Справа № 359/4680/23
Провадження № 1-кп/359/489/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2023 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду кримінальне провадження № 0000337, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.04.2023 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чемер Козелецького району Чернігівської області, громадянина України, українця, офіційно працевлаштованого, з середньо освітою, неодруженого, раніше не судимого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , та проживаючого в АДРЕСА_2 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення - проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, тобто скоїв умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, за наступних обставин.

Так, 08.04.2023 року, приблизно о 19 год. 00 хв., ОСОБА_5 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_4 та її малолітнім сином ОСОБА_6 перебували за місцем свого спільного проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Під час спілкування у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розпочався словесний конфлікт на ґрунті того, що ОСОБА_5 ображав її сина - ОСОБА_6 . У ході конфлікту у ОСОБА_5 виник протиправний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

У цей час та місці, реалізовуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, підійшов до ОСОБА_4 та схопив її за волосся після чого смикнув за них, від чого потерпіла впала на підлогу. Далі ОСОБА_5 почав наносити хаотичні удари кулаками та ногами потерпілій по різним частинам тіла, а саме - голові, рукам, животу, поясниці, спині, сідницям, лопаткам та ногам, внаслідок чого потерпілій було нанесено не менше двадцяти ударів, після чого ОСОБА_5 зупинився та пішов до ванної кімнати.

Скориставшись моментом, що ОСОБА_5 немає поряд, потерпіла ОСОБА_4 сіла на диван, де на той момент перебував її малолітній син ОСОБА_6 , зателефонувала своїй знайомій для того, щоб попросити допомоги. Почувши це, ОСОБА_5 вийшов з ванної кімнати, взяв до рук військовий ремінь, підійшов до дивану та наніс потерпілій ОСОБА_4 один удар ременем в область лівого передпліччя та ще три хаотичні удари по ногам.

Внаслідок своїх протиправних дій, ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді синця правого плечового суглобу, 6 сінців правого плеча, 5 синців лівого плеча, 5 синців лівого передпліччя, синця в області лівої лопатки, синця в області поясниці, синця в області правого гомілко-ступного суглобу, синця правої гомілки, 5 синців лівої сідниці, синця в області живота, синця в області грудної клітки, які, згідно «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинено дії, які полягають в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Доказами вчинення указаного кримінального правопорушення, є особисті покази ОСОБА_5 надані ним в судовому засіданні.

З урахуванням позиції обвинуваченого, думки прокурора та потерпілої, суд в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення, крім допиту обвинуваченого, - а саме допиту свідків, дослідження доказів обвинувачення, зважаючи на те, що учасниками судового провадження обставини кримінального правопорушення не оспорювались.

Обвинувачений визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, щиро розкаявся, фактичні обставини не оспорює та у судовому засіданні надав пояснення щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які відповідали зазначеним в обвинувальному акті та пред`явленому обвинуваченні.

Щодо обставин вчинення кримінального правопорушення повідомив, що 08.04.2023 року, приблизно о 19:00 год., він разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_4 та її малолітнім сином ОСОБА_6 перебували за місцем свого спільного проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Під час спілкування між ним та ОСОБА_4 розпочався словесний конфлікт на ґрунті того, що він ображав ОСОБА_6 . Далі, він підійшов до ОСОБА_4 та схопив її за волосся після чого смикнув за них, від чого вона впала на підлогу. Далі почав наносити хаотичні удари кулаками та ногами ОСОБА_4 по різним частинам тіла, а саме - голові, рукам, животу, поясниці, спині, сідницям, лопаткам та ногам. Внаслідок чого він їй наніс не менше двадцяти ударів, після чого він зупинився та пішов до ванної кімнати. Скориставшись моментом, що його немає поряд, ОСОБА_4 зателефонувала своїй знайомій для того, щоб попросити допомоги. Почувши це, він вийшов з ванної кімнати, взяв до рук військовий ремінь, підійшов до дивану та наніс ОСОБА_4 один удар ременем в область лівого передпліччя та ще три хаотичні удари по ногам.

У цьому зв`язку у суду не виникало сумніву в істинності та правдивості показів обвинуваченого, а тому суд має можливість прийняти рішення про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення з урахуванням показів останнього.

Крім того, судом досліджено докази обвинувачення, що характеризують особу обвинуваченого та речові докази у кримінальному провадженні.

Інші докази судом не досліджувались, зважаючи на позицію сторін кримінального провадження.

Зміни обвинувачення, визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, а підстав для цього не встановлено.

З урахуванням наведеного, показів обвинуваченого, оцінюючи досліджені докази, суд вважає, що ОСОБА_5 дійсно вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, внаслідок чого у суду відсутні сумніви щодо притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за указаним кримінальним законом.

Злочин вчинено за обставин, наведених в обвинувальному акті. Доказів зворотного в суді не здобуто.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Таку кваліфікацію дій обвинуваченого суд вважає правильною.

Так, ОСОБА_5 вчинив дії, внаслідок яких ОСОБА_4 зазнала тілесні ушкодження. В момент їх заподіяння були порушені анатомічні цілісності тканини, але це не спричинило короткочасного розладу здоров`я та незначної стійкості втрати працездатності. За цією ознакою тілесні ушкодження вважаються легкими. Між діями обвинуваченого та наслідками, спричиненими ОСОБА_4 , існує безпосередній причинно-наслідковий зв`язок. ОСОБА_5 усвідомлював суспільно небезпечний характер вчинених ним дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання. Це свідчить про наявність в діях обвинуваченого прямого умислу. Вчинений злочин є закінченим, обвинувачений досяг віку з якого наступає кримінальна відповідальність.

З огляду на це, суд дійшов до переконання, що ОСОБА_5 повинен бути засуджений: за ч.1 ст.125 КК України, за умисне заподіяння потерпілій легких тілесних ушкоджень .

Суд враховує, що обтяжуючих відповідальність обставин, визначених ст. 67 КК України, не встановлено.

Щодо наявності пом`якшуючих відповідальність ОСОБА_5 обставин, суд, відповідно до ст. 66 КК України, відносить щире каяття.

Зазначені обставини прокурором під сумнів не поставлені, а тому суд їх також враховує при прийнятті рішення щодо тяжкості обрання покарання ОСОБА_5 .

За змістом ст. 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

В той же час, необхідність призначення ОСОБА_5 покарання в порядку ст. 69 КК України, судом не встановлено.

При призначенні міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, що ОСОБА_5 є військовослужбовцем військової служби за контрактом, який відповідає займаній посаді, за місцем проходження військової служби обвинувачений характеризується посередньо, має відповідну військову спеціальність. Також, ОСОБА_5 раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

За визначеннями ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_5 , і передбачене ч.1 ст. 125 КК України, є проступком, оскільки передбачає покарання до одного року виправних робіт.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та його відношення до скоєного, та підстави для визначення самого виду покарання.

При призначенні покарання за скоєне ОСОБА_5 , суд враховує мету покарання та те, що останнє є заходом примусу, що застосовується від імені держави відносно особи, яка вчинила кримінально каране діяння. Така мета полягає, окрім наявності відповідальності за скоєне, також у виправленні особи та запобіганні вчиненню нових злочинів.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді штрафу у відповідному розмірі. Дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів. Обмежень для застосування такого виду покарання судом не встановлено, оскільки ОСОБА_5 , зважаючи на свій матеріальний стан має можливість його виконати.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженню відсутні, про них не зазначив і прокурор в ході судового розгляду.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Як встановлено судом, відносно ОСОБА_5 на досудовому розслідуванні, як і під час судового розгляду, запобіжний захід не обирався, підстави для його обрання, на думку суду, відсутні.

На підставі викладеного та ст.ст.65-66, ч.1 ст.125 КК України, та керуючись ст.100, ст. 318, ч.3 ст.349, ст.ст. 342-351, 358, 363-368 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Засуджений ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ), зобов`язаний сплатити суму штрафу на рахунок Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК у Київській області; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37955989; банк отримувач: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA0010103; код класифікації доходів: 21081100).

Речовий доказ в кримінальному провадженні після набрання вироком суду законної сили: диск DVD-RW із відеозаписами - залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000337, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.04.2023 року.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку - після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілій.

Суддя ОСОБА_1