УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 420 221 021 000 002 01 від 15.11.2022 за ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 4, 5 ст. 191, ч. 3 ст. 358, ч. 1, 2 ст. 366, ч. 4 ст. 368-4 КК України про накладення арешту на майно,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 клопотання слідчого Шевченківського УП УГНП у м. Києві ОСОБА_3 про накладення у кримінальному провадженні № 420 221 021 000 002 01 від 15.11.2022 арешту на нерухоме майно підозрюваного ОСОБА_5 .

На обґрунтування клопотання зазначено, що Шевченківським УП УГНП у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 420 221 021 000 002 01 від 15.11.2022 за ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 4, 5 ст. 191, ч. 3 ст. 358, ч. 1, 2 ст. 366, ч. 4 ст. 368-4 КК України, у якому 17.08.2023 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за ч. 5 ст. 191, ч. 1, 2 ст. 366 КК.

Відповідно до такої підозри, останній підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, в умовах воєнного стану організованою групою, у складанні та видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, та у складанні та видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, що спричинили тяжкі наслідки.

Відповідно до клопотання підставою для накладення арешту на майно підозрюваного є забезпечення виконання передбаченого ч. 5 ст. 191 КК покарання у виді конфіскації майна.

Встановлено, що у приватній власності ОСОБА_5 перебуває частка квартири у розмірі 60/100 за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 61.25 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 06.

У зв`язку з цим, слідчий просив накласти на вказане майно арешт з метою забезпечення виконання вироку у майбутньому, розгляд клопотання здійснити без повідомлення власника майна.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Слідчий суддя, заслухавши слідчого, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку про таке.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Зазначене положення Конституції покладене в основу однієї з засад кримінального провадження, сутність якої відображена у ст. 16 КПК України та передбачає, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження можливе лише на підставі вмотивованого судового рішення, без наявності якого допускається лише тимчасове вилучення майна.

Наведена засада гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими якого є можливість безперешкодного володіння, користування та розпорядження об`єктом права власності, допускається виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

Статтею 131 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що наданими стороною обвинувачення матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність у діях ОСОБА_5 ознак інкримінованих йому злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому порядку позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом вчинення злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У силу ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається серед іншого з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, а також конфіскації майна як виду покарання.

Для реалізації встановленої законом мети відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК арешт накладається на майно підозрюваного, за наявності достатніх підстав вважати, що суд може призначити покарання у виді конфіскації майна.

У силу санкції ч. 5 ст. 191 КК, за якою ОСОБА_5 оголошено підозру, суд у разі визнання його винуватим у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, може застосувати покарання у виді конфіскації майна.

Крім того, ч. 10, 11 ст. 170 КПК визначено, що арешт накладається, зокрема, на рухоме та нерухоме майно з метою заборони або обмеження користування та розпорядження ним у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що його незастосування призведе до втрати, зникнення, псування або передачі такого майна.

Отже, вказане майно, що належить підозрюваному, може підлягати конфіскації у разі застосування судом цього виду покарання, що свідчить про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого.

Керуючись вимогами ст. 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання слідчого Шевченківського УП УГНП у м. Києві ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти у кримінальному провадженні № 420 221 021 000 002 01 від 15.11.2022 за ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 4, 5 ст. 191, ч. 3 ст. 358, ч. 1, 2 ст. 366, ч. 4 ст. 368-4 КК України арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , а саме:

-частку квартири у розмірі 60/100 за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 61.25 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 06.

Заборонити відчужувати та розпоряджатися вказаним майном, проводити щодо нього будь-які реєстраційні дії, без заборони використання житлового приміщення особами, які на законних підставах у ньому проживають.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований за клопотанням власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна.

Слідчий суддя ОСОБА_1