Справа № 216/8115/21
Провадження № 1-кп/216/321/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2023 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 кримінальне провадження № 0001337 від 04 листопада 2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Зеленодольська Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянки України, яка має професійно-технічну освіту, офіційно не працює, незаміжня, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, стосовно яких позбавлена батьківських прав, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судима:

- 13.02.2017 року вироком Балаклійського районного суду Харківської області за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік та на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік;

- 05.12.2018 року вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць, звільнена 05.12.2018 року в залі суду за відбуттям покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачена ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

03 листопада 2021 року о 16.55 год. ОСОБА_3 прибула до магазину «Єва» № 61 ТОВ «РУШ», що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Центрально-Міський район, просп. Поштовий, буд. № 20/1. Перебуваючи в приміщенні вказаного магазину в період з 16.56 год. до 17.07 год. ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний намір на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, упевнившись у відсутності свідків-очевидців та переконавшись у відсутності уваги з боку продавців, шляхом вільного доступуз торгівельного прилавку продажу хімії таємно викрала капсули для прання ТМ «Persil» у кількості 48 штук в одному пакеті вартістю 359 грн і капсули для прання ТМ «Arіel» у кількості 45 штук в одному пакеті вартістю 327 грн 63 коп. Далі ОСОБА_3 перейшла до іншого відділу, де зняла з упаковок стікери та поклала викрадене до своєї жіночої сумки, після чого пройшла через рамку «антикрадій», не здійснивши розрахунку за вказаний товар, і намагалась піти з місця вчинення кримінального правопорушення, але була зупинена при виході працівником магазину, не вчинивши всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, у результаті чого не змогла довести свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від її волі. Таким чином, ОСОБА_3 намагалась завдати потерпілому ТОВ «РУШ» майнової шкоди в розмірі 686 грн 63 коп.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 винною себе у вчиненні інкримінованого злочину визнала повністю й дала суду такі показання. 03 листопада 2021 року близько 17.00 год. вона, перебуваючи в магазині «Єва», розташованому на проспекті Поштовому, 20/1 у м. Кривому Розі, через відсутність коштів вирішила вкрасти капсули для прання, які поклала в свою сумку та пішла до виходу з магазину, не сплативши за них. Її зупинила працівниця магазину та запитала про наявність у неї несплаченого товару. Вона зізнавалась про наявність такого, після чого працівниця магазину викликала працівників поліції.

Водночас обвинувачена зазначила, що в обвинувальному акті всі обставини викладені правильно та повністю відповідають дійсності, будь-яких заборонених методів під час досудового розслідування, у тому числі фізичного й психологічного тиску, до неї не застосовувалось.

Давши такі детальні показання, обвинувачена ОСОБА_3 просила суд не досліджувати зібрані в матеріалах справи докази, оскільки вона всі фактичні обставини кримінального провадження визнає повністю та не оспорює їх.

При ухваленні вироку обвинувачена ОСОБА_3 просила суд врахувати, що вона беззастережно визнає себе винуватою у вчиненні інкримінованого їй злочину за викладених вище обставин і кваліфікації, щиро кається в скоєному, шкодує про свій негативний вчинок та вважає справедливим покарання, яке їй просила призначити прокурор.

Представник потерпілого ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву, в якій просив провести судовий розгляд за його відсутності та призначити обвинуваченій покарання на розсуд суду, одночасно повідомивши про відсутність наміру пред`являти цивільний позов, оскільки майнова шкода відшкодована повністю й претензій до обвинуваченої не має.

За таких обставин суд, заслухавши думку учасників судового провадження, визнав за можливе з`ясувати всі обставини справи під час судового розгляду за відсутності представника потерпілого відповідно до положень ст. 325 КПК України.

Ураховуючи зазначену вище позицію обвинуваченої та згоду прокурора на скорочений порядок дослідження доказів, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів, що характеризують її особу, а також стосовно процесуальних питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку. Перед визначенням такого порядку дослідження доказів судом було детально з`ясовано, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, зокрема щодо часу, місця, обстановки, способу вчинення та наслідків, форми вини, мотиву й мети та інших обставин вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення. При цьому суд взяв до уваги, що обвинувачена систематично та послідовно протягом усього часу розгляду справи безумовно визнавала всі обставини справи й погоджувалась з кваліфікацією вчиненого нею діяння, її показання є чіткими, мають логічний характер, об`єктивно узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підстав для самообмови не встановлено, тому сумнівів у її волевиявленні не виникло. Переконавшись у добровільності та істинності позиції обвинуваченої й прокурора, судом було змістовно роз`яснено останнім, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на наведене, оскільки фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені правильно, повністю підтверджуються обвинуваченою та беззаперечно нею визнаються, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 за висунутим обвинуваченням доведена в судовому засіданні поза будь-яким розумним сумнівом.

За встановлених обставин суд кваліфікує зазначені дії обвинуваченої ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання, яке має бути призначено обвинуваченій ОСОБА_3 , суд відповідно до статей 50, 65-68 КК України виходить із меж, установлених у санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчиненого діяння, ступінь здійснення кримінально протиправного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинено діяння, яке згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

При цьому обвинувачена ОСОБА_3 , 22 жовтня 1990 року, раніше судима за вчинення аналогічних злочинів, офіційно не працює, незаміжня, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем мешкання характеризується посередньо, під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебувала й не перебуває (а.к.п. 83-102).

Разом з тим суд бере до уваги, що фактично потерпілому ТОВ «РУШ» шкоди злочином не завдано, оскільки майно повернуто власнику.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_3 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає її щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, при призначенні покарання суд враховує фактичні обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчиненого діяння, ступінь здійснення кримінально протиправного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця, спосіб його вчинення та мотиви, обстановку вчинення злочину та його наслідки, ставлення обвинуваченої до скоєного, дані про її особу, зокрема, вік, стан здоров`я, наявність попередніх судимостей, відсутність офіційної роботи та родини, перебування на її утриманні двох малолітніх дітей, задовільну характеристику за місцем проживання, не перебування на обліках, наявність однієї пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючих обставин, відсутність у потерпілого матеріальний претензій до обвинуваченої внаслідок повернення майна, а також думку представника потерпілого про призначення останній покарання на розсуд суду.

З огляду на наведене, ураховуючи всі зазначені вище обставини в їх сукупності, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку, що для досягнення мети покарання, виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень останній необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, оскільки більш м`який вид покарання не зможе досягнути його мети.

При цьому, зважаючи на характер і ступінь тяжкості вчиненого діяння, яке є нетяжким злочином, перед і пост кримінальну поведінку обвинуваченої ОСОБА_3 , яка має постійне місце проживання, утримує двох малолітніх дітей, на обліках не перебуває, беззаперечно визнає свою вину, дійсно щиро розкаялась і шкодує про свій вчинок, тобто наявність такої сукупності обставин, яка істотно знижує ступінь суспільної небезпеки обвинуваченої та із достатньою переконливістю свідчить про позитивну перебудову її свідомості й реальну можливість виправлення без відбування призначеного покарання, а також взявши до уваги думку прокурора про доцільність застосування в даному випадку положень ст. 75 КК України, суд вважає за необхідне на підставі цієї норми кримінального закону звільнити обвинувачену від відбування покарання з випробуванням, але в умовах здійснення належного контролю за її поведінкою й виконанням покладених на неї судом обов`язків під час такого звільнення, а також застосуванням протягом іспитового строку соціально-виховних заходів, необхідних для її виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень у майбутньому.

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що саме таке покарання буде справедливим та адекватним характеру вчиненого діяння, його небезпечності й даним про особу винної, а також необхідним і достатнім для того, щоб обвинувачена ОСОБА_3 належною поведінкою протягом іспитового строку довела своє виправлення.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченої ОСОБА_3 слід стягнути на користь держави 686 грн 48 коп. документально підтверджених процесуальних витрат на залучення експерта (а.к.п. 48).

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_3 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення цього вироку.

Речові докази, а саме:

- капсули для прання ТМ «Persil» і ТМ «Arіel», - вважати повернутими власнику згідно з розпискою представника потерпілого ОСОБА_5 (а.к.п. 30);

- решту речових доказів і документів залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 686 (шістсот вісімдесят шість) грн 48 коп. процесуальних витрат на залучення експерта.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1