Справа № 464/569/23
пр.№ 1-кп/464/245/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.03.2023 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження № 464/569/23, внесене 14.01.23. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого на АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною середньою освітою, військовозобов`язаного, неодруженого, непрацюючого, судимості не має, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення прокурор ОСОБА_4 ;

захисту - обвинувачений ОСОБА_3

з участю його сторін, -

у с т а н о в и в :

ОСОБА_3 14 січня 2023 о 13 год в клумбі неподалік будинку № 22 по вул.Драгана у м.Львові в порушення вимог чинного законодавства, яке регулює обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, та маючи умисел на незаконно придбання та зберігання без мети збуту психотропної речовини, незаконно придбав, привласнивши, з метою власного вживання два згортки, обмотані синьою ізоляційною стрічкою, з особливо небезпечною психотропною речовиною «PVP», обіг якої заборонено, загальною масою 0,3381 г, яку незаконно зберігав при собі з метою власного вживання без мети збуту та яку у нього там же о 13.10 год було виявлено працівниками поліції, а у подальшому й вилучено в ході огляду місця події.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, тобто кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.309 КК України.

Під час судового розгляду обвинувачений винуватість свою у вчиненні інкримінованого визнав повністю та дав суду наступного змісту показання: за останні 5 років свого життя лише рік офіційно працював, до кримінальної відповідальності не притягувався, проте іноді вживав канабіс, тому йому достовірно було відомо, що 14.01.2023 о 13 год. він знайшов неподалік будинку № 22 по вул.Драгана у м.Львові. Цей змоток в ізоляційній стрічці він підняв та зберігав з метою власного вживання, без мети збуту. Проте, до нього через декілька хвилин підійшли працівники поліції, які виявили та вилучили цю психотропну речовину. Зазначив, що проживає за місцем реєстрації з батьками, хронічними захворюваннями не страждає, має мінливий неофіційний прибуток. Посить суд суворо не карати, по можливості застосувати ст.45 КК України, але в загальному погоджується із покаранням, яке просив прокурор у судових дебатах. На запитання суду про причини неявок під час судового провадження і неповідомлення про такі суду, у зв`язку з чим постановлялись ухвали про привід і його розшук, пояснив, що вперше смс-повідомлення йому прийшло на мобільний телефон за день до судового засідання, що спростовується матеріалам кримінального провадження (довідка про доставку смс-повідомлення на 07.02.23. доставлена 03.02.23. о 12:13:45), а у подальшому він втратив зв`язок «зі світом» і провадженням не цікавився.

З огляду на те, що обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального проступку визнав повністю, фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються, а тому суд вважає за недоцільне дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та розглядає справу в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Оскільки обвинувачений повністю визнав свою вину, дав суду визнавальні показання, інші докази не досліджувалися, суд дійшов висновку, що його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення є повністю доведеною, а тому повинен за такі дії нести кримінальну відповідальність та підлягає покаранню.

Відтак дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч.1 ст.309 КК України, т.я. вчинив незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із встановлених положеннями ст.50 КК України його мети, за якими покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Загальні засади призначення покарання визначені ст.65 КК України, а саме:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Таким чином при призначенні обвинуваченому покарання суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є кримінальним проступком, дані про особу винного, який судимості не має, у нього відсутні хронічні захворювання, є неодруженим, тривалий не працює та відсутність осіб на утриманні, під наглядом в наркологічному чи психоневрологічному диспансерах не перебуває; позитивно характеризується за місцем проживання; пом`якшуючу виною обставину органом досудового розслідування зазначене щире каяття; обтяжуючі вину обставини органом досудового розслідування та судом не встановлені; негативну поведінку під час судового провадження, що виразилась у неявках до суду, у зв`язку з чим до обвинуваченого було застосовано привід та оголошено в розшук.

Щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню заданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження. Про щирість каяття особи свідчить і поведінка засудженого після вчинення злочину. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею злочину, добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують щире каяття особи (постанова Верховного Суду від 04 жовтня 2022 року у справі № 523/4890/19).

Обвинувачений, будучи особою, яка хоча і вперше притягується до кримінальної відповідальності, ігнорував судові виклики та ухилявся від суду, у зв`язку з чим до нього було застосовано привід та оголошено розшук, що у взаємозв`язку із поясненнями на запитання суду під час з`ясування причин його неявок на розгляд кримінального провадження та відсутність жодної зацікавленості у обізнаності ходу такого, беззаперечно не свідчать про щирість його каяття, незважаючи на формальну вказівку такого в обвинувальному акті з урахуванням, що особу було затримано працівниками поліції на місці події, та в судовому засіданні.

Відтак, відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд, керуючись принципом справедливості, визнає за неможливе досягти мети попередження кримінальних правопорушень та виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням до праці та дійшов висновку про необхідність призначення йому з огляду на все це у своїй сукупності покарання за ч.1 ст.309 КК України обмеження волі на строк один рік (з урахуванням вимог частин 1 та 3 ст.61 КК України), адже таке буде покликане запобігти можливому вчиненню обвинуваченим кримінальних правопорушень у майбутньому і сприятиме його виправленню та перевихованню з усвідомленням суспільної небезпечності діянь, у мінімально наближених розмірах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії.

Правових підстав для призначення обвинуваченому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання, тобто на підставі ст.69 КК України, враховуючи перелічені вище конкретні обставини у їх сукупності та дані про особу винного, суд не знаходить. Інші більш м`які покарання за таке кримінальне правопорушення, не сприятимуть меті покарання та не будуть достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень з урахуванням поведінки обвинуваченого, який не має офіційних місця роботи та джерела доходу, під час судового провадження. Призначення покарання у виді арешту, який передбачає тримання засудженого в умовах ізоляції, не відповідатиме як особі засудженого, так і суспільно небезпечному винному діянню, вчиненому ним.

Щодо заявленого обвинуваченим клопотання про звільнення його за ст.45 КК України, то при його вирішенні суд враховує наступне.

Згідно із ст.45 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 1 від 23.12.05. за наявності передбачених у ст.45 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

З урахуванням описаних вище обставин щодо відсутності встановлення судом щирого каяття, зазначеного органом досудового розслідування, відсутності активного сприяння розкриттю цього правопорушення, про що відсутні відомості в обвинувальному акті і що не встановлено судом, які є безумовною підставою для звільнення особи, хоча шкода заподіяна і не була, відсутні підстави для задоволення заявленого обвинуваченим клопотання.

Разом з тим, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді, зокрема, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням ч.1 ст.75 КК України у відповідній редакції.

Обвинувачений, який є особою молодого віку, уперше притягується до кримінальної відповідальності за незаконне придбання та зберігання психотропних речовин у незначних розмірах без мети збуту, шкідливі чи непоправні наслідки від яких не настали. Наведене у своїй сукупності безумовно свідчить про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою протягом іспитового строку. Саме по собі ухилення винного від суду враховувалось при обранні заходу примусу та не є визначальним при визначенні порядку відбування покарання.

Тому обвинуваченого слід звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України із встановленням іспитового строку один рік та покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, надавши можливість виправдати довіру суду у невчиненні в майбутньому інших кримінальних правопорушень та усвідомити вчинене.

Відомості, які б спростовували даний висновок суду, відсутні, вибір заходу примусу узгоджується із позицією сторони обвинувачення, висловленої у судових дебатах, щодо виду та розміру покарання.

Ухвалюючи вирок, суд відповідно до ст.368 КПК України зобов`язаний вирішити питання щодо того, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Заходи забезпечення кримінального провадження (арешт не накладався, запобіжний захід не застосовувався) відсутні.

Постановою дізнавача СД ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 26.01.23. спецпакет № 5846912 з первинним упакуванням та двома полімерними пакетами з психотропною речовиною - PVP визнано речовими доказами та передано в камеру зберігання речових доказів. Відтак такі слід знищити.

З ОСОБА_3 підлягають стягненню в користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 1510,24 грн.

Оскільки під час підготовчого провадження, як і в подальшому під час розгляду справи, клопотань про обрання запобіжного заходу обвинуваченому не надходило та такий не застосовувався, відсутні підстави для обрання такого обвинуваченому.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374, 532 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, передбаченому ч.1 ст.309 КК України, та призначити йому покарання - обмеження волі на строк один рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк один рік, та згідно із ст.76 КК України покласти на нього наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання/роботи.

Відповідно до ч.1 ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави процесуальні витрати в сумі 1510,24 грн.

Знищити речові докази спецпакет № 5846912 з первинним упакуванням та двома полімерними пакетами з психотропною речовиною - PVP (постанова від 26.01.23.).

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_6