Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/2751/23
Провадження № 1-кс/723/3586/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2023 року м. Сторожинець

Сторожинецький районний суд

Чернівецької області в складі

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Сторожинецького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України, -

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не одруженого (розлученого), зі слів має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимого

встановив:

Прокурор Сторожинецького відділу Чернівецької окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 (надалі по тексту прокурор), звернулася в суд з клопотанням, про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , посилаючись на те, що в провадженні Сторожинецького районного суду перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі ЄРДР) за № 0000240 від 17.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України.

Зазначала, що обвинувачений ОСОБА_4 достовірно знаючи про введений в Україні воєнний стан, 17 травня 2023 року біля 12,15 години перебуваючи біля господарства, що розташоване за адресою АДРЕСА_2 де фактично проживає потерпіла ОСОБА_6 , переслідуючи корисливий мотив, з прямим умислом спрямованим на незаконне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, викрав з території вказаного господарства, дитячий трьохколісний електромотоцикл вартістю 2566 гривень 67 копійок

Ініціатор клопотання стверджує, що підставою для його внесення є наявність в діях ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України про, що зібрано достатньо доказів і він може незаконно впливати на потерпілу та свідків в цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. Застосування більш м`яких запобіжних заходів не дасть реальної змоги запобігти вказаним ризикам.

В судовому засіданні прокурор клопотання про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підтримала, посилаючись на викладені в клопотанні обставини і докази.

Обвинувачений ОСОБА_4 , в ході судового розгляду, клопотання не визнав та просив не тримати його під вартою так як він хворий. Просив застосувати до нього домашній арешт.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просив відмовити в задоволенні клопотання посилаючись на відсутність ризиків та можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту так як обвинувачений має постійне місце проживання та стійкі соціальні зв`язки.

Заслухавши доводи учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали клопотання суд дійшов до наступних висновків.

Суд вирішуючи клопотання виходить із положень ст.199 КПК України та перевіряє наявність відомостей, що містяться в ст. 184 цього Кодексу та обґрунтування поданого клопотання, щодо доказаності обставин, які свідчать про не зменшення ризику чи появу нових ризиків, які виправдовують тримання ОСОБА_7 під вартою, а також обставини, внаслідок дії яких неможливо завершити судовий розгляд до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ст. 184 КПК України клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу повинно містити крім інших обставин також і посилання на один або кілька ризиків зазначених у ст. 177 цього Кодексу, обставини які свідчать про наявність таких ризиків, а також обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно до ч.1ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; - незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Запобіжний захід у вигляді тримання ОСОБА_4 під вартою, на досудовому розслідуванні обирався та продовжувався із посиланням на наявність та збереження вказаних прокурором ризиків передбачених п.3 та п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

На думку суду, ризик щодо незаконного впливу на потерпілу та свідків втратив свій смисл внаслідок завершення досудового розслідування та надходження до суду обвинувального акту. При цьому судом враховується, що вартість викраденого дитячого електромотоцикла зменшилась з 6200 гривень зазначених прокурором в клопотанні до 2566,67 гривень зазначених в обвинувальному акті.

Разом з тим на думку суду ризик щодо можливості вчинення іншого злочину не змінився і не зменшився та є обґрунтованим з міркувань вчинення злочину під час воєнного стану, які є релевантними до міри покарання за вчинення злочину передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

В клопотанні та в суді прокурором не доведено, що інші більш м`які запобіжні заходи не можуть бути застосовані до обвинуваченого ОСОБА_4 , а твердження ініціатора клопотання про те, будь-які інші запобіжні заходи не можуть запобігти існуючим ризикам є незрозумілим суду з огляду на бездоказовість таких тверджень і відсутність їх реального зв`язку із фактичними обставинами.

Згідно положень ч.2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку передбаченому главою 18 цього Кодексу, де в ч.5 ст. 199 передбачено, що суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини щодо існування або не зменшення ризику та обставини які перешкоджають завершенню розгляду справи, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Суд знаходить, що в результаті двохмісячного перебування обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, ризик щодо можливості вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 нового злочину, хоч і наявний але зменшився та не відповідає умовам застосування до обвинуваченого виняткового запобіжного заходу, внаслідок відсутності доказів того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе йому запобігти.

Крім того суд зважаючи на фактичні обставини розгляду кримінального провадження, знаходить, що завершити судовий розгляд кримінального провадження на даний час не представляється можливим оскільки по справі тільки призначено підготовче судове засідання.

В непоодиноких рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема і у рішеннях у справах ЄСПЛ «Харченко проти України», «Єлоєв проти України», «Орловський проти України» зазначено, що після спливу певного часу саме лише існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи зобов`язані навести інші підстави для продовжуваного тримання під вартою і такі підстави мають бути чітко зазначені національними судами.

Таким чином зважаючи на вказане суд вважає, що є всі законодавчі підстави для відмови прокурору в задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 та наявні підстави для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на два місяці.

При цьому суд враховує те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання в АДРЕСА_1 , яку він орендує строком на два роки із можливою пролонгацією договору оренди, де він і може перебувати під домашнім арештом, який має бути не цілодобовим оскільки в квартирі він проживає один і турботу про нього може взяти на себе тільки він самий.

Крім цього суд враховує і особу обвинуваченого, який є інвалідом третьої групи загального захворювання. В даний час хворіє і потребує лікування.

Виходячи з цих же міркувань суд знаходить також, що на обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно покласти певні обов`язки пов`язані із прибуттям до суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.177, 178, 181-184, 194, 196, 197, 202, 331, 395 КПК України, суд

постановив:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , відмовити за недоведеністю всіх обставин встановлених в ч.1 ст.194 КПК України.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді не цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, із забороною залишення ним квартири АДРЕСА_3 в нічний період доби з 22 години вечора до 06 години ранку.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 , протягом двох місяців, прибувати до Сторожинецького районного суду Чернівецької області, з визначеною судом періодичністю.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення, а обвинувачений ОСОБА_4 повинен бути негайно звільнений, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання ОСОБА_4 під вартою.

Ухвалу передати для виконання до Державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор» та до ВП № 1 (м.Сторожинець) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області, який повинен негайно поставити на облік ОСОБА_4 і повідомити про це Сторожинецький районний суд Чернівецької області .

Строк дії ухвали рахувати з 06 липня 2023 року.

Головуючий суддя : ОСОБА_8