Номер провадження: 11-сс/819/51/23 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Справа № 766/2590/23 Доповідач ОСОБА_2
ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/2590/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0001611 від 29.07.2023 за апеляційною скаргою прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 31.07.2023 про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, не працюючого, не одруженого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України такого, що не має судимості,.

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою слідчого судді в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 - відмовлено.

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 20 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин.

Покладено на нього такі обов`язки:

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання

- носити електронний засіб контролю.

Звільнено ОСОБА_8 з-під варти в залі суду.

Строк дії ухвали до 25.09.2023.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, за таких обставин.

Так, 28.07.2023 близько 21-00 глодини ОСОБА_8 , перебуваючи біля перехрестя вулиць Бєлінського та Торгової у м. Херсоні, скориставшись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який спав на узбіччі внаслідок алкогольного сп`яніння, в умовах воєнного стану, таємно викрав його чоловічу шкіряну сумку чорного кольору (через плече) вартістю 400 грн, срібний перстень із камінцем чорного кольору, вартістю 900 грн, та срібний браслет, вартістю 1100 грн, які були одягнуті на ОСОБА_10 .

29.07.2023 року о 13-30 годині ОСОБА_8 затримано у порядку ст.208 КПК України.

30.07.2023 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, в апеляційній скарзі прокурор Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_9 зазначає, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою. Свої доводи мотивує тим, що суд не надав належної оцінки тим фактам, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого умисного кримінального правопорушення, вчиненого під час воєнного стану, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років. Таким чином, в подальшому, у разі визнання судом підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, до нього може бути застосована реальна міра покарання на тривалий строк, що дає підстави вважати про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, підозрюваний ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки офіційно не працює, не має офіційного джерела доходів.

Крім того, судом не прийнято до уваги обставини, які відповідно до вимог ст.178 КПК України, мають бути враховані при обранні запобіжного заходу, а саме: відсутність міцних соціальних зав`язків, родини та утриманців.

Узагальнюючи свої доводи, вважає, що органом досудового розслідування обґрунтовано доведено наявність ризиків, передбачених п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, при цьому викладені факти вказують на те, що суд дослідив обставини справи однобічно та не в повній мірі врахував необхідність запобігання доведеним ризикам шляхом обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді та задовольнити клопотання слідчого, застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора, просила її задовольнити, позицію захисника ОСОБА_11 та підозрюваного ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до такого висновку.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В силу ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання, в тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , слідчий суддя заслухав доводи сторін кримінального провадження і дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту з покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, посилаючись на наявність обставин, передбачених ст.178 КПК України.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, слідчий суддя дослідив обставини, що мають враховуватися під час застосуванні запобіжного заходу, і встановив, що підозрюваний має сім`ю, постійне місце проживання, роботу, не є агресивним у своїй поведінці, злочин не є насильницьким і слідчий у клопотанні, а прокурор у судовому засіданні не обґрунтували неможливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, як це передбачено ч.1 ст.183 КПК України, а тільки зазначив, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти уникненню зазначених у клопотанні ризиків та забезпечити виконання покладених на підозрюваного обов`язків, а зазначені прокурором ризики нічим не підтверджені.

Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України», рішенні від 29.09.2011 у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Так, в провадженні слідчого відділення Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області перебувають матеріали кримінального провадження №0001611 від 29.07.2023 щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, на які послався слідчий суддя в ухвалі, та дійшов до переконання про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, що ніким не оспорюється.

З огляду на поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Водночас прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання іншим ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

Дослідивши дані, що характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 , слідчий суддя дійшов висновку про можливість застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно із ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При цьому слідчий суддя, суд повинен врахувати підстави, які вказані в ч.2 ст.177 КПК України.

Однак, ні в клопотанні слідчого, ні в апеляційній скарзі прокурора не вмотивовано на підставі яких наявних у справі фактичних даних можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до положень ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини вказані в зазначеній статті.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Словосполучення «обґрунтована підозра» передбачає наявність існування фактів або інформації, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин («Cebotari v. Moldova», п. 48).

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, колегія суддів, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування щодо ОСОБА_8 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановила.

Відповідно до клопотання т.в.о старшого слідчого СВ ХРУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_12 та апеляційної скарги прокурора, основною підставою обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 є тяжкість злочину та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Чинним КПК не передбачено, що при підозрі або обвинуваченні особі у вчиненні злочину, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі, єдино можливим запобіжним заходом може бути лише тримання під вартою.

При цьому суд першої інстанції при обрані запобіжного заходу в виді домашнього арешту у певний період доби вказав, що підозрюваний ОСОБА_8 не є агресивним у своїй поведінці, злочин не є насильницьким і слідчий у клопотанні, а прокурор у судовому засіданні не обґрунтували неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а тому слідчий суддя дійшов до переконання про необхідність застосування більш м`якого запобіжного заходу з метою забезпечення дотримання підозрюваним належної процесуальної поведінки та запобігання мінімальним ризикам, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

А отже хоча і наявні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, однак вони мають порівняно невисокий ступінь та з метою забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні необхідно застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, і з цим висновком суду першої інстанції погоджується суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно п.3 Рішення Конституційного Суду України № 14-рп/2003 від 8 липня 2003 року, у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу вбачається, що тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що зазначені в клопотанні слідчого мотиви й підстави поєднуються з такими ж вимогами Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р. та рішенням Європейського Суду з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (Letellie v France judgment of 26 June 1991, Series 207 (1991) про те, що «попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі і не може бути "формою очікування" обвинувального вироку (п.51)».

Крім того, рішенням Європейського суду визначено, зокрема, у справі «Попков проти Росії» від 06.12.2007 року, про те, що «підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою».

Відповідно до ч. 1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Отже, на переконання колегії суддів, з урахуванням даних щодо особи підозрюваного ОСОБА_8 , суд апеляційної інстанції вважає, що вірогідність його ухилення від процесуальних обов`язків не є високою, у зв`язку із чим щодо нього правильно застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби.

Саме застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби з покладенням на нього певних обов`язків, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів суспільства.

Відповідно до ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін чи скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи, в яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу слідчого судді суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора належить залишити без задоволення.

Керуючись ч.2 ст.376, ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 31.07.2023, якою застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4