Справа № 308/5718/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

його захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001749 від 30 грудня 2015 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001749 від 30 грудня 2015 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_5 29 грудня 2015 року, близько 18 години 43 хвилини, керуючи технічно-справним транспортним засобом, а саме автомобілем марки «ВАЗ», моделі «2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю 60 км/год. по автодорозі «М-06» сполученням «Київ-Чоп», зі сторони міста Мукачево у напрямку міста Ужгород, проїжджаючи по вказаній автодорозі поворот у бік населеного пункту с. Нижнє Солотвино, Ужгородського району, діючи в супереч вимогам п.п. 1.3.; 2.3. «б» та 12.3. Правил дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху з моменту виникнення йому небезпеки для руху, яку він об`єктивно був спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив наїзд на пішохода гр. ОСОБА_4 , який рухався по проїзній частині дороги, перетинаючи її з ліва на право по ходу руху водія ОСОБА_5 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід гр. ОСОБА_4 згідно висновку судово-медичної експертизи №492 від 24.06.2016 року отримав тілесні ушкодження, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, що небезпечні для життя в момент їх спричинення.

Стороною обвинувачення надано суду Висновок судової авто технічної експертизи №413 від 16.08.2016 та Висновок комісійної судової авто технічної експертизи №4576 від 15.12.2016, які суперечать один одному.

Попередню ухвалу про проведення слідчого експерименту виконати у встановлений судом строк виявилось не можливим.

З урахуванням наведеного вище, прокурор повторно звернувся до суду з клопотанням про проведення слідчого експерименту у кримінальному провадженні №0001749 відповідно до вимог статі 333 КПК України з метою перевірки обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження.

Прокурор у судовому засіданні зауважив, що при проведенні комісійної судової авто технічної експертизи №4576 від 15 грудня 2016 року, яка була досліджена судом, експертами не надано однозначну відповідь на поставлені слідчим запитання у зв`язку з протирічливим, на думку експертів, відображенням інформації слідчим у протоколі слідчого експерименту від 09.08.2016 щодо моменту виникнення небезпеки для водія.

Прокурор зазначив, що під час допиту у суді експерт повідомив суд, що експертиза була б категоричною, якщо б усунути дані протиріччя. У зв`язку з чим прокурор просив задоволити клопотання про призначення слідчого експерименту.

Інші учасники судового провадження не заперечили проти проведення слідчого експерименту.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що у матеріалах кримінального провадження наявні Висновок судової авто технічної експертизи №413 від 16.08.2016 та Висновок комісійної судової авто технічної експертизи №4576 від 15.12.2016, які суперечать один одному.

Більше того, у п. 3 Висновку комісійної судової авто технічної експертизи №4576 від 15.12.2016 зазначено, що однозначно встановити наявність (чи відсутність) у водія автомобіля ВАЗ-2107 ОСОБА_5 технічної можливості уникнути наїзду на пішохода шляхом своєчасного з моменту виникнення небезпеки для руху застосування гальмування (діючи відповідно до вимог п. 12.3 ПДР) не надається можливим через суперечливість результатів слідчого експерименту стосовно видимості пішохода в умовах пригоди.

Відповідно до статті 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам. Суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності.

Суд зазначає, що з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. Проте, на стадії досудового розслідування стороною обвинувачення проведено слідчий експеримент, який містить суперечливі вихідні дані, що у подальшому призвело до різної позиції експертів при проведенні експертиз.

За приписами частини 3 статті 333 КПК України визначено, що у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії. У разі прийняття такого рішення суд відкладає судовий розгляд на строк, достатній для проведення слідчої (розшукової) дії та ознайомлення учасників судового провадження з її результатами.

Під час розгляду клопотання суд враховує значення обставин, про встановлення або перевірку яких просить особа, яка звернулася з ним, можливість їх встановлення або перевірки шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та причини, з яких не були здійснені належні дії для їх встановлення чи перевірки на стадії досудового розслідування. Суд відмовляє в задоволенні клопотання прокурора, якщо він не доведе, що слідчі (розшукові) дії, про проведення яких він просить, не могли бути проведені під час досудового розслідування через те, що не були і не могли бути відомі обставини, які свідчать про необхідність їх проведення.

Також, згідно ч. 5 ст. 333 КПК України передбачено, що в ухвалі суду про доручення проведення слідчої (розшукової) дії зазначається, для з`ясування або перевірки яких обставин і які саме слідчі (розшукові) дії необхідно провести, та встановлюється строк виконання доручення. Слідчі (розшукові) дії, що проводяться на виконання доручення суду, здійснюються в порядку, передбаченому главами 20 та 21 цього Кодексу.

За таких підстав, з метою перевірки і уточнення фактичних даних, що одержані в результаті проведення слідчого експерименту від 09.08.2016, суд приходить до висновку про необхідність доручення органу досудового розслідування провести слідчий експеримент з метою відтворення обстановки та інших обставин події у кримінальному провадженні №0001749, яка мала місце 29 грудня 2015 року близько 18 годині 43 хвилин на автодорозі «М-06» сполученням «Київ-Чоп».

Слідчий експеримент слід провести з урахуванням вимог статті 240 КПК України відтворити обстановку та інші обставини, що відбулися в момент події, при цьому необхідно створити умови, які були б максимально наближені до тих, в яких реально відбулася подія, обставини якої і показання про яку необхідно перевірити і уточнити.

Під час проведення слідчого експерименту використовувати наступні об`єктивно встановлені вихідні дані:

1. ДТП мала місце 29.12.2015 близько 18 год. 43 хв. поза населеним пунктом, на перехресті нерівнозначних доріг, а саме на головній дорозі «М-06» сполученням «Київ-Чоп», з другорядною дорогою, яка веде у бік населеного пункту с. Нижнє Солотвино, Ужгородського району, Закарпатської області. Напрямок руху автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 по своїй правій смузі руху, зі швидкістю 60 км/год., з увімкненим ближнім світлом фар, зі сторони м. Мукачево у бік м. Ужгород. Проїзна частина дороги: горизонтальна ділянка, пряма в плані, суха, чиста, вкрита асфальтобетоном, без будь-яких явних її пошкоджень. Нічний час доби, небо ясне - малохмарне, без опадів та будь-яких інших атмосферних явищ, вуличне електроосвітлення відсутнє. Сліди шин коліс автомобіля та сліди гальмування відсутні. Автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходився у технічно справному стані, завантаженість один водій, один пасажир, вантаж відсутній. Перинний контакт автомобіля з пішоходом відбувся на смузі руху автомобіля, передньою лівою його частиною в праву боковою частину тіла пішохода, який знаходився у вертикальному або близькому до нього положенні, повернутий найбільш імовірно, правою боковою поверхнею тіла до рухаючогося автомобіля, та переходив проїзну частину дороги з ліва на право по ходу руху ТЗ, поза межами нерегульованого пішохідного переходу, який був наявний поблизу місці пригоди. Пішохід у момент ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння, в крові виявлено етилорвий сприт в концентрації - 2,96 % проміле, одягнутий в темний одяг та взуття без жодних світловідвертальних елементів, нічим не виділив себе на проїзній частині у темний час доби, ліхтарик відсутній. Швидкість руху пішохода у стані алкогольного сп`яніння вважати 4,4 км/год. (4,4 км/год. середня швидкість руху пішохода в стані алкогольного сп`яніння при спокійній ході згідно експертного аналізу дорожньо-транспортних пригод за даним Ленінградської НДЛСЕ, за кількістю спостережень - 37), тобто 4,4 км/год. / 3,6 = 1,2 м/с. (де 3,6 перевідний коефіціент з кілометри на годину в метри в секунду.)

2. Покази обвинуваченого ОСОБА_5 надані ним під час допиту в суді: 29.12.2015 близько 19 год. він їхав з Мукачева до Ужгорода. Зауважив, що у с. Н.Солотвино він їхав з автомобілем, який повернув направо, а він продовжив рух прямо, як несподівано за пішохідним переходом з`явився силует людини, яку він збив. Зауважив, що це було за 20-25 метрів після пішохідного переходу. Вказав, що він одразу зупинився, вийшов з жінкою з машини, вона пішла надавати першу медичну допомогу постраждалому, а він викликав поліцію та швидку. Показав, що на його машині після наїзду був пошкоджений лівий бампер, ліва фара та капот з лівої частини, а також лобове скло. Обвинувачений зазначив, що видимість дороги була добра, але освітлення не було, тому він його і не помітив, хоч рухався зі швидкість 60-65 км./год. Вказані дані підлягають перевірці та уточненню на місці пригоди під час слідчого експерименту.

Суд вказує, що під час слідчого експерименту необхідно встановити, яким чином рухався потерпілий ОСОБА_4 та місце наїзду на нього, з якою швидкістю рухався транспортний засіб ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_1 , і на якій смузі руху, а також встановити момент виникнення небезпеки для руху водія автомобіля марки ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 .

З огляду на викладене, зважаючи на заявлене стороною обвинувачення клопотання про проведення слідчого експерименту та приймаючи до уваги процесуальну позицію учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку, що для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи необхідним є призначення проведення слідчого експерименту, а клопотання прокурора є таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 240, 332, 333, 372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про проведення слідчого експерименту у кримінальному провадженні №0001749 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України задоволити.

Доручити органу досудового розслідування, а саме слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Закарпатській області провести слідчий експеримент за участю обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника, потерпілого ОСОБА_4 та його представника, з метою відтворення обстановки та інших обставин події у кримінальному провадженні №0001749, яка мала місце 29 грудня 2015 року близько 18 годині 43 хвилин на автодорозі «М-06» сполученням «Київ-Чоп».

Під час проведення слідчого експерименту необхідно відтворити обстановку та інші обставини, що відбулися в момент події, створити умови, які були б максимально наближені до тих, в яких реально відбулася події, обставини якої і показання про яку необхідно перевірити і уточнити, а саме:

- встановити, конкретну видимість силуету пішохода з робочсого місця водія автомобіля ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_1 , тобто момент виникнення небезпеки для руху водію ОСОБА_5 ;

- встановити загальну видимість у напрямку руху елементів проїзної часитини дороги з робочого місця водія автомобіля ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_1 .

Слідчий експеримент проводити відповідно до вимог статті 240 КПК України. Під час проведення слідчого експерименту необхідно провести відповідні виміри, скласти схему, а також здійснити фотографування та застосувати відеозапис (відеофіксацію).

За результатами проведення слідчого експерименту скласти протокол згідно з вимогами КПК України, в якому докладно викласти умови і результати слідчого експерименту. Вказаний документ спрямувати до суду.

Відповідно до вимог частини 6 статі 333 КПК України, зобов`язати прокурора надати доступ до матеріалів, отриманих внаслідок проведення слідчих дій за дорученням суду, учасникам судового провадження в порядку, визначеному статтею 290 КПК України та надати їх до суду у встановлений строк.

Копію ухвали суду направити на виконання до відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Закарпатській області та надати копії матеріалів справи.

Контроль за виконанням ухвали покласти на заступника начальника відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Встановити строк виконання ухвали у розумний строк, але не пізніше 16 червня 2023 року.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1