Справа № 447/334/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/259/23 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 27 лютого 2023 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 ,обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

з участю: прокурора - ОСОБА_8

обвинуваченого - ОСОБА_7

потерпілої - ОСОБА_9

в с т а н о в и л а:

цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю - 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язано засудженого періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

За вироком суду, ОСОБА_7 , в період часу з 09.01.2021 по 28.12.2022, перебуваючи за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , з мотивів неповаги до усталених існуючих норм спільного проживання, сімейного життя, діючи умисно, систематично вчиняв психологічне насильство стосовно своєї колишньої дружини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до її психологічних страждань.

09.01.2021, близько 23:00 год., ОСОБА_7 за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 вчинив сімейний конфлікт із своєю колишньою дружиною ОСОБА_9 , під час якого голосно кричав, обзивав її нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоди психологічного характеру. За вищевказані неправомірні дії постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 05.02.2021 ОСОБА_7 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та призначено покарання.

Крім цього, 26.02.2021, близько 02:00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , повторно протягом року вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_9 , під час якого висловлював нецензурну лексику, кричав, погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоди психологічному здоров`ю потерпілої. За вищевказані неправомірні дії ОСОБА_7 05.07.2021 постановою Миколаївського районного суду Львівської області визнано винним за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та провадження закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Крім цього, 24.03.2021, близько 21:30 год., ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_9 , під час якого голосно кричав, вживав нецензурну лайку, чим завдав шкоди психологічного характеру. За вищевказані неправомірні дії постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 31.05.2021 ОСОБА_7 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та призначено покарання.

Крім цього, ОСОБА_7 30.03.2022, о 21:00 год, у АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_9 , під час якого голосно кричав, шарпав за одяг, вживав нецензурну лайку та словесно погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоди психологічного характеру. За вищевказані неправомірні дії постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 18.04.2022 ОСОБА_7 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та призначено покарання.

Незважаючи не неодноразове вчинення ОСОБА_7 упродовж тривалого часу протиправних дій психологічного характеру стосовно його колишньої дружини ОСОБА_9 , внаслідок чого була завдана шкода її психологічному здоров`ю, ОСОБА_7 , на шлях виправлення не став і продовжуючи свої неправомірні та систематичні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, а саме: 28.12.2022, близько 18:37 год., перебуваючи за місцем свого проживання, що в АДРЕСА_1 , безпричинно вчинив із своєю колишньою дружиною конфлікт на побутовому рівні, будучи у нетверезому стані, під час якого вживав нецензурну лексику, погрожував фізичною розправою, виганяв з будинку, що призвело до психологічних страждань потерпілої.

Вищевказаними умисними насильницькими діями ОСОБА_7 заподіяв потерпілій ОСОБА_9 , яка являється йому колишньою дружиною, тобто близькою особою, з якою спільно проживає та має спільний побут, систематичне психологічне насильство, які виражались словесними образами, приниженнями, що призвело до психологічних страждань останньої.

Таким чином, ОСОБА_7 умисно систематично вчиняв психологічне насильства, щодо колишнього подружжя, з якою він перебуває у близьких відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи (домашнє насильство), тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України.

Не погоджуючись з вказаним вирок заступник прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, просить вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 27 лютого 2023 року щодо ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання. Ухвалити в цій частині новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку тривалістю - 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор покликається на те, що суд першої інстанції всупереч вимогам кримінального закону призначив ОСОБА_7 покарання за ст.126-1 КК України у виді 1 року обмеження волі, яке відповідно до ч.3 ст.61 КК України до нього не може бути застосоване, внаслідок чого допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

При апеляційному розгляді прокурор, підтримав апеляційну скаргу, з наведених у ній мотивів, та просив таку задоволити.

Обвинувачений ОСОБА_7 та потерпіла ОСОБА_9 не заперечили апеляційну скаргу прокурора.

Заслухавши доповідача, думку присутніх учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах поданої апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому дій та їх кваліфікація за ст. 126-1 КК України є вірною, що ніким не оспорюється.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про порушення судом першої інстанції загальних засад призначення покарання, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з оскаржуваним вироком, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України.

Відповідно до ч.3 ст. 61 КК України, покарання у виді обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.

За загальними правилами, визначеними ч.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Окрім цього, відповідно до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Таким чином, законодавець визначає умови, за яких особа набуває право на пенсійну виплату, до числа яких належить не лише досягнення особою певного віку, а й наявність в неї відповідного страхового стажу.

У кримінально-правовому розумінні системний аналіз вказаних вище норм дає змогу зробити висновок про те, що кримінальний закон не пов`язує призначення покарання з оформленням та отриманням певного виду пенсії, натомість пов`язує з досягненням особою пенсійного віку, який слід вважати 60 років.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отже досяг пенсійного віку, передбаченого положеннями ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (60 років), що судом не враховано при призначенні покарання.

Таким чином, зважаючи на те, що ОСОБА_7 , який на момент вчинення кримінального правопорушення та на момент постановлення оскаржуваного вироку досяг пенсійного віку, йому не може бути призначене покарання у виді обмеження волі.

Наведене дає колегії суддів підстави для висновку,що під час призначення обвинуваченому покарання, суд першої інстанції допустив порушення вимог ч.3 ст.61 КК України, оскільки призначив обвинуваченому покарання у виді обмеження волі, що мало наслідком неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Ураховуючи вищенаведене, апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання - скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції нового вироку в цій частині.

За встановлених судом першої інстанції обставин, колегія суддів при призначенні покарання ОСОБА_7 за ст.126-1 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризуються типово, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, щиро розкаявся у вчиненому і активно сприяв розкриттю злочину, як обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, та приходить до висновку, що ОСОБА_7 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік, звільнивши останнього від відбування такого, на підставі ст. 75 КК України із покладенням на нього згідно із ст. 76 КК України відповідних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 615 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 , задоволити.

Вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 27 лютого 2023 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ст. 126-1 КК України у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

На підставі ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його оголошення.

Головуючий

Судді