Справа № 931/428/22
Провадження № 1-кп/931/20/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2023 року смт. Локачі

Локачинський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000296 від 15 червня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, непрацюючого, одруженого, учасника бойових дій, раніше судимого, зокрема:

- 10.08.2022 Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч.4 ст.407 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 14.06.2022 року, близько 22 години, в смт. Локачі (Локачинської ОТГ) Володимирського району Волинської області, знаходячись у квартирі АДРЕСА_3 , керуючись метою заподіяння шкоди здоров`ю іншої особи, усвідомлюючи значення, суспільно-небезпечний характер власних дій та передбачаючи їх наслідки, умисно наніс металево-пластиковою милицею (підлокітником) численні удари по тулубу та в ділянку правого передпліччя ОСОБА_6 , внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: забійні рани голови, синців правого плеча, тулуба, садна вушної раковини, гематоми тулуба та уламкового позасуглобового перелому проксимальної фаланги 4, 5 пальців, головки 5 п`ясної кістки лівої кисті зі зміщенням відламків, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я та не були небезпечними для життя в момент заподіяння.

Крім того, продовжуючи свої дії та знаходячись всередині квартири АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 , усвідомлюючи значення, суспільно-небезпечний характер власних дій та передбачаючи їх наслідки, умисно наніс металево-пластиковою милицею (підлокітником) численні удари по тулубу та в ділянку правого передпліччя ОСОБА_7 , внаслідок чого спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді: множинних синців та підшкірних гематом м`яких тканин грудної клітки, множинних синців та підшкірні гематоми м`яких тканин стінок живота, які відносяться до легких тілесних ушкоджень; різано - рваної рани правого плеча, які відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я та заритого перелому правої променевої кістки у типовому місці без зміщення уламків, закритого перелому 5 п`ясної кістки без зміщення уламків, закритого перелому проксимальної фаланги 2 пальця правої кисті без зміщення уламків, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я та не були небезпечними для життя в момент заподіяння.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується в умисному спричиненні середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання повторно не з`явилася, до суду подала заяву про слухання справи за її відсутності, оскільки не має фізичної можливості самостійно рухатися, що стверджується заключенням №26 лікарсько-консультативної комісії.

Зважаючи на те, що потерпіла, будучи неодноразово повідомлена про день та час розгляду справи, в судові засідання не з`являлася, що суду надійшла відповідна заява, суд у відповідності до вимог ст. 325 КПК України та принципу диспозитивності, визначеним в ст. 26 КПК України, вважає за можливе провести судове засідання у відсутності потерпілої.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та показав, що 14 червня 2022 року у нього відбувся конфлікт з сином потерпілої, який є колишнім чоловіком його дружини. В той день вони з ОСОБА_8 сильно посперечалися, він спровокував його і, будучи на підпитку, вирішив з`ясувати з ним стосунки. Пішов до квартири ОСОБА_8 , двері були не закриті, взяв милицю. Потім вдарив ОСОБА_6 по голові і по руці, думаючи, що це ОСОБА_8 . Далі, не контролюючи себе, почав бити ОСОБА_7 , кількість ударів не пам`ятає, розтрощив холодильник. Після цього пішов, нічого не чіпаючи. Цивільний позов не визнає, відшкодував вартість лікування ОСОБА_7 , хотів попросити в неї пробачення, але вона не йде на контакт. Вважає, що завдав їй моральної шкоди, але не в заявленій сумі. Готовий відшкодувати вартість холодильника та милиці, які пошкодив. Кається у вчиненому, готовий понести покарання, призначене судом.

Окрім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість у встановленому судом обвинуваченні повністю доводиться дослідженими в ході судового розгляду доказами.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що приблизно рік тому, точної дати не пам`ятає, ввечері прийшов у гості до ОСОБА_7 , сиділи на кухні. Неочікувано до квартири увірвався ОСОБА_4 і вдарив його милицею спочатку по голові, а потім по руці. Далі нічого не пам`ятає, бо втратив свідомість. Коли прийшов до тями, то побачив, що ОСОБА_7 лежала в кутку з травмами: зломана рука, синці, а також побачив розстрощений холодильник. Не бачив чи обвинувачений бив ОСОБА_7 , так як був без свідомості. Його забрали до лікарні, де зашили рани на голові та наклали гіпс. Обвинувачений попросив у нього пробачення, завдану шкоду не відшкодовував. Вважає, що ОСОБА_4 слід застосувати покарання без ізоляції від суспільства.

Окрім того:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.06.2022 року підтверджується факт звернення потерпілої ОСОБА_7 до правоохоронних органів з приводу нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_4 та вчинення погрому у квартирі (а.к.п. 178);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.06.2022 року підтверджується факт звернення потерпілого ОСОБА_6 до правоохоронних органів з приводу нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_4 (а.к.п. 181);

- протоколом огляду місця події від 15.06.2022 року з фототаблицями до нього, яким зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення, виявлено розтрощену милицю, пошкоджені вікно, холодильник, телевізор та DVD плеєр знаходяться на підлозі. (а.к.п. 184);

- висновком експерта № 93 від 08 серпня 2022 року, з якого вбачається, що на тілі ОСОБА_7 , згідно даних, виявлених в наданій медичній документації, було виявлено тілесні ушкодження: множинні синці та підшкірні гематоми м`яких тканин грудної клітки, множинні синці та підшкірні гематоми м`яких тканин стінок живота, різано-рвана рана правого плеча, закритий перелом правої променевої кістки у типовому місці без зміщення уламків, закритий перелом 5 п`ястної кістки без зміщення уламків, закритий перелом проксимальної фаланги 2 пальця правої кисті без зміщення уламків, підшкірні гематоми правого плеча та передпліччя. Дані тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок контактів з тупими, твердими предметами, з обмеженою контактною поверхнею, в тому числі й з милицею, та відносяться до категорій: множинні синці та підшкірні гематоми м`яких тканин грудної клітки, множинні синці та підшкірні гематоми м`яких тканин стінок живота, підшкірні гематоми правого плеча та передпліччя - легких тілесних ушкоджень, різано-рвана рана правого плеча - легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, закритий перелом правої променевої кістки у типовому місці без зміщення уламків, закритий перелом 5 п`ястної кістки без зміщення уламків, закритий перелом проксимальної фаланги 2 пальця правої кисті без зміщення уламків тілесних ушкоджень - середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалості розладу здоров`я та не були небезпечними для життя в момент спричинення. Найвірогідніше, що між тілом підекспертної та травмуючими предметами відбулось більше як 4 (чотири) контакти. (а.к.п. 202-204);

- висновком експерта № 54 від 16 червня 2022 року, з якого вбачається, що на тілі ОСОБА_6 , згідно даних, огляду та виявлених в наданій медичній документації, виявлено тілесні ушкодження: забійні рани голови, синці правого плеча, тулуба, садно вушної раковини, гематома тулуба, уламковий позасуглобовий перелом проксимальної фаланги 4,5 пальців, головки 5 п`ясткової кістки лівої кисті із зміщенням відламків, які могли утворитись внаслідок контактів з тупими твердими предметами, з обмеженою контактною поверхнею, в тому числі й милицею, та відносяться до категорій: синці, садно - легких тілесних ушкоджень, гематома та забійні рани - легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, уламковий позасуглобовий перелом проксимальної фаланги 4,5 пальців, головки 5 п`ясткової кістки лівої кисті із зміщенням відламків тілесних ушкоджень - середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалості розладу здоров`я та не були небезпечним для життя в момент заподіяння (а.к.п. 205-206).

- висновком судово-психіатричного експерта №223 від 09.09.2022 року, встановлено, що ОСОБА_4 в період скоєння інкримінованих йому протиправних дій, не виявляв ознак хронічного психічного захворювання, недоумства чи тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, перебував у стані простого ускладненого алкогольного сп`яніння і за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Внаслідок цього ОСОБА_4 може бути визнаний осудним. В даний час ОСОБА_4 на будь-яке психічне захворювання не страждає. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 не потребує (а.к.п. 207-209).

Із врахуванням зазначеного, суд оцінивши зібрані на досудовому провадженні та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України повністю доведена в ході судового розгляду.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у нанесенні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але такого, що спричинило тривалий розлад здоров`я, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого є вчинення ним кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Крім того, суд враховує думку потерпілого ОСОБА_6 , який просив застосувати до обвинуваченого покарання без ізоляції від суспільства.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, є особою молодого віку, одружений, має постійне місце проживання, відомості про його офіційне працевлаштування відсутні, є учасником бойових дій, у лікаря нарколога на обліку не перебуває, разом з тим проходив стаціонарне лікування у психіатричному відділенні КП «Володимир - Волинське територіальне об`єднання», негативно характеризується.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, наслідки вчиненого діяння для здоров`я потерпілих, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст. 50 КК України, обираючи серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_4 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді обмеження волі ближче до мінімальної межі.

При цьому, суд не вбачає підстав для призначення покарання у виді виправних робіт, з огляду на положення ст.57 КК України, оскільки обвинувачений не працює, а покарання у виді позбавлення волі, на переконання суду, є надто суворим.

Окрім того, суд не вбачає підстав для застосування ст. 69, 75 КК України, з огляду на процесуальну поведінку обвинуваченого у ході розгляду кримінального провадження, та небажання у добровільному порядку в повному обсязі відшкодувати заподіяну шкоду потерпілій.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 серпня 2022 року визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнено від відбування покарання із встановленням іспитового строку 1 рік (а.к.п. 213-21).

Згідно із частиною 4 статті 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку, у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

У постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 15 лютого 2021 року у справі №760/26543/17 касаційний суд з огляду на неоднаковість застосування частини 4 статті 70 КК України визначив порядок визначення покарання та надав правовий висновок, згідно з яким, якщо до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, вироком застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, а надалі встановлено, що вона винна у вчинені інших кримінальних правопорушень, які вчинено до постановлення цього вироку, у таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись залежно від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена на підставі статті 75 КК України, на час ухвалення нового вироку і яке рішення приймає суд під час ухвалення нового вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У разі, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою закону силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення частини 4 статті 70 КК України щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовується, а кожний вирок - попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий вирок за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально, виконуються самостійно.

За наведених обставин, вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 серпня 2022 року відносно ОСОБА_4 належить виконувати самостійно.

У кримінальному провадженні до початку судового розгляду справи по суті потерпілою ОСОБА_7 (цивільним позивачем) було пред`явлено позов до обвинуваченого ОСОБА_4 (цивільного відповідача) про стягнення майнової шкоди у розмірі 100000,00 грн та моральної шкоди в розмірі 200000,00 грн (а.к.п. 64-70).

Свої вимоги потерпіла обґрунтовує тим, що із відповідача слід стягнути вказану суму майнової шкоди, оскільки саме внаслідок його протиправних дій було пошкоджено належне їй майно на суму, яку заокруглює до 80000 грн, а також вона була змушена оплачувати лікування, медичні обстеження, на що понесла витрати у розмірі близько 20000 грн. Крім того, її психологічному, душевному здоров`ю діями відповідача була завдана непоправна шкода, наслідки його протиправних дій не зможе забути до кінця життя. Тому вважає, що для здійснення правосуддя над останнім, проведення справедливої сатисфакції з нього необхідно стягнути моральну шкоду у вказаному розмірі. Зазначає, що ОСОБА_4 жодним чином не намагався відшкодувати завдану їй шкоду та не вибачився за вчинені дії.

Вирішуючи цивільний позов, суд виходить з наступного.

У відповідності з приписами ст.127 КПК України підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення.

Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно приписів ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до норм ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Статті 1166, 1167 ЦК України, регламентують підстави відповідальності за завдану майнову шкоду та моральну шкоду.

За приписами ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Проте, на підставі ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Щодо вартості знищеного майна ОСОБА_4 на суму 80000 грн, цивільний позивач зазначає, що чеки, які підтверджують вартість майна у неї не збереглися, кошти на проведення відповідних ремонтних робіт оплачувалися безпосередньо після їх виконання, у зв`язку із чим приблизну вартість знищеного майна підтверджує роздруківками із інтернет-магазинів.

Суд, вважає за необхідне зазначити, що обов`язок доведення розміру завданої матеріальної шкоди покладається на потерпілу (цивільного позивача), а тому, надаючи оцінку вказаним вище доказам, такі не приймаються до уваги, оскільки пошкодження всього майна, вказаного потерпілою ОСОБА_7 у цивільному позові, не підтверджується протоколом огляду місця події від 15.06.2022, який наявний в матеріалах справи, а вартість пошкодженого майна, яке зазначено в даному протоколі, не підтверджено висновками товарознавчої експертизи або чеками.

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди визнав лише в частині стягнення вартості за пошкоджений холодильник, милицю та зазначив, що витрати на лікування відшкодував.

У зв`язку з цим, суд вважає, що цивільний позов потерпілої у частині стягнення з обвинуваченого вказаної вище майнової шкоди не є в повній мірі обґрунтованим, оскільки спричинена матеріальна шкода не підтверджена належними та допустимими доказами, тому цивільний позов в цій частині необхідно задовольнити частково та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 вартість холодильника в розмірі 16170 грн. та милиці 450 грн.

Під час судового розгляду об`єктивно встановлено, що шкода здоров`ю та майну потерпілої спричинена обвинуваченим ОСОБА_4 . Із довідки-розрахунку про відшкодування затрат на лікування у КП «Володимир-Волинське ТМО» від 15.07.2022 року № 1377/10-2 22, вбачається, що загальна сума, яка підлягає відшкодуванню складає 4678,85 грн (а.к.п. 198). Вказану суму ОСОБА_4 сплатив, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0..1 від 28.09.2022 року (а.к.п. 201). Потерпілою не надано належних та допустимих доказів щодо витрат понесених на лікування на суму 20000 гривень. Долучені до позовної заяви копії лікарняних виписок наведену суму не підтверджують.

Щодо визначення розміру моральної шкоди, суд враховує, що дії обвинуваченого спричинили потерпілій душевні хвилювання, фізичний біль, щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, негативні постійні переживання, страх, стрес, тривогу та необхідність лікування.

На підставі ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також її ділової репутації. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.

Враховуючи все вищевикладене, те, що у даному кримінальному провадженні доведено вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України і внаслідок його дій потерпілій ОСОБА_7 завдано моральні та фізичні страждання. Вказані обставини призвели до погіршення її морального та фізичного здоров`я. Розмір заподіяної потерпілій моральної шкоди суд визначає враховуючи характер скоєного обвинуваченим злочину, обставини, за яких було заподіяно моральну шкоду, ступінь його вини та матеріальне становище, глибину фізичних та моральних страждань потерпілої, їх характер. Враховуючи засади розумності, справедливості та пропорційності, суд вважає, що заявлений потерпілою цивільний позов в частині стягнення на її користь моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, а саме в сумі 30000 грн.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Питання речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України, а скасування арешту майна відповідно до вимог ст. 174 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 366-368, 371, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 серпня 2022 року щодо обвинуваченого ОСОБА_4 виконувати самостійно.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 завдану майнову шкоду в розмірі 16620 (шістнадцять тисяч шістсот двадцять) грн та моральну шкоду у розмірі 30000 (тридцять тисяч) грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22 червня 2022 року на три частини милиці (підлокітник), котрі належать ОСОБА_7 - скасувати.

Речові докази:

- розтрощену на три частини милицю (підлокітник), що знаходиться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Володимир-Волинського РВП у Волинській області повернути власнику ОСОБА_7 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Локачинський районний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Локачинського районного суду ОСОБА_1