ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2212/23 Справа № 211/2729/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

прокурора: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду у м.Кривий Ріг апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_6 , на ухвалу Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2023 року про продовження запобіжного заходу тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2023 року продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України до 13 липня 2023 року включно.

На вказане рішення обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій вказує про свою не згоду з оскаржуваним рішенням. В обґрунтування вказує, що ризики на які посилається суд. Вказує, що свідки вже допитані, та свідки є співробітниками правоохоронних органів, тому він не може на них вплинути. Вказує, що суддя дуже швидко розглянула клопотання прокурора, що вказує на упереджене ставлення судді. Вказує, що у сторони обвинувачення відсутні докази його вини. Вказує, що в нього є постійне місце проживання, та проживає з дівчиною у якої троє дітей, та в цьому районі проживає його бабуся з дідусем, яким він може допомагати. Також вказує, що займається послугами з ремонту техніки та може працевлаштуватись. Просить змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Також захисником ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу, в якій вважає, що ухвала суду постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства України, положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України та без урахування практики Європейського суду з прав людини, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначає, що суд не зазначив чим саме підтверджується обґрунтована підозра ОСОБА_8 . Вважає, що підозра пред`явлена ОСОБА_9 на теперішній час не доведена, так як кримінальна справа розглядається з 2022 року, тобто понад 1 рік, обвинувальний вирок до теперішнього часу не постановлено. Вважає, що відмовляючи у клопотанні про зміну запобіжного заходу обвинуваченого судом не дано оцінку практики ЄЄПЛ, сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа не може бути безумовною підставою дня обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту. Вказує, що у ОСОБА_8 є гарантоване місце проживання та джерело існування на час дії запобіжного заходу, домашній арешт, у нього є мати та батько, є місце де він постійно проживав, це будинок АДРЕСА_1 , в ОСОБА_8 є міцні соціальні зв`язки, а саме батько, бабуся. Вважає, що ризики передбачені КПК України на які посилалась сторона обвинувачення під час обрання та продовження строків тримання під вартою ОСОБА_8 на теперішній час відсутні. Зазначає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.331 КПК України повинен був з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе. Вважає, що не з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам. Просить скасувати ухвалу відносно ОСОБА_8 про продовження запобіжного заходу тримання під вартою та змінити запобіжний захід тримання на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Сторони кримінального провадження про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, це підтверджується наявними матеріалами справи, клопотань про відкладення слухання справи не надходило.

Заслухавши суддю доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ст. 422-1 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 відбувається судовий розгляд у суді першої інстанції, та рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого прийнято під час судового розгляду справи.

Під час розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , суд 1-ї інстанції прийняв до уваги, що останній обвинувачується в скоєні тяжкого злочину, не працює, не має постійного джерела доходу, прийшов до висновку, що обвинувачений усвідомлюючи неминучість покарання, може переховуватися від суду, незаконно здійснити психологічний або інший вплив на свідків, вчинити інший злочин. Враховані дані про соціальні зв`язки, а також та обставина, що до спливу терміну запобіжного заходу ухвалити вирок суду у справі не можливо, а обставини, що явилися підставою для взяття ОСОБА_8 під варту на даний час не змінилися, тому застосування більш м`якого запобіжного заходу є неможливим.

Колегія суддів вважає, що на даному етапі кримінального провадження обвинувачення є достатньо обґрунтованим для продовження застосованого запобіжного заходу, а достовірність отриманих відомостей має бути предметом перевірки у межах судового розгляду.

Доводи апеляційної скарги про те, що прокурором не було надано доказів, які свідчать про обґрунтованість подальшого тримання під вартою ОСОБА_8 , колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 відповідає вимогам ч. 3 ст. 199 КПК України, так як в ньому, в тому числі, зазначені обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, а також щодо неможливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Так, вирішуючи питання наявності ризиків стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , з огляду на невідворотність та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, суд 1-ї інстанції обґрунтовано прийшов до висновку і про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який не зменшився, а саме можливість переховування обвинуваченого від суду.

Отже, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого суд правильно виходив не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а врахував наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також положення статті 178 КПК України, з якої слідує, що і тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його доведеності вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, є обставиною, що враховується при обранні запобіжного заходу. Тому доводи обвинуваченого в цій частині не знайшли свого підтвердження.

Обвинувачений ОСОБА_8 офіційно не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, що вказує на відсутність у нього засобів для існування, тобто вказує на продовження існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: можливості вчинення іншого кримінального правопорушення.

Ризик впливу обвинуваченого ОСОБА_8 на свідків в рамках даного кримінального провадження та можливості знищити, сховати або спотворити будь-які із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення залишається сталим, адже свідки не були допитані судом безпосередньо, тож обвинувачений може впливати на вищевказаних учасників кримінального провадження з метою зміни їх показів під час судового розгляду.

Отже, на даний час продовжують існувати обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 у цьому кримінальному провадженні, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися.

Із оскарженої ухвали суду 1-ї інстанції вбачається, що при продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , було враховано міцні соціальні зв`язки та особу обвинуваченого, який раніше не судимий. Доводи апеляційної скарги щодо проживання обвинуваченого з дівчиною у якої троє дітей, та проживання неподалік його бабусі з дідусем, яким необхідна його допомога, що свідчить про міцні соціальні зв`язки, не стали підставою, яка зупинила обвинуваченого від ймовірних протиправних дій, в яких він обвинувачується, а тому і не буде стримуючим засобом і наразі.

Таким чином, колегія суддів, враховуючи особу обвинуваченого, приходить до висновку, що зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 і виключити ризики, пов`язані із звільненням його з-під варти.

Доводи апеляційної скарги, що суддя дуже швидко розглянула клопотання прокурора, що вказує на упереджене ставлення судді, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами про упереджене ставлення.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_8 та сторони захисту на відсутність доказів вини ОСОБА_8 у пред`явленому йому обвинувачені, не є предметом апеляційного розгляду у відповідності до положень ст.422-1КПК України, тож колегія суддів не вдається до оцінки даних доводів.

Колегія суддів не вбачає на даний час, надмірної тривалості тримання обвинуваченого під вартою, оскільки приймає до уваги тяжкість пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення з сукупністю ризиків встановленими судом першої інстанції.

На даний час, таке обмеження права ОСОБА_8 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи слідчим суддею, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Дзержинський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2023 року про продовження запобіжного заходу тримання під вартою відносно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 307 КК України без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді