Справа № 761/9268/23
Провадження № 1-кс/761/6263/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000158 від 09.09.2022,

ВСТАНОВИЛА:

17 березня 2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва звернулась слідчий у кримінальному провадженні - старший слідчий СВ Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, ОСОБА_3 , з клопотанням, погодженим прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000158 від 09.09.2022, про арешт майна, яке належить підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_6 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 27 липня 1995 року №2248.

Зі змісту клопотання слідчого та долучених до нього додатків вбачається, що у провадженні слідчого відділу Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві перебуває кримінальне провадження №0000158 від 09.09.2022 за ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

В своєму клопотанні слідчий зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді заступника начальника управління, начальника відділу дошкільної освіти управління освіти, діючи за попередньою змовою групою осіб з начальником управління освіти ОСОБА_7 та заступником начальника управління, начальником відділу загальної середньої та позашкільної освіти управління освіти ОСОБА_8 , діючи умисно, шляхом зловживання своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб розтратила бюджетні грошові кошти на загальну суму 1 093 521 (один мільйон дев`яносто три тисячі п`ятсот двадцять одна) грн. 24 коп., що становить особливо великі розміри.

28.02.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Згідно з відомостями, отриманими на запит КП КМР «КМ БТІ» право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_6 .

Враховуючи викладене, слідчий вказує, що в даному провадженні виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а саме: арешту майна підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а тому слідчий звертається до слідчого судді з даним клопотанням та просить накласти арешт з метою забезпечення можливої конфіскації.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримала з мотивів, викладених у клопотанні і просила задовольнити. Просила долучити документи, що підтверджують парво власності підозрюваної на зазначене у клопотанні майно.

Враховуючи те, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт не було тимчасово вилучене та розгляд справи без власника майна є необхідним з метою забезпечення можливості арешту майна, в разі ухвалення слідчим суддею відповідного рішення за результатами розгляду клопотання про арешт майна, слідчий суддя приходить до висновку про розгляд вищевказаного клопотання без повідомлення про його розгляд власника майна підозрюваної ОСОБА_5 .

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Зі змісту клопотання про арешт майна та доданих до нього матеріалів кримінального провадження №0000158 від 09.09.2022, вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, санкція за яке передбачає можливе покарання у вигляді конфіскації майна. Разом з тим, встановлено, що майно, на яке слідчий в клопотанні просить накласти арешт, належить підозрюваній ОСОБА_5 .

Згідно з ч.5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

При цьому слідчий суддя зазначає про те, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, за фактом вчинення яких розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні слідчого майна, оскільки санкція статті Кримінального кодексу України, за якю підозрюється ОСОБА_5 передбачає покарання у виді конфіскації майна, яке суд може призначити підозрюваній.

Крім того, існують реальні ризики передачі та відчуження вказаного майна, передбачені абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України.

Разом з тим, слідчий суддя не знаходить у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно порушень вимог КПК України та чогось очевидно необґрунтованого та безпідставного.

Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИЛА:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_9 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 27 липня 1995 року №2248, у вигляді заборони відчужувати, користуватися та розпоряджатися вказаним майном, без заборони використання житлового приміщення особами, які на законних підставах у ньому проживають.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Повний текст ухвали оголосити 23 березня 2023 року об 11 год. 10 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1