі: дві подушки безпеки з передньої частини автомобіля марки «Volkswagen», моделі «Passat В5», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , які упаковані у два окремі спеціальні пакети SUD 3006915 та SUD 3006916, які знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області знищити.

На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_1