справа № 361/2358/23
провадження № 1-кп/361/834/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2023 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000345 від 02.02.2023, який надійшов з Броварської окружної прокуратури по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні нікого не має, раніше судимого:

-12.07.2002 Апеляційним судом Київської області за ч. 2 п. 9 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі;

-12.11.2013 Броварським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 187 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

-29.12.2018 Ірпінським міським судом Київської області за ст. 391, 71,72 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 27.03.2023 було призначено підготовче судове засідання на розгляд у якому винесено питання регламентовані ст.ст. 314-316 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просить призначити судовий розгляд кримінального провадження зазначивши, що під час досудового розслідування були дотримані всі норми КПК України, підстав для закриття кримінального провадження чи повернення обвинувального акту прокурору не вбачається.

Потерпілий ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 , проти призначення справи до судового розгляду не заперечували.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, з наступних підстав.

Дане кримінальне провадження підсудне Броварському міськрайонному суду Київської області. Підстав для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, судом не встановлено.

В підготовчому засіданні судом було роз`яснено зміст ч. 2 ст. 31 КПК України щодо можливості заявлення обвинуваченим клопотання про здійснення судового розгляду колегіально у складі трьох суддів, однак обвинувачений ОСОБА_4 , порадившись з адвокатом, відмовився заявляти таке клопотання, тому розгляд даного кримінального провадження потрібно здійснювати суддею одноособово, у відкритому судовому засіданні із викликом учасників судового провадження.

Крім того, прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів відносно обвинуваченого ОСОБА_4 з посиланням на існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та тяжкість покарання (від 8 до 15 років), незаконно впливати на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні, вчинити новий умисний корисливий насильницький злочин.

Потерпілий ОСОБА_6 заявлене прокурором клопотання підтримав, вважає за потрібне продовжити строк дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 .

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора посилаючись на недоведеність останнім ризиків, передбачених положеннями ч. 1 ст. 177 КПК України, а посилатися лише на тяжкість обвинувачення суперечить практиці Європейського суду з прав людини. Просить суд врахувати, що обвинувачений ОСОБА_4 має постійне місце проживання, проживає разом з матір`ю і братом з якими підтримує дружні сімейні відносини, свідки чи потерпілий жодного разу не звернулися із заявою про вчинення відносно них тиску чи намагання впливу на зміну показів, вважає ризики вказані прокурором не обгрунтовані, тому просить суд призначити обвинуваченому ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід - домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_4 при вирішенні клопотання підтримав думку свого захисника.

Вирішуючи клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

За тлумаченням мети тримання під вартою Європейською Комісією з прав людини, mutatis mutandis, в рішенні від 14.03.1984 у справі «Ферарі-Браво проти Італії» (заява № 9627/81) застосування цього заходу виправдане не лише, коли факт вчинення і характер злочину безспірно доведені та встановлені, що складає завдання судового розгляду, але й для сприяння судовому розглядові в цьому.

Згідно п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яжинський проти Польщі» ризик незаконного впливу обвинувачених особисто на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу.

У відповідності з положеннями ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює всі обставини у їх сукупності, у тому числі: дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше неодноразово судимий, має постійне місце реєстрації, обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, санкція за який передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років, не одружений, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, не працюючий, а отже не має постійного джерела доходів, що свідчить про можливість залишення останнім в будь-який момент фактичного місця проживання з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, ускладнивши тим самим здійснення правосуддя.

Обставини, що обґрунтовують наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та обставини, що перешкоджають їх уникнути без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме те, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може вчиняти інші умисні корисливі насильницькі кримінальні правопорушення, оскільки останній обвинувачується у вчиненні особливо зухвалих протиправних дій, які вимагають значного рівня кримінальної рішучості. Зазначене породжує обґрунтовані ризики, що обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи не під вартою, здатний повторити такі ж кримінальні дії, оскільки не володіє достатнім рівнем самоконтролю. Крім цього, маючи таку рішучість до вчинення протиправних дій, обвинувачений ОСОБА_4 , здатний ухилитись від слідства і суду, незаконно впливати на потерпілого і свідків з тим, щоб вони підтримали його версію події, і останні, з огляду на характер події, матимуть підстави побоюватися за своє життя і здоров`я.

При цьому суд приймає до уваги, що судове слідство (з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами) на даний час не розпочато, зокрема, не допитано потерпілого та свідків кримінального провадження, та вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому.

Дані обставини з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим свідчать про те, що ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та залишились незмінними.

Відомості, що стан здоров`я обвинуваченого, які б перешкоджали перебуванню у місці попереднього ув`язнення, суду не надані.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

При вирішенні цього питання суд виходить з того, що: 1) особисте зобов`язання не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого з огляду на тяжкість кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 187 КК України, у вчиненні якого обвинувачується особа, та встановлені ризики; 2) умови домашнього арешту, який по суті є «не суворою» формою ізоляції обвинуваченого, не запобігають можливості його вільного спілкування як особисто, так і за допомогою засобів телекомунікації з свідками, потерпілою, з цих підстав домашній арешт не зможе ефективно запобігти вказаним ризикам; 3) враховуючи наведені обставини, а також обставини кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 187 КК України, вчинення яких встановлено на рівні "обґрунтована підозра", дієвість кримінального провадження не зможе забезпечити і застава.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж той, який запропоновано прокурором, є недоцільним, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти визначеним ризикам, отже, відповідно до положень частини першої статті 177 та частини першої статті 178 КПК, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

При цьому, вирішуючи питання щодо продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість його пред`явлення, суспільну небезпеку злочинних дій, в яких він обвинувачується.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначає розмір застави, оскільки кримінальне правопорушення злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 вчинено із застосуванням насильства .

Керуючись ст. 178, 197, 314-316, 331, 336, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження № 0000345 від 02.02.2023 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України на 04.04.2023 о 14-00 годині у відкритому судовому засіданні в приміщенні Броварського міськрайонного суду Київської області.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

В судове засідання викликати учасників судового провадження.

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів по 28.05.2023 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1