Єдиний унікальний номер 317/1931/23
Номер провадження 1-в/317/66/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

у складі: головуючого ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі в режимі відеоконференції клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Покровськ, Донецької області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, до арешту проживав за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше судимого: 14.10.2013 Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 263 КК України до 200 годин громадських робіт;

по даній справі засуджений: 03.11.2015 Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано не відбуте покарання за вироком від 14.10.2013, до відбуття 10 років 2 дні позбавлення волі.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 04.11.2016 зараховано строк попереднього ув`язнення з 15.04.2015 по 04.12.2015 включно на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 05.10.2022 замінено невідбуту частину покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі на весь невідбутий строк.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 23.11.2022 зараховано в строк час тримання під вартою з 05.10.2022 по 09.11.2022 у співвідношенні 1 день позбавлення волі за 2 дні обмеження волі,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженого ОСОБА_5 від 03.04.2023.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав своє клопотання в повному обсязі, просив суд його задовольнити.

Захисник засудженого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 також підтримав клопотання засудженого, просив суд його задовольнити.

Представник адміністрації ДУ «БВК (№ 99)» у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, вважає його передчасним.

Прокурор у судовому засіданні також заперечував проти клопотання засудженого ОСОБА_5 , вважає що засуджений не став на шлях виправлення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши думку засудженого та його захисника, позицію представника адміністрації та висновок прокурора, суд вважає, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати не відбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Вивчивши матеріали особової справи засудженого, характеристику, яка надана адміністрацією колонії, суд встановив.

Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 16.04.2015. Під час тримання у Бахмутському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, порушень режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 25.02.2016 відбуває покарання в Державній установі «Біленьківська виправна колонія (№ 99)», характеризується позитивно, за сумлінну поведінку та ставлення до праці, виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки має 9 заохочень, з них 7 правами начальника установи та 2 правами начальника відділення соціально-психологічної служби, стягнень не має.

З 09.11.2022 відбуває покарання у виді обмеження волі на дільниці для тримання осіб засуджених до обмеження волі при Державній установі «Біленьківська виправна колонія (№ 99)». За період відбування покарання у виді обмеження волі характеризується посередньо, стягнень та заохочень не має.

На виробництві установи не працює. У відношенні до засуджених не конфліктний, підримує стосунки із засудженими, як позитивної так і негативної спрямованості. У взаємовідносинах з персоналом установи виконання покарання намагається дотримуватись правомірних стосунків, але робить це з метою отримання поблажливості. Намагається утримувати спальне місце та приліжкову тумбочку у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Порушень вимог пожежної безпеки не допускає. Виконує роботи із самообслуговування, має задовільний рівень необхідних навичок, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться посередньо.

Відповідно до ст. 123 КВК України, не бере участі у реалізації програми диференційованого виховного впливу.

Відповідно до ст. 126 КВК України, прагнув до під підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок. У 2019 році закінчив Біленьківську вечірню (змінній) загальноосвітню школу ІІ-ІІІ ступенів Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області та здобув повну загальну середню освіту. У 2021 році закінчив ДНЗ «Біленьківський навчальний центр (№ 99)» за професією «Електрозварник ручного зварювання 2-го розряду».

Відповідно до ст. 127 КВК України, не приймає участь у роботі самодіяльної організації.

Засуджений під час відбування покарання на профілактичному обліку не перебуває. У скоєному злочині провину визнає. За вироком суду позову не має.

28.08.2019 комісією Біленьківської виправної колонії (№ 99) відмовлено в переведенні на дільницю соціальної реабілітації.

29.04.2021 комісією Біленьківської виправної колонії (№ 99) відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким за заявою засудженого.

17.03.2022 комісією Біленьківської виправної колонії (№ 99) вирішено подати матеріали в суд на умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 18.05.2022 подання колонії про умовно-дострокове звільнення задоволено. 10.08.2022 Апеляційним судом Запорізької області скасовано рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 18.05.2022 про умовно-дострокове звільнення.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 28.03.2023 відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким. Ухвала набрала законної сили 05.04.2023.

Відповідно до ч. 7 ст. 539 КПК України, у разі набрання законної сили ухвалою суду про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням розгляд повторного клопотання з цього самого питання щодо осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, а також щодо осіб, засуджених за тяжкі та особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може мати місце не раніше як через рік з дня винесення ухвали суду про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше як через шість місяців.

Так, засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням з порушенням вимог, передбачених ч. 7 ст. 539 КПК України, а саме: з дня винесення ухвали суду про відмову в задоволенні клопотання щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням (28.03.2023), яка набрала законної сили (05.04.2023), ще не минуло одного року.

Крім того, судом встановлено, що поведінка засудженого ОСОБА_5 за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, а відповідно до Довідки, засуджений ОСОБА_5 на виробництві колонії за період з листопада 2022 року по березень 2023 року не працював.

Суд також не може не врахувати, що у судовому засіданні представник адміністрації зазначив, що поведінка засудженого ОСОБА_5 дійсно не була стабільно позитивною протягом усього часу відбування покарання.

Проаналізувавши в цілому надані суду адміністрацією ДУ «БВК (№ 99)» матеріали та особову справу засудженого, а також беручи до уваги те, що з моменту винесення ухвали про відмову у задоволенні аналогічного клопотання засудженого ще не минуло одного року, суд вважає, що до засудженого ОСОБА_5 не можливо застосувати пільгу, передбачену ст. 82 КК України.

Керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 118, 153, 154 КВК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

У разі подання апеляції прокурором, виконання зупиняється.

Суддя ОСОБА_1