Справа № 487/2959/23
Провадження № 1-кс/487/1450/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2023 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному 18.05.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000183 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 в рамках здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості щодо якого 18.05.2023 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000183, звернулась 25.05.2023 року до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням про накладення арешту на майно третьої особи, вилучене в рамках розслідування кримінального провадження №0000183 в ході проведення огляду від 17.05.2023, а саме: автомобіль марки ««Mercedes-Benz» моделі «Atego 1523» д.н.з. НОМЕР_1 віддати автомобіль на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , з забороною відчуження; свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 , яке поміщено до сейф-пакету WAR1119922; ключі від автомобіля марки ««Mercedes-Benz» моделі «Atego 1523» н.з. НОМЕР_1 , які поміщено до паперового конверту №1.

Підставою звернення стало те, що вищезазначені вилучені предмети мають доказове значення у даному кримінальному провадженні.

Прокурор у судове засідання не прибула, до початку розгляду справи подала заяву, в якій клопотання підтримала, просила його задовольнити.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

В провадженні СД Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області перебувають матеріали досудового розслідування за №0000183 від 18.05.2023 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.05.2023 до Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшло повідомлення від працівника сервісного центру МВС (МРЕО), що в ході перевірки автомобіля марки «Mercedes-Benz» моделі «Atego 1523», н.з. НОМЕР_1 , виявлено ознаки підробки реєстраційного номеру та відсутність таблички з номером двигуна, кузову.

Даний факт зареєстровано до ЕО Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області за № 5758 від 17.05.2023 та в подальшому відомості внесено до ЄРДР за №0000183 від 18.05.2023 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України.

17.05.2023 в ході огляду місця події за адресою: м. Миколаїв, пров. Транспортний 1, біля Сервісного Центру розташований автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «Atego 1523», н.з. НОМЕР_1 , без зовнішніх ознак пошкодження, автомобіль вилучено та поміщено на території МРУП за адресою: м. Миколаїв, вул. Була 44, також оглянуто свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , яке поміщено до сейф-пакету WAR1119922, ключі від зазначеного транспортного засобу, які поміщено до паперового конверту №1.

Згідно зі ст.64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.

Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Приймаючи до уваги той факт, що згідно ч. 2 п.1 ст. 167 КПК України, автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «Atego 1523» д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрації ТЗ серії НОМЕР_2 таключі від зазначеного транспортного засобу, є об`єктом вчинення кримінального проступку та зберіг на собі його сліди, в зв`язку з чим виникла необхідність у накладенні арешту на вказаний автомобіль, який знаходиться на території Миколаївського РУП за адресою: м. Миколаїв, вул. Біла 44, та на свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 яке поміщено до сейф-пакету WAR1119922, ключі від зазначеного транспортного засобу, які поміщено до паперового конверту №1.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасовому вилученню підлягає майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Частиною 5 ст. 171 КПК України передбачено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

За змістом ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Згідно частин 1 та 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, у тому числі, враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на викладене, у зв`язку з доведеністю існування сукупності підстав та розумних підозр вважати, що зазначені в клопотанні матеріальні об`єкти зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також у зв`язку із доведеністю прокурором наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, щодо можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість заявленого клопотання та наявність підстав для його часткового задоволення. При цьому слідчим суддею враховується розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Разом з цим, клопотання в частині накладення арешту на: свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 , яке поміщено до сейф-пакету WAR1119922задоволенню не підлягає, оскільки не було доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно третьої особи, вилучене в рамках розслідування кримінального провадження №0000183 в ході проведення огляду від 17.05.2023, а саме: автомобіль марки ««Mercedes-Benz» моделі «Atego 1523» д.н.з.; ключі від автомобіля марки ««Mercedes-Benz» моделі «Atego 1523» н.з. НОМЕР_1 , які поміщено до паперового конверту №1.

Відмовити в накладенні арешту на майно третьої особи, вилучене в рамках розслідування кримінального провадження №0000183 в ході проведення огляду від 17.05.2023, а саме: свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 , яке поміщено до сейф-пакету WAR1119922.

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити прокурору Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 .

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1