Номер провадження: 11-кп/813/1015/23
Справа № 522/2183/23, 1-кп/522/954/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Приморського райсуду м. Одеси від 28.02.2023, якою в підготовчому судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження №0001376 від 20.10.2021 відносно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч.3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27.04.2023

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою суду 1-ої інстанції від 28.02.2023 в підготовчому судовому засіданні в процесі розгляду обвинувального акту в межах кримінального провадження №0001376 від 20.10.2021 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч .4 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК Українибуло відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 , задоволено клопотання прокурора та застосовано відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, до 27.04.2023, з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

Мотивуючи зазначене рішення, суд послався на те, що прокурором було доведено існування в зазначеному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливе переховування обвинуваченого ОСОБА_8 від суду та незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому ж кримінального провадженні.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 зазначив, що висновки суду 1-ої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження з огляду на наступне:

- поза увагою суду 1-ої інстанції залишилось те, що під час досудового розслідування ОСОБА_8 та його матір ОСОБА_11 повністю співпрацювали з органом досудового розслідування, зокрема, надають показання, які викривають діяльність організаторів, а саме ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ;

- судом 1-ої інстанції не взято до уваги, що перебуваючи в умовах СІЗО, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 можуть здійснювати вплив на ОСОБА_8 , що ускладнить доказування вини організаторів шахрайства та притягнення винних до кримінальної відповідальності;

- судом 1-ої інстанції не враховано, що ОСОБА_8 перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні неповнолітнього сина 2007 р.н., має місце реєстрації та проживання у м. Одесі, тобто має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується за попереднім місцем роботи ТОВ «ЮТИС» та за місцем проживання, раніше не судимий, окрім того до застосування запобіжного заходу ОСОБА_8 постійно з`являвся за кожною вимогою та жодних дій направлених на переховування від органів досудового розслідування та суду не вчиняв;

- поза увагою суду 1-ої інстанції залишилось те, що відносно іншого обвинуваченого в цьому ж кримінальному провадженні ОСОБА_10 було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною залишати житло в період доби з 20 год. по 07 год.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 4 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено права кожного, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що на розгляді в Приморському райсуді м. Одеси знаходиться кримінальне провадження №0001376 від 20.10.2021 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч .4 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу («Запобіжні заходи, затримання особи»).

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Виходячи з положень п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

При цьому, положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України встановлюють, що суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду 1-ої інстанції: 1) ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою; 2) клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді 1-ої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому (-им) запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом 1-ої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку ст.ст. 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.

Тобто, апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши клопотання про продовження строку тримання під вартою (у разі його наявності), ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу, а також, в деяких випадках, копію обвинувального акту та журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких доказів, що можуть бути підставою для продовження або застосування запобіжного заходу у судовому засіданні.

Проте, зважаючи на обставини інкримінованих ОСОБА_8 злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, їх тяжкості, суспільної небезпечності та спричинених наслідків у вигляді значної майнової шкоди, а також можливої міри покарання, яка може бути йому призначена у разі визнання винуватим (позбавлення волі на строк від 5-ти до 12-ти років з конфіскацією майна за ч. 4 ст. 190 КК України), колегія суддів вважає, що рішення суду 1-ої інстанції є законним та прийнятим з урахуванням положень ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, оскільки є об`єктивні підстави вважати, що до теперішнього часу продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування обвинуваченого від суду.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Водночас, враховуючи те, що остаточне рішення по справі відносно ОСОБА_8 не прийнято та на теперішній час судовий розгляд кримінального провадження тільки розпочате, свідки та потерпілі підлягають безпосередньому допиту судом, колегія суддів вважає, що в даному випадку існує ризик можливого незаконного впливу останнього на потерпілих та свідків в зазначеному кримінальному провадженні.

Що стосується посилань сторони захисту на те, що під час досудового розслідування ОСОБА_8 співпрацювали з органом досудового розслідування, апеляційний суд зауважує на тому, що зазначена обставина буде врахована судом 1-ої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження та призначення покарання ОСОБА_8 , у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Водночас, апеляційний суд приймає до уваги доводи захисника ОСОБА_7 щодо наявності у обвинуваченого на утриманні неповнолітнього сина 2007 р.н., місця реєстрації та проживання у м. Одесі, проте наголошує на тому, що зазначені обставини не виключають та не зменшують зазначених вище доведених стороною обвинувачення ризиків.

Разом із цим, посилання сторони захисту на те, що відносно ОСОБА_12 , який відповідно до матеріалів провадження є співучасником злочинного угрупування, змінили запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки на даний час оцінюються ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України стосовно саме обвинуваченого ОСОБА_8 .

Що стосується доводів захисника ОСОБА_7 щодо можливого здійснення впливу в умова СІЗО на обвинуваченого ОСОБА_8 , іншими учасниками злочинного угрупування, зокрема, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки за весь час перебування обвинуваченого ОСОБА_8 в умовах СІЗО, жодних дій з боку інших учасників злочинного угрупування на нього здійснено не було.

Більш того, сторона захисту в судовому засіданні апеляційного суду повідомила, що відносно ОСОБА_12 був змінений запобіжний захід із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що на підставі наданих апеляційному суду матеріалів, а також обставин та характеру інкримінованих обвинуваченому злочинів, стосовно ОСОБА_8 на теперішній час неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки він не зможе запобігти доведеним стороною обвинувачення ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які об`єктивно продовжують існувати на зазначені апеляційним судом обставини.

Отже, захисника ОСОБА_7 про наявність підстав для застосування відносно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на беззаперечних доказах.

Водночас, враховуючи викладені вище обставини у всій сукупності, при загалом вірному застосуванні відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд 1-ої інстанції допустився істотної помилки.

Так, ч. 3 ст. 183 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В свою чергу, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого ст.ст. 255-255-3 КК України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч.3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, тобто інкриміновані обвинуваченому злочину не містять обставин, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України, що вказувало на обов`язковість визначенням судом 1-ої інстанції застави як альтернативного запобіжного заходу.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд, відповідно до положень ч. 3 ст. 183 КПК України, вважає за необхідне визначити розмір застави в якості альтернативного запобіжного заходу достатнього для забезпечення виконання покладених на обвинуваченого обов`язків, передбачених КПК України.

Визначаючи розмір застави, колегія суддів враховує вимоги п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, відповідно до якого розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчинення особливо тяжкого злочину встановлюється у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Водночас, ч. 4 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Так, відповідно до ухвали слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 03.01.2023 відносно ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із визначенням розміру застави в якості альтернативного запобіжного заходу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 214 720 грн.

Разом із тим, в судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_7 зазначив, що визначений розмір застави слідчим суддею був завідомо не помірний для обвинуваченого ОСОБА_8 з огляду на майновий стан останнього.

Так, керуючись вимогами ч. 4 ст. 182 КПК України, враховуючи те, що ОСОБА_8 обвинувачується, в тому числі у вчиненні особливо тяжкого злочину, з огляду на обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, не одружений, зважаючи на існування встановлених апеляційним судом ризиків переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків, а також те, що прокурор в клопотанні про обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою жодним чином не обґрунтовує розмір застави, колегія суддів вважає за необхідне визначити обвинуваченому ОСОБА_8 у якості альтернативного запобіжного заходу заставу у розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, із покладенням на останнього у разі внесення застави обов`язків, із покладенням на останнього у разі внесення застави обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

При цьому, ч. 1 ст. 412 КПК України наголошує на тому, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про існування підстав для часткового задоволення апеляційної скарги захисника, скасування ухвали суду із постановленням нової про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу, задоволення клопотання прокурора та застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 27.04.2023 включно із визначенням розміру застави в якості альтернативного запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 183, 194, 199, 331, 370, 392, 404, 405, 407, 419, 422-1, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Приморського райсуду м. Одеси від 28.02.2023, якою відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч.3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, під час судового розгляду кримінального провадження в підготовчому судовому засіданні застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27.04.2023 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 .

Задовольнити клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_13 та обрати відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч.3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком до 27.04.2023 включно.

Визначити розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_8 обов`язків, передбачених КПК України, в розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 187 880 грн.

Обвинувачений, або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум за наступними реквізитами:

Отримувач: Одеський апеляційний суд; Код отримувача за

Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; Код банку отримувача: 820172

Рахунок отримувача: UA1086720

Призначення платежу: згідно ухвали суду від 09.03.2023, заставна сума за ОСОБА_8 , судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

У разі внесення застави звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 з-під варти та покласти на нього строком до 27.04.2023 включно процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до суду за вимогою;

- не відлучатися з Одеської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання, місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в України.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_8 , що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4