ВИРОК

Іменем України

15.09.2023 року Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

провівши у відкритому судовому засіданні розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000299 від 05.04.2023 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Львівської області, Перемишлянського району, с.Дусанів, українця, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.4 ст.186 КК України

за участю потерпілої ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_5 , 05.04.2023 близько 20:55 год., усвідомлюючи, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102 - IX (із подальшими змінами) в Україні введено воєнний стан, перебуваючи по вул. Пулюя, 3 у м. Львові, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи протиправно, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно- небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, застосував фізичне насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я, а саме кинув на землю та стиснув за нижню щелепу ОСОБА_6 , долонею руки, та відкрито намагався заволодіти її мобільним телефоном, однак свій злочинний умисел не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки його злочинні дії були викриті сторонніми особами, після чого ОСОБА_5 був затриманий працівниками поліції.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість в інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому за ч.З ст.15 - ч.4 ст.186 КК України визнав повністю та пояснення надав аналогічні, викладеним в обвинувальному акті. Щиро розкаявся у вчиненому, просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердила зазначені в обвинувальному акті обставини, вказала, що дійсно05.04.2023 близько 20:55 год. ОСОБА_5 відкрито намагався заволодіти її мобільним телефоном шляхом застосування фізичного насильства. Однак, свій злочин не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки його злочинні дії були викриті сторонніми особами, після чого ОСОБА_5 був затриманий працівниками поліції.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 , його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється та наданими в судовому засіданні поясненнями.

З врахуванням вимог ч.3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, враховуючи згоду учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковані: за ч.З ст.15 - ч.4 ст.186 КК України, оскільки обвинувачений вчинив незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із вимог статтей 50, 65 КК України щодо призначення покарання та з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи , - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти росії» від 29.11.2007 р.).

Суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, його наслідки, характер інкримінованого кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, дані про особу винного.

Обставини, які пом`якшують обвинуваченому покарання, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують обвинуваченому покарання, відповідно до ст. 67 КК України - відсутні.

Відтак призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує, що обвинувачений вчинив злочини, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, а також особу обвинуваченого, який не працює, неодружений, неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується формально, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває. Відтак слід призначити покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів - в межах санкції статті особливої частини КК України, за якою кваліфіковано його дії у виді позбавлення волі.

Також судом враховано наступне.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.6-1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7 та відповідно до положень ч.3 ст. 68 КК України у разі засудження за замах на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК. При цьому, призначаючи особі покарання згідно з частинами 2 і 3 статті 68 КК України, у вироку суд повинен наводити відповідні мотиви; посилатися на статтю 69 КК у такому разі не потрібно.

Таким чином, вимоги ч.3 ст. 68 КК України обмежують максимальний розмір покарання, який може бути призначений за незакінчене кримінальне правопорушення. Ця норма має імперативний характер і тому суд зобов`язаний її дотримуватися у всіх випадках призначення покарання за вчинення замаху на кримінальне правопорушення.

Відтак строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Отже, оскільки санкцією ч.4 ст.186 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до десяти років, тобто найбільш суворим видом покарання, що передбачено за вчинення даного злочину визначено - десять років позбавлення волі, відтак дві третини максимального строку покарання за дане кримінальне правопорушення становитиме шість років шість місяців позбавлення волі.

Ухвалою суду від 10.08.2023 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою на 60 днів до 08 жовтня 2023 року включно. Визначено ОСОБА_5 заставу в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 134 200 ( сто тридцять чотири тисячі двісті) гривень, яка може бути внесена як обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок - Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, д/р IBAN:UA0000757, , одержувач: Територіальне управління державної судової адміністрації України в Львівській області.

Відтак суд приходить до переконання, що застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишити до вступу вироку в законну силу.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України: DVD-R, що зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах справи.

Керуючись 349, 100, 368, 370, 373, 374 , ч.15 ст. 615 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.4 ст.186 КК України та призначити йому покарання із застосуванням положень ст. 68 КК України до 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишити до вступу вироку в законну силу.

Речові докази: DVD-R, що зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах справи.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з дотриманням вимог статті 349, 392 КПК України.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1