У Х В А Л А

Справа № 185/4592/23

Провадження № 1-кс/185/1641/23

07 серпня 2023 року м. Павлоград

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 погодженого з прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових за № 0000006 від 24.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України про арешт майна,

в с т а н о в и в:

Суть питання, що вирішується, за чиєю ініціативою воно розглядається

На розгляд слідчого судді надійшло клопотання слідчого СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 погодженого з прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових за № 0000006 від 24.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України про арешт майна .

Клопотання обґрунтоване тим, що під час досудового розслідування вищевказаного кримінального провадження встановлено, що на території м. Павлоград Дніпропетровської області здійснює господарську діяльність ТОВ «Південверстатомаш» (, до 03.02.2023 ТОВ «Южстанкомаш»), місцезнаходження виробничих потужностей знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Пребраженська, 1/11.

Основний вид діяльності у вказаного підприємства, ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення.

Встановлено, що службові особи TOB «Південверстатомаш» () здійснюють керівництво та організацію фінансово - господарської діяльності ООО «Южстанкомаш» (що знаходиться на території рф).

Власником та засновником Товариства з обмеженою відповідальністю "Південверстатомаш", являється громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який також являється керівником та кінцевим бенефіціарним власником товариства з обмеженою відповідальністю «АСІКС ДНІПРО», , та кінцевим бенефіціарним власником Товариства з обмеженою відповідальністю «Західно-Донбаський Науково - Виробничий Центр «Геомеханіка», , діяльність яких взаємопов`язана з провадженням господарської діяльності ТОВ "Південверстатомаш".

26 червня 2023 року ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду (справа № 185/4592/23 провадження № 1-кс/185/1472/23 на вказаний автомобіль - накладено арешт, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, з метою збереження речового доказу, забезпечення можливої спеціальної конфіскації, а також з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Сам автомобіль слідчим СВ до Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області не вилучався.

Проте, слідчим суддею Павлоградського міськрайонного суду справа №185/4592/23, провадження №1-кс/185/1576/23 від 25 липня 2023 року постановлено ухвалу щодо задоволення клопотання адвоката ОСОБА_5 , про скасування арешту на автомобіль марки «RENAULT LODGY», номер кузова VIN: НОМЕР_1 , 2018 року випуску, об`ємом двигуна 1461 см. куб., в частині заборони користування.

Досудовим розслідуванням встановлено, що транспортний засіб - автомобіль марки «RENAULT LODGY», номер кузова VIN: НОМЕР_1 , 2018 року випуску, об`ємом двигуна 1461 см. куб., зареєстровано за ТОВ «Південверстатомаш».

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, передбачену санкцією ч.4 ст.111-1 КК України конфіскацію майна як покарання за цей злочин, а також той факт вказане майно могло набуватися за кошти, отримані незаконним шляхом, а саме в результаті здійснення господарської діяльності у взаємодії з державою агресором, сторона обвинувачення просить накласти арешт, шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування на майно транспортний засіб автомобіль марки автомобіль марки ««RENAULT LODGY», номер кузова VIN: НОМЕР_1 , 2018 року випуску, об`ємом двигуна 1461 см. куб. право власності на який зареєстровано за ТОВ «Півдеверстатомаш».

Встановлені слідчим суддею обставини, і положення закону, якими він керувався

Описана у клопотанні та у повідомленні про підозру фабула, в сукупності з наданими слідчому судді матеріалами, свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.111-1 КК України.

Слід, однак, зауважити, що на цьому етапі провадження слідчий суддя не вирішував тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих відомостей лише визначив, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою (за стандартом «обґрунтованої підозри») для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення (ст. 16 КПК).

Згідно з ч. 1 та п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: (1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; (2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; (3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення: (1) збереження речових доказів; (2) спеціальної конфіскації; (3) конфіскації майна як виду покарання; (4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК у випадку, передбаченому пунктом 3 ч. 2 ст. 170 КПК у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: (1) правову підставу для арешту майна; (2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); (3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); (3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); (4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); (5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; (6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали

Санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються (ч. 1 ст. 59 КК України).

Кримінальний закон не встановлює прямого співвідношення чи обмеження обсягу конфіскації майна як виду покарання із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Покарання у вигляді конфіскації майна, як і будь-яке інше покарання, встановлюється вироком суду. Оскільки на цьому етапі кримінальне провадження ще не розглянуто судом по суті та вирок не постановлений, слідчий суддя не має змоги передбачити ні сам факт його постановлення, ні можливий обсяг конфіскації майна як виду покарання, вказані події на цьому етапі повинні розглядатися лише як вірогідні.

Слідчий суддя звертає увагу, що введення в Україні воєнного стану не є саме по собі підставою для задоволення клопотання про застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, але в сукупності з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.4 ст.111-1 КК України та суспільною необхідністю та важливістю надання відсічі військовій агресії російської федерації, вважає, що таке втручання стосуватиметься виключно конкретного майна, яке може бути конфісковане внаслідок покарання, що вказує на співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Поряд з цим, з огляду на той факт, що даних, які б беззаперечно спростовували, що відсутність заборони користуватись автомобілем марки «RENAULT LODGY», номер кузова VIN: НОМЕР_1 , 2018 року випуску, об`ємом двигуна 1461 см. куб., право власності на який зареєстровано за ТОВ «Південверстатомаш»не призведе до його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі, під час розгляду даного клопотання не встановлено, а тому залишення вказаного транспортного засобу у розпорядженні органу досудового розслідування, не спростовує необхідності забезпечення потреб досудового розслідування, та не створює надмірний тягар для господарської діяльності ТОВ «Південверстатомаш», а тому вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як заборона користування ним не порушуватиме право власності на нього та є виправданим інтересами досудового розслідування втручанням у права власника.

Під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинно здійснюватися згідно із законом, воно повинно мати легітимну мету та бути необхідним у демократичному суспільстві.

Щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження та виправданості потреб досудового розслідування у втручанні у права і свободи особи

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК).

На переконання слідчого судді, на цьому етапі досудового розслідування, накладення арешту на майно, є необхідним для виконання вищенаведеного завдання кримінального провадження щодо захисту держави від кримінальних правопорушень.

Такий арешт пов`язаний з втручанням у право особи на власність, що є складовою права на мирне володіння своїм майном (передбачене у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Водночас, на переконання слідчого судді, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права особи, оскільки є необхідним і пропорційним до законної мети, що переслідується - нагальної суспільної потреби у протидії корупційним кримінальним правопорушенням.

Слідчий суддя дійшов висновку, що цей суспільний інтерес при врівноважуванні повинен отримати більшу вагу, тоді як інтерес осіб, що полягає у можливості володіти своїм майном, має порівняно меншу вагу.

За встановлених розглядом клопотання обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що накладення арешту на транспортний засіб автомобіль «RENAULT LODGY», номер кузова VIN: НОМЕР_1 , 2018 року випуску, об`ємом двигуна 1461 см. куб. право власності на який зареєстровано за ТОВ «Південверстатомаш» є виправданим та таким, що переслідує правомірну мету, тому в частині заборони користування автомобілем оскільки матеріалами клопотання підтверджено той факт вищевказаний автомобіль визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому заборона користування з метою забезпечення збереження речових доказів (що може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження) є доцільною.

Що стосується заявлених органом досудового розслідування вимог про накладення арешту в частині заборони відчуження та розпорядження, в цій частині клопотання задоволенню не підлягає, оскільки в цій частині захід забезпечення кримінального провадження залишався незмінним.

З цих підстав, керуючись статтями 170 173, 371, 372, 375, 376 КПК, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 погодженого з прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових за № 0000006 від 24.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт шляхом заборони користування автомобілем марки «RENAULT LODGY», номер кузова VIN: НОМЕР_1 , 2018 року випуску, об`ємом двигуна 1461 см. куб., право власності на який зареєстровано за ТОВ «Південверстатомаш».

В задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Арешт майна може бути скасований в порядку, передбаченому ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1