Справа № 533/831/21
Провадження 1-кп/524/125/23
УХВАЛА

12.05.2023 року. Автозаводський районний суду м. Кременчука в складі колегії суддів:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судових засідань - ОСОБА_4 ,

з участю:

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Кременчуці клопотання начальника Козельщинського відділу Глобинської окружної прокуратури про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 та клопотання адвоката ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт у кримінальному провадженні № 0000224 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Панасівка, Кременчуцького району, Полтавської області, українця, гр. України, учня 10 класу Пригарівського ліцею, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Панасівка, Козельщинського району, Полтавської області, українця, громадянина України, освіта професійна, учасником бойових дій не являється, статусу учасника АТО не має, офіційно не працюючий, не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 304, ч. 3 ст. 136 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с. Бреусівка, Козельщинського району, Полтавської області, українки, громадянка України, освіта повна загальна середня, не одружена, на утриманні малолітніх дітей не має, проживає АДРЕСА_2 , раніше не судима, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 136 КК України,-

У С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження № 0000224 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 304 ч. 3 ст. 136 КК України та ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 136 КК України.

Строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраного обвинуваченому ОСОБА_6 спливає 14 травня 2023 року.

За таких обставин прокурор подав суду клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, зазначивши, що наразі продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Одночасно з цим захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_10 подав до суду клопотання про зміну запобіжного заходу його підзахисному ОСОБА_6 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Клопотання сторони захисту обгрунтували тим, що обвинувачений ОСОБА_6 майже два роки перебуває під вартою будучи неповнолітнім, а поряд з цим прокурором не наведені конкретні докази на підтвердження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України. За таких обставин, на думку сторони захисту, наявність таких ризиків грунтується на припущеннях сторони обвинувачення, а не на доказах.

Прокурор в судовому засіданні підтримав своє клопотання з підстав, що у ньому наведені та заперечував проти задоволення клопотання захисника.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_10 заперечував проти продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , висловив думку про те, що клопотання прокурора не є обґрунтованим, ризики зазначені у цьому клопотанні не підтверджені документальними доказами. А тому, на думку захисника, ОСОБА_6 , з урахуванням його неповнолітнього віку, було б доцільно обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника та заперечив проти задоволення клопотання прокурора.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 а також їх захисник адвокат ОСОБА_9 також підтримали клопотання захисника ОСОБА_10 та заперечили проти клопотання прокурора.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, що є особливо тяжким злочином, покарання за який передбачено у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.

Відповідно до п. п. 1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 визнає свою причетність до вчинення того злочину, який йому інкримінується і за тих обставин, що викладені в обвинувальному акті, під час бесіди з експертами-психологами ОСОБА_6 також давав пояснення експертами, що відповідають фактам, викладеним в обвинувальному акті ( т. 3 а.с. 92-101), дослідженими доказами підтверджується наявність тілесних ушкоджень в ділянці статевих органів загиблої ОСОБА_13 (т. 2 а.с. 95-119, т. 3 а.с. 59).

Отже, обґрунтованість підозри, пред`явленої обвинуваченому повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п.175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

Прокурором не доведено, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_6 будь-коли вчиняв спроби впливати на свідків чи потерпілих, на даний час стороною обвинувачення надані і судом досліджені всі докази сторони обвинувачення, а тому ризики впливу на свідків або знищення доказів на даний час не знаходять свого підтвердження.

Колегія суддів вважає, що оскільки ОСОБА_6 , у разі визнання його винуватим, загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, то в певній мірі існують ризики передбачені п. п.1, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме - ризики того, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Поряд з цим, згідно рішення Конституційного Суду України від 08.07.2003 року у справі № 1-23/2003, запобіжний захід у вигляді взяття під варту не може бути застосований лише з мотиву тяжкості злочину, оскільки це суперечить Конституції України.

Згідно з п. 3 ст. 5 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод 1950 року, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року у справі «Яблонський проти Польщі», від 23 вересня 1998 року у справі «І.А. проти Франції», від 04 жовтня 2001 року у справі «Іловецький проти Польщі»).

В судовому засіданні судом допитано свідка ОСОБА_14 , який повідомив, що він є хрещеним батьком обвинуваченого ОСОБА_6 , знає його з дитинства, охарактеризував з позитивного боку та зобов`язався доставляти його в судові засідання на вимогу суду.

У п.114 рішення Європейського суду з прав людини від 17 вересня 2020 року в справі «Грубник проти України» ( заява № 58444/15) ЄСПЛ зазначає, що вирішуючи питання про звільнення або подальше тримання особи під вартою, органи державної влади зобов`язані розглянути альтернативні засоби забезпечення її явки до суду.

Відповідно до п. 54 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Зенцов і інші проти Російської Федерації» до визнання винним обвинувачений повинен вважатися невинним, і мета даного положення, по суті, вимагає попереднього звільнення, якщо тривале утримання під вартою більш не являється обґрунтованим. Особа, обвинувачувана у вчиненні злочину, має бути завжди звільнена до суду, за винятком випадків, коли Держава може довести, що існують «істотні і достатні» причини для обґрунтування безперервного утримання під вартою».

Існує також презумпція на користь звільнення. Суд постійно зазначав у своїй практиці, що другий аспект пункту 3 статті 5 Конвенції не надає судам вибір між притягненням обвинуваченого до відповідальності в розумний строк та тимчасовим його звільненням під час провадження. До засудження обвинувачений має вважатися невинним і мета цього положення, по суті, вимагає його тимчасового звільнення з-під варти, як тільки його подальше тримання під вартою перестає бути обґрунтованим (рішення у справі "Власов проти Росії" (Vlasov v. Russia), N 78146/01, пункт 104, від 12 червня 2008 року). Національні органи влади зобов`язані встановити наявність конкретних фактів, відповідних підставам для подальшого тримання під вартою. Перекладення тягаря доведення щодо цього на особу, яка перебуває під вартою, рівноцінно порушенню принципу статті 5 Конвенції - положення, яке робить тримання під вартою винятковим відступом від права на свободу та таким, що дозволяється лише у вичерпно перерахованих та чітко визначених випадках (рішення у справах "Рохліна проти Росії" (Rokhlina v. Russia), N 54071/00, пункт 67, від 7 квітня 2005 року, та "Ілійков проти Болгарії" (Ilijkov v. Bulgaria), N 33977/96, пункти 84-85, від 26 липня 2001 року).

Таким чином, оскільки завершити розгляд кримінального провадження до цього часу не виявилося можливим, зокрема через значну кількість учасників кримінального провадження, віддаленість місця проживання більшості учасників кримінального провадження від місця судового розгляду справи у звязку зі зміною підсудності, воєнний стан в Україні у зв`язку з яким представник потерпілих - адвокат ОСОБА_15 призупинив своє адвокатське свідоцтво, а інший представник потерпілими до цього часу не залучений, по справі існує необхідність допитати судово-медичних експертів, а неповнолітній обвинувачений ОСОБА_6 більше двох років перебуває під вартою.

Таким чином, на думку суду, цілодобовий домашній арешт забезпечить необхідний контроль за поведінкою та місцезнаходженням ОСОБА_6 , фактично нівелювавши всі ризики, які існували при взятті його під варту.

За таких обставин, суд прийшов до переконання про можливість змінити неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Керуючись ст. ст. 331, 176-178, 181, 186, 196, 201, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання начальника Козельщинського відділу Глобинської окружної прокуратури про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання захисника ОСОБА_16 задовольнити.

Скасувати запобіжний захід у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 строком на два місяці, тобто до 12 липня 2023 року.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

протягом строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту цілодобово не покидати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1

прибувати до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області за викликом у зв`язку з розглядом даного кримінального провадження;

не відвідувати кафе, бари, інші місця продажу спиртних напоїв під час слідування до приміщення Автозаводського районного суду за викликом у зв`язку з судовим розглядом даного кримінального провадження;

утриматися від спілкування з свідками та іншими учасниками кримінального провадження;

носити електронний засіб контролю.

Направити копію даної ухвали для виконання за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_6 до Сектора поліцейської діяльності № 1відділу поліції № 2 Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області.

Зобов`язати відповідальних посадових осіб Сектора поліцейської діяльності № 1відділу поліції № 2 Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області негайно поставити на облік ОСОБА_6 , щодо якого застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, про що повідомити Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що, відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що у разі невиконання ним обов`язків, покладених цією ухвалою, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 з-під варти для його негайного доставлення до місця проживання на підставі п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України.

Контроль за виконанням ухвали покласти на начальника Козельщинського відділу Глобинської окружної прокуратури.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченими, їх захисниками, законними представниками, прокурором протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3