Справа №766/2875/23
н/п 1-кс/766/1101/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2023 року

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 2 Херсонського РУП Головного управління Національної поліції в Херсонській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Керуючись ст.ст.132, 177, 178, 183, 184, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя,

В С Т А Н О В И Л А:

03.08.2023 до слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області надійшло клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Обґрунтування клопотання.

В провадженні СВ ВП №2 ХРУП перебувають матеріали кримінального провадження №0001105 від 27.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , 25.07.2023 близько 15.00год., умисно, з корисливого мотиву заволодіння чужим майном, перебуваючи в приміщенні літньої кухні домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , діючи в умовах воєнного стану, таємно, повторно, шляхом вільного доступу викрав зі столу мобільний телефон марки «Redmi» модель «9С», який належить ОСОБА_8 вартістю 3493грн., після чого покинув місце вчинення злочину з викраденим майном та розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій матеріальний збиток на вищевказану суму.

Слідчим зазначено, що у вчиненні даного злочину обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Його причетність до вчинення вказаного злочину підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

В порядку ст.177 КПК України прокурором встановлені наступні ризики, які обґрунтовують необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, потерпілу; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчим також зазначено, що більш м`які запобіжні заходи не можуть бути застосовані до підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки вони не зможуть запобігти зазначеним в клопотанні ризикам.

Позиція сторін.

Прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_9 заперечили щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ОСОБА_5 не має намірів ухилятися від досудового слідства, він приходив на всі виклики слідчого та з врахуванням наявності у ОСОБА_5 місця проживання, просили застосувати домашній арешт.

Мотивація суду.

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення. До них, згідно з п.9 ч.2 ст.131 КПК України, віднесені також запобіжні заходи.

Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.176 КПК України серед інших запобіжним заходом є: тримання під вартою.

Частина 3 ст.176 КПК України встановлює, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначено ч.1 ст.178 КПК України.

Згідно з вимогами ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно з положеннями ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать (1) про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З аналізу зазначених вище норм законодавства можна підсумувати, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу слідчому судді необхідно перевірити:

1)чи набула особа статусу підозрюваного;

2)чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні такою особою кримінального правопорушення;

3)чи наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України;

4)чи наявні інші обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу, передбачені ст.178 КПК України;

5)чи можливо застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою та чи наявні відомості на переконання того, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам кримінального провадження;

6)вирішення питання щодо застави.

Так, відповідно до ч.1 ст.42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, повідомлено про підозру.

Як встановлено слідчим суддею, письмове повідомлення про підозру було вручено особисто ОСОБА_5 , 31.07.2023, про що є відмітка в підозрі.

Отже, у відповідності до вимог ст.42 КПК України ОСОБА_5 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до положень ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Разом з тим, кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, з усталеної практики ЄСПЛ вбачається, що існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які змогли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як і ті, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання «поза розумним сумнівом» щодо вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.

Таким чином, слідчому судді необхідно з`ясувати, чи є підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_5 міг вчинити інкримінований йому злочин. При цьому, остаточна оцінка та кваліфікація конкретних діянь здійснюється судом під час розгляду справи по суті.

В цьому кримінальному провадженні йдеться про причетність ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, тобто у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором поясненнями та представленими матеріалами кримінального провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Для визначення причетності ОСОБА_5 до подій кримінального правопорушення слідчим суддею досліджені відомості, надані сторонами, зокрема: протоколом прийняття заяви про вчинення злочину; протоколом огляду місця події від 26.07.2023; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , протоколом огляду мобільного телефону від 27.07.2023; протоколами проведення слідчих експериментів від 31.07.2023; висновком експерта №4409/23 від 27.07.2023.

Оцінивши вказані докази в їх сукупності з доводами клопотання та учасників судового засідання, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 виходячи з наданих матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення підозрюваним кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення слідчим суддею обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

У клопотанні вказано, що підозрюваний ОСОБА_5 може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, потерпілу; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органу досудового розслідування та суду є недоведеним, оскільки жодного доказу про те, що ОСОБА_5 порушував свої процесуальні обов`язки в частині своєчасного з`явлення на виклик органу досудового слідства, слідчому судді не надано. Сама по собі тяжкість покарання, яке може бути призначене у разі доведеності вини ОСОБА_5 не може слугувати підставою для обґрунтування зазначеного ризику.

Оцінюючи можливість підозрюваного впливу на свідків та потерпілу, слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яке передбачає покарання у виді позбавлення волі від 5 до 8 років, що само по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного схиляти свідків та потерпілу для зміни їх показів з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Крім того, свідки в цьому кримінальному провадженні ОСОБА_10 та ОСОБА_11 мають товариські відносини з підозрюваним ОСОБА_5 , що робить реальним ризик впливу на них, використовуючи дружні стосунки.

Вищезазначене вказує на те, що ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні існує, що обумовлює необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

При встановленні ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя бере до уваги те, що ОСОБА_5 є раніше судимою особою, відбував покарання у виді позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, звільнився з місць позбавлення волі рік тому, при цьому він офіційно не працевлаштований, не має офіційних джерел доходів, що може спонукати його продовженню протиправної діяльності.

Доводи підозрюваного та його захисника про те, що до ОСОБА_5 може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вважає необґрунтованими, оскільки враховуючи особу підозрюваного, який в тому числі не одружений, сім`ї та утриманців не має, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків та стримуючих факторів, що позбавляє слідчого суддю дійти до переконання, про належну процесуальну поведінку останнього в умовах знаходження під домашнім арештом з врахуванням встановлених ризиків.

Таким чином, прокурором доведено, що органом досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Прокурором правильно наведені підстави вважати, що існують ризик впливу на свідків чи потерпілу; ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років; вік та стан здоров`я підозрюваного, а саме відсутність відомостей про те, що стан здоров`я ОСОБА_5 унеможливлює його знаходження в умовах слідчого ізолятору; відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, офіційного місця роботи, в сукупності дають обґрунтовані підстави сумніватися, що підозрюваний, перебуваючи на волі, не буде незаконно впливати на свідків та потерпілу, та не вчинить нове кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі, характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується ОСОБА_5 , не надає можливості перешкоджати інтересам правосуддя шляхом ухилення підозрюваного від досудового розслідування.

Наведені обставини свідчать, що заявлені ризики та суспільна небезпека підозрюваного існують, тому відсутні передумови для застосування підозрюваному менш суворого виду запобіжного заходу.

Таким чином, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність усіх обставин, для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , що є необхідним та достатнім для запобігання існуючим ризикам і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, у зв`язку з чим вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

За наведених вище обставин слідчий суддя вважає за можливе визначити розмір застави, а саме 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 80520грн., що з врахуванням особи підозрюваного, його майнового стану, відсутністю доходу та місця працевлаштування є співмірною для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного у випадку її внесення.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, слідчий суддя покладає на ОСОБА_5 наступні обов`язки: не відлучатися за межі м. Херсона без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду.

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання слідчого задовольнити - частково.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 04 жовтня 2023 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Взяти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під варту в залі суду.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 80 520 (вісемдесят тисяч п`ятсот двадцять) гривень

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

-не відлучатися за межі м. Херсоні без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 04 жовтня 2023 року.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесенні застави, у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій особі Миколаївського слідчого ізолятора Державного департаменту України з питань виконання покарань у Миколаївській області.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документу, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Миколаївського слідчого ізолятора негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_5 вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1