справа № 619/2212/23
провадження № 1-кп/619/160/23
ВИРОК

іменем України

19 травня 2023 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду в м. Дергачі у спрощеному порядку кримінальне провадження №0000024 у відношенні обвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дорошівка, Ямпільського району Сумської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:

05 травня 2023 року близько 18 години 30 хвилин, ОСОБА_3 знаходячись в стані алкогольного сп`яніння в приміщенні житлового будинку домоволодіння ОСОБА_4 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де, після спільного вживання спиртних напоїв, в ході бесіди з останнім, завідомо знаючи, що у володінні ОСОБА_4 мається мобільний телефон марки «НUАWЕІ» моделі «Р 20 lite», при цьому маючи прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна та заздалегідь не плануючи повертати майно власнику, зловживаючи довірою співрозмовника, виниклої за час їх тривалого знайомства, під приводом здійснення термінового телефонного дзвінка, попрохав у ОСОБА_4 належний йому мобільний телефон марки «НUАWЕІ» моделі «Р 20 lite» 4GВ RАМ 64 GВ ROМ, серійний номер: НОМЕР_1 , номери ІМЕІ: НОМЕР_2 ; 2) НОМЕР_3 та отримавши від нього даний пристрій у короткострокове тимчасове користування, тобто виключно для здійснення телефонної розмови, імітуючи телефонну розмову, повідомив ОСОБА_4 , що через низький рівень сигналу не чути співрозмовника і для пошуку кращого рівня сигналу мобільного зв`язку йому необхідно вийти з приміщення на подвір`я, після чого, вийшов з будинку у двір, де зникнувши з поля зору ОСОБА_4 , який продовжував знаходитися у кімнаті даного будинку та впевнившись в тому, що останній не спостерігає за його діями, сховав до карману свого одягу належний ОСОБА_4 телефон, тим самим зловживаючи довірою заволодів мобільним телефоном марки «НUАWЕІ» моделі «Р 20 lite» 4GВ RАМ 64 GВ ROМ,, серійний номер: НОМЕР_1 , номери ІМЕІ: 1) НОМЕР_2 ; 2) НОМЕР_3 , вартістю 2497 гривень 50 копійок, після чого з місця вчинення кримінального проступку зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_4 , згідно з висновком судової товарознавчої експертизи № 2159 від 10 травня 2023 року, майнову шкоду у розмірі 2497 гривень 50 копійок.

На підставі викладеного, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство)

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинуваченим ОСОБА_3 , представленим захисником ОСОБА_5 подано заяву, згідно якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку.

Потерпілим ОСОБА_4 подано заяву, згідно якої він не заперечує проти розгляду обвинувального акту без його участі у спрощеному порядку.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII.

Законом №2617-VIII внесено зміни до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 12 КК України (в редакції від 1 липня 2020 року) визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Частиною 2 статті 12 КК України визначено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , є кримінальним проступком.

Частиною 1 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечує проти такого розгляду.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Статтею 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.190 КК України заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство)

При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, що витікає з положень ч. 2 ст. 50 КК України.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Враховуючи дані про ОСОБА_3 , який на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий в силу ст.89 КК України, враховуючи обставину, яка пом`якшує покарання, якою відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття у вчиненому, враховуючи обставину яка є обтяжуючою, покарання відповідно до ст.67 КК України скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння , суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції статті у виді обмеження волі з застосуванням ст.ст.75,76 КК України.

Керуючись ст.ст.381, 382, 394 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначити йому покарання

в виді двох років обмеження волі

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 від призначеного покарання звільнити з іспитовим терміном в два роки.

Згідно вимог ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Речовий доказ: коробку з-під мобільного телефону з надписами: «HUAWEI Р20 lite (ANE- LX1) Klein Blue 4/64 GB», серійний номер: НОМЕР_1 , номери ІМЕІ:

1) НОМЕР_2 ; 2) НОМЕР_3 та мобільний телефон марки «HUAWEI» моделі «Р20 lite (ANE-LX1)», пам`ять 4GB RAM 64 GB ROM, серійний номер: НОМЕР_1 , номери ІМЕІ: 1) НОМЕР_2 ; 2) НОМЕР_3 повернути власнику ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

У відповідності до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1