Справа № 750/807/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/300/23
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові матеріали судового провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 січня 2023 року щодо ОСОБА_6 про приведення вироку Апеляційного суду Чернігівської області від 09.08.2004 у відповідність із законодавством України та Європейської конвенції з прав людини, -

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

засудженого - ОСОБА_6

захисника-адвоката - ОСОБА_7

У С Т А Н О В И Л А :

До Деснянського районного суду м. Чернігова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 , в якому останній просить привести вирок Апеляційного суду Чернігівського обласного суду від 09.08.2004 року у відповідність до ст.50, 65 КК України та за наявності підстав замінити призначене йому покарання у вигляді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк, який не може перевищувати п`ятнадцяти років.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 30 січня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про приведення вироку у відповідність із законодавством України, заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого суд мотивував своє рішення тим, ОСОБА_6 просить в своєму клопотанні суд змінити йому міру покарання, застосувавши ст.ст. 50, 65 КК України, тобто в даному випадку фактично оскаржує вирок Апеляційного суду Чернігівської області від 09.08.2004 року. Крім того, реформи механізму перегляду покарання у виді довічного ув`язнення у законодавстві України не проведені, а положеннями ст.ст. 50, 65 КК України не передбачена заміна призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк, який не може перевищувати п`ятнадцяти років.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить змінити щодо нього вирок Апеляційного суду Чернігівської області від 09.08.2004 року, привести його у відповідність до законодавства України та Міжнародних норм, змінити вид покарання на певний строк в межах санкції ст. 115 КК України, звільнити від відбування покарання за відбутим терміном 15 років.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не застосував норми національного та міжнародного права, а саме рішення Конституційного Суду України від 16 вересня 2021 року, Конституцію України, практику Європейського суду з прав людини та вимоги Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Зазначив, що на даний час відбув більш ніж 19 років довічного позбавлення волі, подальше своє тримання під вартою вважає таким, що порушує ст. 3 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою замінити ОСОБА_6 призначене йому довічне позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк, який не може перевищувати 15 років.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав, що ОСОБА_6 вважав вирок Апеляційного суду Чернігівської області від 09.08.2004 року невмотивованим, в частині неможливості призначення йому покарання на певний строк, а суд на зазначену обставину не звернув уваги, чим допустив неповноту судового розгляду.

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника, які просили задовольнити подані апеляційні скарги з викладених в них підстав, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 09.08.2004 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, пп.1, 4, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ст.. 70 КК України до покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 16.11.2004 року вирок колегії суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Чернігівської області від 09.08.2004 року змінено, виключено з вироку вказівки суду про визнання обтяжуючою покарання обставину вчинення ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 злочину за попередньою змовою групою осіб, в іншій частині вирок залишено без змін.

Тобто вказаний вирок набрав законної сили та звернутий до виконання.

Згідно з ч.1 ст. 401 КПК України редакції 1960 року, вирок апеляційного суду набирає законної сили після закінчення строку на його касаційне оскарження, а в разі подання касаційної скарги чи внесення касаційного подання, вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи касаційною інстанцією.

Статтею 403 КПК України визначено, що вирок, який набрав законної сили є обов`язковим для всіх державних і громадських підприємств, установ і організацій, посадових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України.

Аналогічні положення щодо остаточності рішення Верховного суду, набрання вироком законної сили та його обов`язковості містяться і у чинному КПК України в редакції 2012 року, який підлягає застосуванню, а зокрема в ч.5 ст. 442, 532, 533 КПК України.

Згідно з п.14 ч.1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Засуджений ОСОБА_6 просив суд 1 інстанції привести вирок Апеляційного суду Чернігівської області від 09.08.2004 року у відповідність до вимог ст. 50, 65 КК України та замінити призначене йому покарання у вигляді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк, який не може перевищувати п`ятнадцяти років.

Про те, виходячи з аналізу вимог кримінального процесуального законодавства, в порядку виконання вироку суд не перевіряє законність та обґрунтованість судових рішень, які набрали законної сили, також не вирішується питання щодо зміни міри покарання, а лише вирішуються питання, що виникли після винесення вироку у процесі його виконання.

Крім того, законність вироку Апеляційного суду Чернігівської області від 09.08.2004 року відносно ОСОБА_6 була предметом перевірки судом касаційної інстанції, а суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості її повторної перевірки за результатами розгляду клопотання в порядку ст. ст. 537, 539 КПК України.

Посилання ОСОБА_6 та його захисника на норми національного законодавства та на рішення Європейського суду з прав людини не спростовують вищенаведеного.

Враховуючи викладене, здійснення перегляду судового рішення, яке набрало законної сили, в обраний засудженим спосіб є порушенням принципу правової визначеності як однієї з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд, оскільки вирок Апеляційного суду Чернігівської області від 09.08.2004 року не може бути поставлено під сумнів, а здійснення його перегляду не є виправданим та обґрунтованим, тому висновки суду 1 інстанції про відмову в задоволенні клопотання засудженого про приведення вироку суду у відповідність із законодавством України є обґрунтованими, з чим погоджується і колегія суддів.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, а підстави для задоволення поданих апеляційних скарг відсутні.

Істотних порушень норм кримінального та кримінального процесуального закону при розгляді справи в суді, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги засудженого та його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 січня 2023 року щодо ОСОБА_6 про приведення вироку у відповідність із законодавством України та Європейської конвенції з прав людини залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4