Справа № 308/3712/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання т.в.о. старшого слідчого відділу слідчого управління ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні за №0000062, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.02.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

10.03.2023 року засобом поштового зв`язку т.в.о. старший слідчий відділу слідчого управління ГУНП в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді із клопотанням у кримінальному провадженні за №0000062, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.02.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, про арешт майна.

В рамках даного клопотання просив з метою забезпечення збереження речових доказів накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_4 , яке вилучено в ході проведення огляду транспортного засобу марки «Skoda Octavia», моделі «А-5», д.н.з. НОМЕР_1 , який проводився 09.03.2023 року за адресою Закарпатська область, Ужгородський район, с. В.Добронь на узбіччі вул. Малодобрянська, напроти будинку 12, а саме: транспортного «Skoda Octavia», моделі «А-5», д.н.з. НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_4 , в ході якого було виявлено та вилучено: автомобіль марки «Skoda Octavia», моделі «А-5», д.н.з. НОМЕР_1 , технічний паспорт НОМЕР_2 , мобільний телефон марки Iphone10 з сім карткою НОМЕР_3 , грошові кошти в сумі 10 066 грн., мобільний телефон марки Iphone 5S з сім карткою НОМЕР_4 , грошові кошти в сумі 550,00 грн.

Прокурор ОСОБА_10 в судовому засіданні просив накласти арешт на перелічені в прохальній частині клопотання предмети також з метою конфіскації майна як виду покарання, так як санкція ч.3 ст. 332 КК України, за якою ОСОБА_4 оголошено підозру, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. Просив долучити до матеріалів клопотання копію ухвали слідчого судді від 15.03.2023 року у справі №3083712/23, провадження 1-кс/308/1048/23, копію постанови про визнання предметів речовими доказами від 10.03.2023 року.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомив, що надав добровільно дозвіл на проведення обшуку з проникненням в належний йому транспортний засіб марки «Skoda Octavia», моделі «А-5», д.н.з. НОМЕР_1 . Мобільний телефон марки Iphone 5S з сім карткою НОМЕР_4 , грошові кошти в сумі 550,00 грн. йому не належать, вилучені у особи, яка разом з ним знаходилася в автомобілі.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання, оскільки воно не відповідає вимогам КПК України. Пояснила, що грошові кошти в сумі 10 066,00 грн. не мають відношення до цього кримінального провадження, належать матері підозрюваного ОСОБА_6 , остання надала такі своєму сину ОСОБА_4 для оплати за ремонт пральної машинки.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні вказала, що грошові кошти, вилучені з машини її сина 09.03.2023 року, належать їй, були надані сину ОСОБА_4 з метою розрахунку за ремонт пральної машини.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000062 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.02.2023, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.02.2023 року.

Підставою внесення зазначених відомостей до ЄРДР стало те, що «громадянин ОСОБА_11 діючи за попередньою змовою із невстановленими особами, із корисливих мотивів, організовує незаконне переправлення осіб призовного віку через державний кордон України».

09.03.2023 року о 21 год. 08 хв. ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст.208 КПК України.

10.03.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме: в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненої щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Дослідивши доводи клопотання слідчого та матеріали судового провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Санкції ч. 3 ст. 332 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_4 , передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

10.03.2023 року в період часу з 21 год. 08 хв. по 21 год. 26 хв. 09.03.2023 року за адресою Закарпатська область, Ужгородський район, с. В.Добронь на узбіччі вул. Малодобрянська, напроти будинку 12, на підставі ч.3 ст. 233 КПК України при затриманні ОСОБА_4 проведено обшук транспортного «Skoda Octavia», моделі «А-5», д.н.з. НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_4 , в ході якого було виявлено та вилучено автомобіль марки «Skoda Octavia», моделі «А-5», д.н.з. НОМЕР_1 , технічний паспорт НОМЕР_2 , мобільний телефон марки Iphone10 з сім карткою НОМЕР_3 , грошові кошти в сумі 10 066 грн., мобільний телефон марки Iphone 5S з сім карткою НОМЕР_4 , грошові кошти в сумі 550,00 грн.

10.03.2023 вилучені предмети та речі постановою слідчого визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження /постанова про визнання речовими доказами від 10.03.2023/.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.03.2023 обшук транспортного засобу марки «Skoda Octavia», моделі «А-5», д.н.з. НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_4 , який проводився в період часу з 21 год. 08 хв. по 21 год. 26 хв. 09.03.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ч.3 ст.233 КПК України, та який проводився на підставі добровільної згоди власника майна ОСОБА_4 , постановлено вважати проведеним відповідно до вимог закону з наданням дозволу на обшук.

Зазначене майно, а саме: автомобіль марки «Skoda Octavia», моделі «А-5», д.н.з. НОМЕР_1 , технічний паспорт НОМЕР_2 , мобільний телефон марки Iphone10 з сім карткою НОМЕР_3 , грошові кошти в сумі 10 066 грн., мобільний телефон марки Iphone 5S з сім карткою НОМЕР_4 , грошові кошти в сумі 550,00 грн. являються тимчасово вилученим майном.

За результатами розгляду слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає до часткового задоволення, з метою забезпечення збереження речових доказів та забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання слід накласти арешт на майно, вилучене в ході огляду, проведеного стороною обвинувачення 09.03.2023 року, а саме: на автомобіль марки «Skoda Octavia», моделі «А-5», д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить підозрюваному ОСОБА_4 , виключно із забороною відчуження, так як відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України обмеження користування майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, тощо. Таких даних не було обґрунтовано ані слідчим в клопотанні ані прокурором в судовому засіданні, автомобіль на момент розгляду клопотання стороною обвинувачення оглянутий, сліди кримінального правопорушення зафіксовані. Слідчий суддя вважає, що застосування найменш обтяжливого способу арешту, а саме: без обмеження права користування, буде найбільш сприятливим у цьому кримінальному провадженні.

Щодо стосується долі мобільних телефонів марки Iphone10 з сім карткою НОМЕР_3 , марки Iphone 5S з сім карткою НОМЕР_4 , то в цій частині клопотання до задоволення не підлягає, слідчий суддя враховує вимоги абз. 2 ч.2 ст. 168 КПК України, відповідно до якої забороняється тимчасове вилучення мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Так як стороною обвинувачення не доведено, що вилучення мобільних телефонів є необхідною умовою проведення експертного дослідження, такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту, слідчий суддя прийшов до переконання, що зазначені вище телефони з сім-картами слід повернути власникам після здійснення слідчим чи прокурором у кримінальному провадженні за №402307121-----62 копіювання інформації, що міститься у вказаних об`єктах.

Щодо накладення арешту на грошові кошти в сумі 10 066 грн., які, за доводами сторони захисту належать ОСОБА_6 , а прокурором цієї обставини не спростовано, а також щодо накладення арешту на грошові кошти в сумі 550,00 грн., слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість клопотання в цій частині, так як прокурором не доведено, що перелічене вище кошти мають будь яке відношення до кримінального провадження або належать підозрюваному.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 170-173 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

З метою забезпечення збереження речових доказів та забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання накласти арешт на автомобіль марки «Skoda Octavia», моделі «А-5», д.н.з. НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_4 та свідоцтво про реєстрації серії НОМЕР_2 , із забороною відчуження.

Автомобіль марки «Skoda Octavia», моделі «А-5», д.н.з. НОМЕР_1 , який належать ОСОБА_4 , - повернути ОСОБА_4 в користування після набрання цією ухвалою законної сили, попередивши ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України щодо незаконних дій щодо майна, на яке накладено арешт.

Тимчасове вилучене майно мобільний телефон марки Iphone10 з сім карткою НОМЕР_3 , мобільний телефон марки Iphone 5S з сім карткою НОМЕР_4 - повернути власникам після здійснення слідчим чи прокурором у кримінальному провадженні за №0000136 копіювання інформації, що міститься у вказаних об`єктах.

Тимчасове вилучене майно, а саме: грошові кошти в сумі 10 066 грн. повернути власнику ОСОБА_6 , а грошові кошти в сумі 550,00 грн. повернути власнику.

В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити слідчому, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення. Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_12