Номер провадження: 11-кп/813/1107/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

обвинуваченої - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

потерпілого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 15.03.2023 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000690 від 12.10.2022 відносно ОСОБА_6 ,обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 15.03.2023 року задоволено клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинуваченої ОСОБА_6 .

Продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до обвинуваченої ОСОБА_6 , строком на 60 днів, тобто до 13.05.2023 року, утримуючи останню в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Залишено без змін, розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченою ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України у сумі 124050 гривень.

Рішення суду мотивоване обґрунтованістю висунутого обвинувачення, наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та тим, що інші менш суворі види запобіжних заходів, не зможуть забезпечити мети заходів забезпечення кримінального провадження.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, обвинувачена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та змінити їй запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

В обґрунтування своїх доводів вказує, що тримається під вартою вже п`ять місяців. Зазначає, що прокурором не обґрунтовано наявність ризиків та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів. Звертає увагу, що перебувала у шлюбі шість років, була на забезпеченні у свого чоловіка тому довгий час не була офіційно працевлаштована, зараз вже рік вдова. Також вказує, що прокурор не зробив жоден офіційний запит щодо її стану здоров`я у СІЗО та характеристику її особистості.

Прокурор ОСОБА_9 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, у зв`язку з чим колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності сторони обвинувачення.

Позиції учасників судового провадження.

Заслухавши: суддю-доповідача, обвинувачену та її захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, потерпілого який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що передусім національні судові органи повинні вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка, за належного врахування принципу презумпції невинуватості, виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи, та викласти їх у своєму рішенні щодо відхилення клопотання про звільнення (справа «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії»).

У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених прокурором ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 199 КПК України, апеляційний суд вважає, що стороною обвинувачення надано відповідні докази на підтвердження існування ризиків, які знайшли своє відображення в оскаржуваній ухвалі.

Апеляційний суд погоджується з викладеним в ухвалі висновком про існування вказаних в клопотанні прокурора ризиків, а саме: можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, а також можливого впливу на свідків та потерпілого, які ще не допитані.

Водночас судова колегія вважає, що стороною обвинувачення не надано достатніх матеріалів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, а суддею не в повній мірі враховані обставини, які вказують на необхідність застосування відносно підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу.

Як неодноразово зазначав ЄСПЛ у своїх рішеннях, що сама по собі тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину не може бути підставою для застосування до особи найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В своїх рішеннях ЄСПЛ суд визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…» (справи «Харченко проти України», «Шалімов проти України»).

При цьому, апеляційний суд враховує дані про особу обвинуваченої, яка є раніше не судимою особою, вчинила злочин вперше, наявність постійного місця проживання по АДРЕСА_1 , а також те що відповідно до виписки з історії Хвороби №4418/1356 ОСОБА_6 має клінічно встановлений діагноз «Бронхіальна астма» та мала декілька випадків приступу в слідчому ізоляторі.

За таких обставин, судова колегія вважає доводи апеляційної скарги захисника обґрунтованими, а висновок судді про необхідність продовження виняткового запобіжного заходу, виходячи з вимог ст.177, 178, 183, 194 КПК України таким, який не відповідає матеріалам провадження та є необґрунтованим та вважає за можливим і необхідним обрати обвинуваченій більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем постійного проживання, який на думку колегії суддів буде достатнім для запобігання існуючим ризикам.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, беручи до уваги дані про особу обвинуваченої, обставини та характер інкримінованого їй кримінального правопорушення, наявність на даній стадії існуючого ризику можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, можливого впливу на свідків та потерпілого та наявність у обвинуваченої місця проживання, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, оскаржувану ухвалу - скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченої запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на останню відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись статтями 183, 196, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 15.03.2023 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000690 від 12.10.2022 відносно ОСОБА_6 ,обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_10 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , роз`яснивши обвинуваченій ОСОБА_6 її обов`язок щодо заборони залишати вказане житло цілодобово.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_6 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

-прибувати до суду за кожним викликом;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених на неї обов`язків до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення.

Виконання ухвали Одеського апеляційного суду про застосування запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту та контроль за її поведінкою покласти на співробітників ОРУП №1 ГУНП в Одеській області.

Строк дії ухвали Одеського апеляційного суду становить до 29.06.2023 року.

Обвинувачену ОСОБА_6 звільнити з під варти.

Копію ухвали для виконання направити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та ОРУП №1 ГУНП в Одеській області.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4