Справа № 527/1615/22
провадження № 1-кп/527/26/23
УХВАЛА

17 травня 2023 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.4 ст.186, ч.2 ст.125 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Глобинського районного суду Полтавської області перебуває зазначене кримінальне провадження.

02 травня 2023 року прокурор звернувся до суду з клопотаннями про зміну застосованого щодо обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вказав, що ухвалою слідчого судді Глобинського районного суду Полтавської області від 13.12.2022 року відносно ОСОБА_4 було відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який ухвалою суду було продовжено до 27.05.2023 року.

У відповідності до вказаних ухвал суду ОСОБА_4 цілодобово заборонено залишати житло за адресою проживання, однак остання неодноразово порушувала вимоги ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та була відсутня за місцем проживання.

За таких обставин, з метою забезпечення виконання обвинуваченою ОСОБА_4 покладених на неї процесуальних обов`язків, запобігання наявним ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, прокурор просить змінити застосований щодо обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та просила його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Обвинувачена ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора заперечувала, прохала залишити їй домашній арешт. Вказала, що вона дійсно неодноразово порушувала домашній арешт та була відсутня за місцем проживання, оскільки мала на меті заробити гроші, про свій намір бути відсутньою вдома нікого не повідомляла.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали, надані в обґрунтування клопотання та матеріали кримінального провадження в межах питання, яке вирішуються, суд доходить наступного.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення має право своєю ухвалою змінити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 200 КПК України прокурор має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу.

У клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які: виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу; існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.

З пояснень прокурора в судовому засіданні та змісту клопотання слідує, що необхідність зміни запобіжного заходу обґрунтовується обставинами, що виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченої, а саме - у зв`язку із тим, що обвинувачена неодноразово залишала місце свого проживання та порушувала вимоги ухвали суду.

Таким чином, клопотання прокурора відповідають вимогам ст. 200 КПК України.

Частинами 1, 2 ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого і свідка ; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно із ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

У ч. 1 ст. 194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ухвалою слідчого судді Глобинського районного суду Полтавської області від 13.12.2022 року застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , який у подальшому був продовжений.

Із повідомлень ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області вбачається, що ОСОБА_4 на час перевірки 04.04.2023 року о 20:30, 05.04.2023 року о 23:15 та 10.04.2023 року о 20:56 була відсутня за місцем проживання.

Під час перевірки наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України щодо обвинуваченої ОСОБА_4 суд доходить наступного.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству, суд, враховуючи викладене доходить висновку про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо обвинуваченої, про які йдеться у клопотанні прокурора та які доведені прокурором під час судового розгляду.

Так, ризик переховування від правосуддя обумовлюється серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання, оскільки злочини, передбачені ч.2 ст.121, ч.4 ст.186, ч.2 ст.125 КК України, у яких обґрунтовано обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно, передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Тяжкість ймовірних покарань та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від суду.

Водночас, встановлюючи існування ризику переховування від суду, суд враховує особу обвинуваченої ОСОБА_4 , її сімейний стан, спосіб життя, тяжкість злочинів, у вчинення яких вона обвинувачується та тяжкість покарання, яке може бути призначене у разі встановлення її вини. До того ж, вартим уваги є те, що обвинувачена є вдовою та не має дітей.

Таким чином, судом не було встановлено наявності у обвинуваченої родинних стосунків та міцних соціальних зав`язків, які б могли гарантувати неможливість вчинення нею дій щодо переховування.

Разом з цим, з урахуванням того, що дане кримінальне провадження перебуває у стадії судового розгляду, обвинувачена ОСОБА_4 неодноразово не з`являлася до суду на розгляд справи без поважних причин, або ж з`являлася у стані алкогольного сп`яніння, що унеможливлювало розгляд даної справи.

Проаналізувавши дані, що характеризують особу обвинуваченої, її соціальні зв`язки та репутацію у сукупності з обставинами інкримінованих їм кримінальних правопорушень, враховуючи неодноразове порушення обвинуваченою ОСОБА_4 умов цілодобового домашнього арешту, суд доходить висновку про задоволення клопотання прокурора.

З урахуванням сукупності наведених обставин, суд вважає підтвердженими наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, переховування від суду; незаконного впливу на потерпілих та свідків; вчинення іншого кримінального правопорушення та продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується зазначена особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, існування та вагомість доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, характеристик кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_4 , суд доходить висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої та зможе запобігти цим ризикам, а тому змінює ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, враховуючи положення 4 ст. 183 КПК України.

З огляду на сукупність наявних на даний час відомостей щодо особи обвинуваченої, суд доходить висновку, що на даному етапі судового провадження жодний інший вид запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 200, 331, 369 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу із домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 - задовольнити.

Змінити щодо обвинуваченої ОСОБА_4 раніше обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та застосувати відносно обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Полтавський слідчий ізолятор» строком на шістдесят днів, тобто до 15 липня 2023 року включно, без визначення застави.

Копію ухвали негайно вручити особам, які приймають участь у справі, та направити начальнику Державної установи «Полтавський слідчий ізолятор» - для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їм копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1