КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 19 липня 2021 року щодо ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_13 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_14 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Обухівського районного суду Київської області від 19 липня 2021 року

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

визнано винним у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Згідно з вироком суду 14 червня 2021 року близько 22 години 30 хвилин ОСОБА_10 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , де на той час перебевали неповнолітній ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та неповнолітня ОСОБА_19 , реалізував свій умисел таким чином.

ОСОБА_10 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_8 , підійшов до останнього, та схопив своєю лівою рукою за праве плече, після чого наніс один удар кулаком правої руки в область лівої щоки. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_10 повторно підійшов до ОСОБА_8 (у цей же час між ними став ОСОБА_20 ), завів свою ліву руку за спину ОСОБА_21 , схопивши ОСОБА_8 за горло та тримав на протязі декількох хвилин, після чого відпустив.

Згідно з висновком судово-медичного експерта № 133 від 12 липня 2021 року у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлені тілесні ушкодження у виді струсу головного мозку, гематоми та садна в ділянці кута нижньої щелепи зліва, які за ступенем тяжкості в комплексі відносяться до легких тілесних ушкоджень, які призводять до короткочасного розладу здоров`я.

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 просить вирок Обухівського районного суду Київської області від 19 липня 2021 року скасувати та ухватити свій вирок, яким призначити ОСОБА_10 покарання у виді обмеження волі або арешту в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 125 КК України

В обґрунтування своїх вимог апелянт вказує, що судом не враховано те, що вчинений ОСОБА_10 злочину є умисним та призвів до короткочасного розладу здоров`я потерпілого ОСОБА_8 , що становить кваліфікований склад злочину та є більшим у порівнянні з ч. 1 ст. 125 КК України.

Окрім того, внаслідок побиття ОСОБА_10 потерпілого ОСОБА_8 останній потрапив у лікарню із закритою черепно-мозковою травмою та струсом головного мозку у стані середньої важкості та тривалий час, з 15 червня 2021 року по 22 червня 2021 року перебував на стаціонарному лікуванні. Дані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи виписками із медичних карт та висновком експерта №133 від 12 липня 2021 року.

Не взято судом до уваги і те, що злочин було вчинено ОСОБА_22 , який є повнолітньою особою у віці 26 років, відносно неповнолітнього ОСОБА_8 , якому виповнилося 14 років.

Також судом не враховано те, що ОСОБА_10 вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується наявними в матеріалах справи показаннями потерпілого ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 .

Не звернув суд увагу і на обставини вчинення злочину, викладені як в самому обвинувальному акті, так і підтверджені показами потерпілого та свідків, за яких ОСОБА_10 вів себе агресивно та неодноразово спричиняв ОСОБА_8 тілесні ушкодження. Більш того, фактично дії обвинуваченого ОСОБА_10 були припинені гр-ном ОСОБА_26 , який перешкодив обвинуваченому продовжити злочинні дії, направлені на спричинення додаткових тілесних ушкоджень неповнолітньому потерпілому ОСОБА_8 .

Також апелянт звертає увагу на особу обвинуваченого ОСОБА_27 , який на момент притягнення його до кримінальної відповідальності у даній справі хоча і має погашену судимість, проте раніше притягувався до кримінальної відповідальності за умисні тяжкі та особливо тяжкі злочини, зокрема, був засуджений за умисне тяжке тілесне ушкодження, проте належних висновків для себе не зробив та продовжив вчиняти аналогічні злочини, пов`язані із заподіянням людині тілесних ушкоджень.

Оцінюючи в сукупності наведені аргументи апелянт вважає, що призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_10 є явно несправедливим через м`якість і, на переконання представника потерпілого, призначення обвинуваченому ОСОБА_28 покарання у виді обмеження волі або арешту в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 125 КК України, буде законним, обґрунтованим та справедливим, відповідатиме положенням ст. 65 КК України та буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників потерпілого, потерпілого та прокурора, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги представника потерпілого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_10 та кваліфікація дій обвинуваченого в апеляції представника потерпілого не заперечуються.

Санкцією ч. 2 ст. 125 КК України передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від ста до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до одного року, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Отже, суд першої інстанції призначив ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 125 КК найбільш м`який вид покарання, передбачений санкцією вказаного закону.

Призначаючи ОСОБА_10 покарання у виді штрафу, суд першої інстанції зазначив, що враховує ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, дані про особу обвинуваченого, якихй є раніше не судимим, одружений, працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо. Також судом враховано обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Проте, на думку колегії суддів, при призначенні ОСОБА_10 покарання у виді штрафу суд не в достатній мірі врахував обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, що призвело до призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та є несправедливим внаслідок м`якості.

Зокрема, судом не було враховано того, що обвинувачений, будучи повнолітньою особою у віці 26 років, заподіяв тілесні ушкодження неповнолітньому ОСОБА_8 , якому виповнилося 14 років.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень неповнолітній потерпілий ОСОБА_8 з 15 червня 2021 року по 22 червня 2021 року перебував на стаціонарному лікуванні.

Також при призначенні ОСОБА_10 покарання у виді штрафу суд не врахував дані про особу обвинуваченого, який є не судимим в силу вимог ст. 89 КК України, проте згідно з обставинами провадження, притягувався до кримінальної відповідальності за умисне тяжке тілесне ушкодження (т. 1, а.п. 83).

Отже, доводи представника потерпілого про те, що при призначенні ОСОБА_10 покарання у виді штрафу суд не врахував істотні обставини справи, які не давали підстав для призначення обвинуваченому найменш суворого виду покарання є обґрунтованими.

Водночас, колегія суддів не може прийняти до уваги доводи апелянта про те, що при призначенні ОСОБА_10 покарання судом не враховано вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, оскільки така обставина не була встановлена досудовим розслідуванням, а потерпілий ОСОБА_8 та його законний представник ОСОБА_13 погодилися із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, про що зазначили у своїй заяві від 15 липня 2021 року (т. 1, а.п.11-12).

Оскільки рішення суду першої інстанції про призначення покарання ОСОБА_29 у виді штрафу є необґрунтованим та не відповідає особі обвинуваченого, то вирок суду в частині призначення покарання підлягає до скасування з ухваленням судом апеляційної інстанції свого вироку.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 колегія суддів враховує вищевикладені обставини щодо тяжкості вчиненого кримінального проступку та дані про особу обвинуваченого, обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, і вважає, що необхідним й достатнім покаранням за ч. 2 ст. 125 КК України буде покарання у виді арешту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_29 слід рахувати з моменту затримання під час приведення вироку до виконання.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 420КПК України, колегія суддів, -

з а с у д и л а:

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Обухівського районного суду Київської області від 19 липня 2021 року щодо ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, скасувати в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 125 КК України покарання у виді 2 (двох) місяців арешту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_29 слід рахувати з моменту затримання під час приведення вироку до виконання.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №372/2637/21

Провадження №11-кп/824/595/2023

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_30

Доповідач ОСОБА_1