Справа № 461/6899/13-к
Провадження № 1-кс/461/451/23
УХВАЛА

08.02.2023 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінстрим» про скасування арешту майна,

в с т а н о в и в :

адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінстрим» звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 від 14 червня 2013 року у справі № 461/6899/13-к в межах кримінального провадження № 0000011 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , належну ОСОБА_4 , іпотекодержателем якої станом на момент звернення до суду є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНСТРИМ».

В обґрунтування клопотання, заявник вказує, що 14 червня 2013 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 постановив ухвалу у справі № 461/6899/13-к в межах кримінального провадження № 0000011 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, якою накладено арешт, окрім іншого, на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , належну ОСОБА_4 . 10 липня 2013 року, на підставі зазначеної ухвали, зареєстровано обтяження на відповідну квартиру (обтяжувач: Слідче управління головного управління МВС України у Львівській області; особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_4 ), номер запису про обтяження: 1599099.

Заявник зазначає, що станом на момент звернення до суду іпотекодержателем квартири за адресою АДРЕСА_1 , є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНСТРИМ», яке має право вимоги до боржника забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника. Відповідні відомості внесені у Державний реєстр іпотек. В межах реалізації своїх прав за Кредитним договором № 049-2008-088 від 04.02.2008 року та Договором іпотеки (нерухомого майна-житлового приміщення) від 04.02.2008 p. TOB «Фінстрим» надіслало на адресу ОСОБА_5 та ОСОБА_4 письмову вимогу про усунення порушення-повідомлення № 01-13/12-22ПВ від 13.12.2022 року, в якій зазначає про простроченість заборгованості за Кредитним договором № 049-2008-088 від 04.02.2008 року та необхідність погашення суми кредиту у повному обсязі, а також повідомляє, що у протилежному випадку буде змушене вжити заходи з примусового стягнення зазначеної заборгованості шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки за Договором іпотеки (нерухомого майна-житлового приміщення) від 04.02.2008 р.

Враховуючи той факт, що кримінальне провадження № 0000011 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, закрито, а питання скасування арешту під час закриття провадження не вирішено, з огляду на те, що відпала необхідність у подальшому арешті квартири за адресою АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_4 , іпотекодержателем якої є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінстрим», заявник просить клопотання задовольнити та скасувати арешт на вказану квартиру.

Заявник в ході розгляду справи клопотання підтримав з наведених у ньому підстав, а в подальшому, 08 лютого 2023 року подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Слідчий судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Відповідно до положень статті 174 КПК України, клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Згідно статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, положення процесуального законодавства не містять норм стосовно наявності перешкод для розгляду клопотання про скасування арешту, у разі неявки заявника та слідчого в судове засідання.

Згідно положень статті 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Виходячи з наведеного, підстав для відкладення розгляду клопотання або обставин які зумовлюють неможливість проведення його розгляду не встановлено.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що таке підлягає задоволенню, з огляду на нижченаведене.

Відповідно до приписів статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 2 ст. 174 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що слідчими ГУМВС України у Львівській області та відділом Львівського РУП №1 ГУ НП у Львівській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000011 від 27 листопада 2012 року, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 358, ч.ч. 2, 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 14.06.2013 року в межах даного кримінального провадження накладено арешт на наступні об`єкти нерухомості:

- на квартиру АДРЕСА_2 , належну ОСОБА_6 ;

- на квартиру АДРЕСА_3 , належну ОСОБА_7 ;

- на квартиру АДРЕСА_4 , належну ОСОБА_8 ;

-на квартиру АДРЕСА_5 , належну ОСОБА_9 ;

- на квартиру АДРЕСА_6 , належну ОСОБА_10 ;

- на квартиру АДРЕСА_7 , належну ОСОБА_4 ;

- на квартиру АДРЕСА_8 , належну ОСОБА_11 ;

-на квартиру АДРЕСА_9 , належну ОСОБА_12 ;

- на квартиру АДРЕСА_10 , належну ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ;

-на квартиру АДРЕСА_11 , належну ОСОБА_15 ;

- на квартиру АДРЕСА_12 , належну ОСОБА_16 та ОСОБА_17 ;

- на квартиру АДРЕСА_13 , належну ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 ;

- будинок за адресою АДРЕСА_14 , належний ОСОБА_21 ;

- на квартиру АДРЕСА_15 , належну ОСОБА_22 та ОСОБА_23 ;

- земельну ділянку та житловий будинок за адресою АДРЕСА_16 , які належать ОСОБА_24 ;

- на приміщення за адресою АДРЕСА_17 , яке належить ОСОБА_25 ;

- нежитлове приміщення в АДРЕСА_18 , належне ОСОБА_12 .

Іпотекодержателем квартири за адресою АДРЕСА_1 , є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінстрим», що підтверджується долученою до клопотання інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна №319906908 від 10.01.2023.

Згідно наданого заявником листа заступника начальника Львівського районного управління поліції № 1 ГУ НП у Львівській області від 01.02.2023, кримінальне провадження №0000011 від 27 листопада 2012 року, за ознаками кримінальних правопорушень ч. 1 ст. 358, ч.ч. 2, 4 ст.190 КК України 19.10.2022 закрите, у зв`язку із відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення.

Таким чином, в ході розгляду клопотання встановлено, що станом на день звернення до слідчого судді з даним клопотанням про скасування арешту вищезазначеного майна необхідність у подальшому арешті відпала, адже кримінальне провадження закрите.

В ході розгляду клопотання доводи заявника щодо наявності підстав для скасування арешту знайшли своє підтвердження та органом досудового розслідування не спростовані.

Ухвалюючи рішення за клопотанням, враховую висновок Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2018 року (справа № 202/5044/17, провадження № 14-119цс18), відповідно до якого суд касаційної інстанції вказав наступне:

«Правильними є висновки судів про те, що в КПК України, який набрав чинності у листопаді 2012 року, законодавцем чітко врегульовано порядок вирішення питання про зняття арешту з майна. Отже, постановляючи оскаржувані ухвали, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши, що спірне майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, дійшов правильного висновку про те, що клопотання власника майна повинно розглядатись слідчим суддею за місцем досудового розслідування у кримінальному провадженні або судом під час судового розгляду, а тому обґрунтовано відмовив у відкритті провадження у справі, на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій).»

Також, враховую висновок Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року (справа №461/233/17-ц, провадження № 14-326цс18), відповідно до якого:

«Згідно зі статтею 174 КПК України від 2012 року інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Зазначені вимоги співпадають з положеннями частини четвертої статті 21 КПК України (згідно з якою здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час його здійснення порушуються права і свободи людини, гарантовані Конституцією і міжнародними договорами України) та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка передбачає право особи на ефективний засіб правового захисту на національному рівні від порушень прав і свобод, гарантованих цією Конвенцією.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що суди неправильно застосували норми процесуального права, а саме: статті 15, 16 ЦПК України та положення КПК України у редакціях, чинних на час подання позову до суду, оскільки обмеження у здійсненні права власності позивача відбулися при проведенні досудового розслідування у порядку кримінального судочинства згідно з постановою слідчого. Оцінку правомірності процесуального документа, ухваленого в порядку кримінального судочинства, не може бути надано у порядку іншого, а саме цивільного судочинства, оскільки КПК України передбачено порядок оскарження рішень, дій та бездіяльності органу досудового розслідування.

Оскільки розгляд цього питання передбачено в установленому кримінальним процесуальним законом порядку, суди неправильно визначили предметну юрисдикцію спору.

З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне закрити провадження у справі, оскільки цей спір не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства. При цьому позивачу слід роз`яснити про його право на судовий захист у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.»

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку про наявність законних підстав для скасування арешту майна та задоволення клопотання, оскільки доводи заявника підтверджені належними та допустимими доказами, а з боку органу досудового розслідування жодних заперечень щодо задоволення клопотання не висловлено.

Таким чином, приходжу до висновку про наявність законних підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 14.06.2013 року (справа №461/6899/13-к провадження №1-кс/461/2702/13) на квартиру АДРЕСА_7 , належну ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1