Справа № 529/1438/22
Провадження № 1-кп/529/248/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001126 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою технічною освітою, військовослужбовця - стрілець-санітар другого стрілецького відділення першого стрілецького взводу третьої стрілецької роти, у військовому званні «старший солдат»

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, -

встановив:

Відповідно до обвинувального акта, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.04.2022 №4 старшого солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця-санітара другого стрілецького відділення першого стрілецького взводу третьої стрілецької роти. Військова частина НОМЕР_1 передана в оперативне підпорядкування військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) та 02.05.2022 відповідно до бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 02.05.2022 №136 прибула в Харківську область для виконання завдань за призначенням.

Однак, старший солдат ОСОБА_4 в порушення ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» , положень Військової присяги, ст.ст.11, 16, 28-32, 37, 127-130 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, 02.05.2022 близько 14 год. 00 хв., знаходячись в пункті тимчасової дислокації ВЧ НОМЕР_1 , передмісті АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, відкрито відмовився виконувати бойове розпорядження командира НОМЕР_3 окремого стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 №12ДСК від 02.05.2022, щодо вибуття в район АДРЕСА_3 , доведеного до нього в усному порядку, який був виданий уповноваженою особою у межах своїх повноважень, з дотриманням належної форми і порядку його віддання, чим підірвав боєготовність та боєздатність 3 стрілецької роти 32 окремого стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином обвинувачений ОСОБА_4 відкрито відмовився виконати наказ начальника вчиненного в умовах воєнного стану (покора), чим вчинив, злочин передбачений ч. 4 ст.402 КК України.

В ході досудового розслідування 30.11.2022 між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 , укладена угода про визнання обвинуваченим винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, в якій зазначені формулювання обвинувачення, його правова кваліфікація, вказано, що обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, беззастережно визнав свою винуватість у непокорі, тобто відкритій відмові виконувати наказ начальника вчиненого в умовах воєнного стану.

Також в угоді зазначене узгоджене прокурором і обвинуваченим ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 402 КК України, із застосуванням ст.. 69 КК України у виді службового обмеження строком 2 роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення ОСОБА_4 в дохід держави 20 %. При цьому, під час відбування даного покарання обвинувачений ОСОБА_4 не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання. Також сторони угоди погодилися з наслідками укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідками її невиконання.

В судовому засіданні обвинувачений та захисник просили затвердити угоду. Обвинувачений, вказав, що дійсно події зазначені у обвинувальному акті мали місце, будучи військовослужбовцем призваним за мобілізацією, перебуваючи на посаді стрільця-санітара другого стрілецького відділення першого стрілецького взводу третьої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , знаходячись в пункті тимчасової дислокації, в умовах воєнного стану відкрито відмовився виконувати бойове розпорядження командира, вину визнає, наслідки укладення угоди та її невиконання йому зрозумілі.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Заслухавши сторін угоди, перевіривши угоду на відповідність вимогам діючого кримінального процесуального законодавства, суд дійшов до наступного.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, угода про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором укладена щодо вчинення кримінального правопорушення, внаслідок якого завдано шкоду лише суспільним інтересам.

При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, зазначені у ст. 470 КПК України.

Також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ч. 1 ст. 476 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що укладення угоди між сторонами відбулося добровільно і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Підстави для відмови в затвердженні даної угоди, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України відсутні.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для затвердження угоди між прокурором і обвинуваченим про визнання винуватості та призначення узгодженого покарання відповідно до вимог ч. 1 ст. 475 КПК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є: щире каяття у скоєному правопорушенні, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Речові докази та витрати на залучення експерта у зв`язку із проведенням під час досудового розслідування експертиз, по справі відсутні. Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 468, 472, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30.11.2022 між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил і обвинуваченим ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 001126 від 30.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді службового обмеження строком 2 (два) роки, з відрахуванням в дохід держави 20% із суми грошового забезпечення.

Під час відбування даного покарання обвинувачений ОСОБА_4 не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

У разі невиконання затвердженої судом угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного протягом 30 днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Диканський районний суд засудженим, його захисником з підстав, передбачених п.1 ч.4 ст. 394 КПК України, а прокурором виключно з підстав, передбачених п.2 ч.4 ст. 394 КПК України.

Головуюча: ОСОБА_6 ОСОБА_7