ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0003404 від 04.11.2022 р., за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 08.09.2023 року, постановлену в порядку ст. 331 КПК України, за обвинуваченням:

ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України,

ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України, -

УСТАНОВИЛА:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 08.09.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 про повернення обвинувального акту прокурору.

Призначено судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України, на 15.09.2023 року, о 10:30 год.

У судове засідання викликано сторони кримінального провадження.

Розгляд кримінального провадження визначено проводити суддею одноособово.

Відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 , та його захисника адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу.

ЄУНСС: 727/8278/23 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_11

НП: 11-кп/822/383/23 Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 задоволено.

Продовжено термін дії застосованого до ОСОБА_6 ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.07.2023 року запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на 2 місяці, тобто до 06.11.2023 року включно.

Покладено на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- з`являтися за першою вимогою до суду;

- не залишати місце фактичного проживання в АДРЕСА_1 , цілодобово (за виключенням відвідування останнім медичних закладів за відповідною необхідністю та оголошення тривоги по місцю відбування домашнього арешту) ;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- утримуватись від спілкування із обвинуваченим ОСОБА_9 , свідками та іншими учасниками кримінального провадження;

- здати в органи УДМСУ в Чернівецькій чи Тернопільській області на зберігання паспорт громадянина України для виїзду за кордон, а також інші документи, які дають обвинуваченому ОСОБА_6 право на виїзд з України.

Клопотання прокурора про арешт майна ОСОБА_9 задоволено.

Накладено арешт на майно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на житловий будинок загальною площею 107,1 кв. м., житловою площею 50,5 кв. м. літ. "А", господарський будинок літ. "Б", огорожа "І", ворота "ІІ", криниця "ІІІ", що знаходиться по АДРЕСА_2 шляхом заборони його відчуження.

Виконання ухвали в частині запобіжного заходу покладено на органи Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_6 .

Не погоджуючись з прийнятим рішенням захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу. Постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід ОСОБА_6 з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт в нічний час доби або застосувати до останнього особисте зобов`язання.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що наведені в клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є лише припущенням прокурора, які жодним чином не підтверджені.

Стверджує, що прокурор не надав суду жодного доказу, який би підтвердив чи спростував звинувачення ОСОБА_6 .

Зазначала, що ОСОБА_6 з часу набуття ним статусу підозрюваного, а наразі і обвинуваченого, жодного разу не порушив своїх процесуальних обов`язків та не ухилявся від явки до слідчого, прокурора та суду, більше того має постійне місце проживання в м. Чернівцях. Досудове слідство завершено, всі докази зібрані та обвинувальний акт знаходиться на розгляді у суді, а тому її підзахисний позбавлений можливості незаконного впливу на потерпілих, свідків, та позбавлений можливості знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. ОСОБА_6 не збирається вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується.

Звертала увагу суду на те, що судом першої інстанції не взято до уваги дані стосовно міцних соціальних зв`язків обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме, що він являється волонтером благодійного фонду «Об`єднані перемагати», що підтверджено відповідним посвідченням, раніше не судимий.

Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг та заперечень не надходило.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть ухвали суду першої інстанції та вимоги апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисників - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав зазначених у ній, міркування прокурора ОСОБА_5 , яка в режимі відеоконференції заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважавши оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки ухвала районного суду відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , не оскаржується, а тому, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, - не переглядається.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються, зокрема, під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Приписами ст. 331 KПК України встановлено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Із наданих матеріалів справи слідує, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівців перебуває кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0003404 від 04.11.2022 р. за обвинуваченням, 331 КПК України, за обвинуваченням: ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України.

Оскаржуваною ухвалою, зокрема було задоволено клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 та продовжено термін дії застосованого до ОСОБА_6 ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.07.2023 року запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на 2 місяці, тобто до 06.11.2023 року, включно.

З такою ухвалою погоджується і колегія суддів, оскільки суддею під час розгляду клопотання прокурора були в повній мірі досліджені обставини з якими закон пов`язує можливість продовження строку запобіжного заходу, перевірено наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися та продовжують існувати і вони виправдовують застосований запобіжний захід, зважаючи на те, що судовий розгляд ще триває.

Так, на даний час виникла необхідність у продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_6 , оскільки наявні підстави про те, що ризики не зменшилися.

Зокрема, обґрунтованим та доведеним, на думку судової колегії є посилання суду в рішенні та прокурором у клопотанні на те, що ризики, заявлені під час продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, продовжують існувати та не зменшились і свідчать про те, що останній може переховуватися від суду (враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, санкція одного з яких, передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю). При цьому, апеляційний суд враховує, що у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів»; незаконно впливати на потерпілих, свідків з метою зміни їхніх показів чи відмови від надання показань (на даний час всі свідки та потерпілі в судовому засіданні не допитані, а оскільки покази їх досліджуються судом безпосередньо ч. 4 ст. 95 КПК України, існує ризик впливу зі сторони обвинуваченого), іншим чином перешкоджати встановленню істини по справі, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Твердження апелянта про те, що висновки суду першої інстанції, які викладені судом у рішенні, не відповідають обставинам справи і що наведенні прокурором у клопотанні ризики є надуманими, не беруться судом до уваги, оскільки спростовуються вищенаведеним і наданими матеріалами провадження.

Разом з цим, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного/обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Судова колегія апеляційного суду звертає увагу, що КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Наявність тих обставин, що ОСОБА_6 , є особою, яка раніше не судима, має постійне місце проживання, є волонтером, хоча і мають місце, однак не є визначальними і безумовними підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту. Окрім того, на думку колегії суддів, ці обставини в цьому випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 .

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на тяжкість кримінально караних діянь у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 та період їх вчинення - воєнний стан, обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальні правопорушення, покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження, а тому доводи апеляційної скарги апелянта їх не спростовують та жодним доказом в судовому засіданні апеляційної інстанції не підтверджуються.

Отже, висновок районного суду про виправданість подальшого цілодобового домашнього арешту ОСОБА_6 є обґрунтованим, а посилання апелянта, що суд при прийнятті рішення не в повній мірі урахував всі дані про особу обвинуваченого, передбачені ст. 178 КПК України, таких висновків районного суду не спростовують.

Тому, доводи сторони захисту про необхідність змінити її підзахисному запобіжний захід на домашній арешт в нічний час доби або застосувати до останнього особисте зобов`язання, слід залишити поза увагою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

В ході судового розгляду справи не встановлено обставин, які б вказували, що ОСОБА_6 став менш суспільно-небезпечним і застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу забезпечить його правильну процесуальну поведінку під час розгляду даного кримінального провадження та буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Виходячи з наведених в апеляційній скарзі мотивів, за наслідками апеляційного розгляду, суд не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому, як про це просила сторона захисту.

Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги, судовою колегією не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ч. 2 ст. 376, ст.ст. 183, 199, 404, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівців від 08.09.2023 року щодо продовження строку цілодобового домашнього арешту ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя доповідач: Судді

____________ _______________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3