Справа № 711/18/23
Номер провадження 1-кп/711/234/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2023 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Придніпровського районного суду м.Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за розслідувань № 0003010 від 19.12.2022, у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Черкаси, громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, який на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, учасником бойових дій, депутатом не являється, групи інвалідності не має, у лікаря нарколога та лікаря психіатра на обліку не перебуває, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: -25.10.2002 Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст.42 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений 22.07.2004 з Черкаської ВК № 62 по відбуттю строку покарання; -21.03.2005 Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185, ст. 395, ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; -10.12.2008 Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 25.05.2011 з Старобабанівської ВК № 92 Черкаської області по постанові Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.05.2011 умовно - достроково з невідбутим строком 3 місяці 21 день; -27.11.2018 Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; -26.11.2019 Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбутий строк 1 рік 3 місяці позбавлення волі за вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.11.2018 та остаточно призначено покарання 4 роки 3 місяці позбавлення волі, звільнений 31.08.2022 з Старобабанівської ВК № 92 Черкаської області від 16.08.2022 - умовно- достроково з невідбутим строком 1 рік 3 місяці 2 дні;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

19.12.2022, близько 03 год. 00 хв., ОСОБА_6 , перебував поблизу магазину «Знахідка», який розташований за адресою: вул. Чигиринська, 42 в місті Черкаси та в цей момент, у останнього, виник злочинний умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна (крадіжка), яке може знаходитись у вищевказаному магазині, в умовах воєнного стану, яким введено в дію відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022.

Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 , 19.12.2022 близько 03 год. 00 хв., будучи особою раніше судимою за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, судимість за яке не знята та не погашена в установленому законом порядку, діючи умисно та цілеспрямовано, повторно, з корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи та бажаючи настання наслідків, а також усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, в умовах воєнного стану, який введено в дію відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, шляхом розбиття скла вхідних дверей, незаконно проник до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: вулиця Чигиринська, будинок 42, міста Черкаси, де скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до відкритих полиць з товаром звідки взяв:

-цигарки «Комплімент», у кількості 30 пачок, вартістю за одну одиницю 47,0 грн., на суму 1410,00 грн.;

-цигарки «L SM», у кількості 5 пачок, вартістю за одну 68,00 грн., на суму 340 грн.;

-цигарки «Давидов Sotl», у кількості 7 пачок, вартістю за одну одиницю 80, 0 грн. на суму 560,00 грн.;

-цигарки «Давидов класік», у кількості 9 пачок, вартістю за одну одиницю 72,0 грн. на суму 648,00 грн.;

-цигарки «Winstoun XS», у кількості 10 пачок, вартістю за одну одиницю 77,0 грн., на суму 770,00 грн.;

-цигарки «Rotmans», у кількості 4 пачок, вартістю за одну одиницю 71,0 грн. на 284,00 грн.;

-цигарки «RAPKED SIMPSON», у кількості 4 пачок, вартістю за одну одиницю 70,00 грн., на суму 280,00 грн.;

-цигарки «Marvel Slims», у кількості 5 пачок, вартістю за одну одиницю 68,0 грн., на суму 340,00 грн.;

-цигарки «Neo», у кількості 26 пачок, вартістю за одну одиницю 76,00 грн., на суму 1976,00 грн.;

-цигарки «Heets», у кількості 11 пачок, вартістю за одну одиницю 80,0 грн., на суму 880,00 грн.;

-цигарки «Heets Summer», у кількості 26 пачок, вартістю за одну одиницю 78,0 грн. на суму 2028,00 грн., а всього на загальну суму 9516 грн., після чого утримуючи при собі викрадене майно, залишив місце вчинення кримінального правопорушення, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_5 , матеріальний збиток на загальну суму 9 516 грн.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину, викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності і він їх у повному обсязі підтверджує. Пояснив, що дійсно він знає, що в державі діє військовий стан. 19.12.2022, близько 03 год. 00 хв., він перебував поблизу магазину «Знахідка», який розташований по вул. Чигиринська, 42 в місті Черкаси. Побачивши магазин, він вирішив здійснити крадіжку. Для чого він, впевнившись, що за його діями не спостерігають, розбив скло на вхідних дверях, проник до магазину «Знахідка», підійшов до відкритих полиць з товаром, звідки забрав багато пачок цигарок, як зазначено в обвинувальному акти. Вийшов з магазину з цигарками та через деякий час був затриманий працівниками поліції. Просить вибачення у потерпілої. В скоєному щиро кається, просить суд суворо не карати. Цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди визнає в повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що їй належить магазин «Знахідка», який розташований по вул. Чигиринська, 42 в місті Черкаси. Вона приїхала після того як кража відбулася. Цигарки їй були повернуті. Завданий збиток не відшкодований, тому заявила цивільний позов про стягнення з обвинуваченого моральну та матеріальну шкоду. Просила призначити покарання, визначене йому законом на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор та потерпіла не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

Це узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, покази якого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції, допитавши потерпілу, дослідивши цивільний позов, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р., особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яке відповідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, за 2022 рік неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, офіційно не працевлаштований, не має на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, групи інвалідності не має, у лікарів- нарколога та психіатра на обліку не перебуває, частково заподіяну шкоду усунуто, шляхом повернення майна, вину визнав, щиро розкаявся, висловивши щирий жаль з приводу своїх вчинків та осудив свою поведінку.

Крім того, суд приймає до уваги, що ОСОБА_6 , будучи особою раніше судимою за вчинення умисних, корисливих злочинів, не зробив належних висновків та продовжив злочинну діяльність, що вказує на підвищену суспільну небезпеку цієї особи та недосягнення виховної мети покарання, призначеного за попередніми вироками.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчинених кримінальних правопорушень, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, неодноразово висловлював жаль з приводу вчиненого, критично оцінював свої дії та готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого після вчинення інкримінованого йому злочину, який усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, дав критичну оцінку своїм злочинним діям, а також враховуючи думку потерпілої, суд вважає за необхідне відповідно до вимог ст.50 КК України, призначити покарання у виді позбавлення волі, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування ст. 69 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України, до обвинуваченого, суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно з п. 26 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання», невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати частину покарання, від відбування якого особу звільнено умовно-достроково.

ОСОБА_6 раніше судимий вироком Придніпровським районним судом м.Черкаси від 26.11.2019, звільнений з Старобабанівською ВК №92 Черкаської області умовно достроково 31.08.2022, невідбутий строк покарання становить 1 рік 3 місяці 2 дні. Новий злочин ОСОБА_6 вчинив 19.12.2022, тобто під час умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Таким чином, оскільки ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення до відбуття покарання за вироком Придніпровського районного суду м.Черкаси від 26.11.2019, суд вважає за необхідне призначити йому покарання за правилами ст. 71 КК України.

При цьому, враховуючи, що кримінальне правопорушення у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 вчинене в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, повторне звільнення від відбування покарання у даному випадку є неприпустимим, а тому відсутні підстави для призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 75 КК України - зі звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Призначення ОСОБА_6 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Запобіжний захід, відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили, залишити без змін - у вигляді тримання під вартою.

До обвинуваченого ОСОБА_6 ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 20.12.2022 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Підстав для зміни або скасування застосованого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили - суд не вбачає, з метою запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , слід обчислювати з дня набранняя вироком законної сили, оскільки згідно до ч. 1 ст. 17 КПК України особа не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде встановлено обвинувальним вироком, а відповідно до абз. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України суд вважає за необхідне зарахувати в строк призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 за даним вироком покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченого у межах даного кримінального провадження, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період тримання під вартою з 19.12.2022 по день набрання вироком законної сили.

Розглядаючи заявлений цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, суд виходить з наступного.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками визнаються: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушено, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

На підставі ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Разом з тим, як вбачається з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95 із подальшими змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В п.п. 5, 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, вказано, що суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Крім того, згідно методичних рекомендацій «Про відшкодування моральної шкоди», наданих Міністерством юстиції України листом від 13.05.2004 року за №35-13/797, моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Згідно частин 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч 1 ст. 82 ЦПК України обставини, що визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав.

У відповідності до фіскального чека №4467-1 компанії «АТЛАНТ-ПЛАСТ» від 19.12.2022 витрати потерпілої для відновлення свого порушеного права власності за послуги у придбанні нових вхідних дверей до магазину, склали 17 422, 00 гривень.

Судом встановлено, що внаслідок злочину, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_6 , потерпілій ОСОБА_5 була завдана моральна шкода, що полягає у перенесених нею моральних стражданнях, а також у вимушених змінах звичного для неї способу життя, пов`язаних з втратою майна.

Суд приймає визнання обвинуваченим цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 17 422,00 грн. та моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.

Виходячи з вимог п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України, згідно з яким у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд вважає вимоги ОСОБА_5 підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_6 їй було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 17 422 грн. 00 коп. та моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень 00 копійок, що підтверджується матеріалами кримінального провадження. Таким чином, в ході судового розгляду знайшла своє підтвердження сума матеріальної шкоди, заявлена до стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 у розмірі 17 422 грн. 00 коп. та моральної шкоди у розмірі 10 000, 00 грн., оскільки така сума підтверджена належними доказами в розумінні ст.ст.76 - 80 ЦПК України, у зв`язку з чим суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженню в силу положень ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави. Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.7, 100, 124, 368-371, 373, 376, 392, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

У відповідності зі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання призначеного покарання, до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Придніпровського районного суду м.Черкаси від 26.11.2019 у вигляді 1 місяця позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 , на користь ОСОБА_5 , матеріальну шкоду у розмірі 17 422 (сімнадцять тисяч чотириста двадцять дві) гривні 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_6 , на користь ОСОБА_5 , моральну шкоду у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Строк покарання ОСОБА_6 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Зарахувати у строк відбутого ОСОБА_6 покарання строк попереднього ув`язнення з 19 грудня 2022 року до дня набрання вироком законної сили, виходячи з положень ст. 72 КК України, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Речові докази по кримінальному провадженню:

-чоловіча куртка спортивного типу, темно-синього кольору «Columbia» поміщена до сейф-пакету WAR 1737016, поміщена до камери зберігання речових доказів Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області; -пара взуття поміщена до сейф пакету WAR 1737015 та один відрізок темної плівки з трьома слідами поміщені до сейф пакету МВС Україна № 5523605 речові докази поміщені до камери зберігання речових доказів Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, повернути власнику, ОСОБА_6 ;

-металевий складний ніж та дві в`язані рукавиці поміщені до камери зберігання речових доказів Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області; -три сліди пальців рук поміщені до сейф-пакету № 5239434, дактило карта підозрюваного ОСОБА_6 поміщена до сейф пакету № 5239435 та копія висновку експетра № 5306468, речові докази поміщені до камери зберігання речових доказів Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, знищіти.

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави процесуальні витрати на залучення експерта у зв`язку з проведенням експертиз, а саме: № СЕ-19/124-22/14070-ТР від 30.12.2022 у розмірі 3 398, 04 грн.; № СЕ- СЕ-19/124-22/14060-Д від 28.12.2022 у розмірі 1 132, 68 грн.; СЕ-19/124-22/13960-Д від 23.12.2022 у розмірі 755, 12 грн.; СЕ-19/124-22/13961-Д від 23.12.2022 у розмірі 755, 12 грн.; СЕ-19/124-22/13958-ТР від 26.12.2022 у розмірі 943,90 грн.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч.2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно ст.376 ч.6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючого ОСОБА_1