Справа № 308/3437/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород кримінальне провадження № 308/3437/21, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000448 від 12.09.2020 р. , про обвинувачення,-

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгорода, громадянина України, з загальною середньою освітою, тимчасово не працюючого, не одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 та ч.2 ст. 289 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення :

прокурора - ОСОБА_4

сторона захисту:

обвинуваченого - ОСОБА_3

захисника обвинуваченого - ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000448 від 12.09.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 та ч.2 ст. 289 КК України.

В ході судового розгляду провадження прокурор змінив обвинувачення і надав до суду обвинувальний акт затверджений керівником Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 09.02.2022 року в якому міститься формулювання зміненого обвинувачення у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000448 від 12.09.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 та ч.2 ст. 289 КК України.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків, форми вини і мотивів кримінального правопорушення:

ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_3 , 25 грудня 2020 року, близько 03 год 30 хв, перебуваючи за адресою м. Ужгород, вул. 8-го Березня 19, умисно, з корисливих спонукань незаконно, всупереч волі власника, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на заволодіння транспортним засобом марки «SKODA» моделі «FABIA 1.2 12V», номер кузова НОМЕР_1 , 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , за допомогою ключа відчинив двері автомобіля , проник у середину салону автомобіля, в подальшому за допомогою ключа запустив двигун , встановивши контроль над цим транспортним засобом та розпочав рух на автомобілі покинувши місце вчинення кримінального правопорушення та прибув до гаражного кооперативу «Метеор», який знаходиться в м. Ужгороді, по вул. Минайській 14а, де в гаражному приміщенні № НОМЕР_3 залишив вказаний автомобіль і таким чином незаконно заволодів автомобілем марки «SKODA» моделі «FABIA 1.2 12V», номер кузова НОМЕР_1 , 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , вартість якого становила 120974 грн., який згідно реєстраційного документу належить покійній ОСОБА_7 (матері потерпілого) та перебуває у фактичному володінні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Окрім цього, 25 грудня 2020 року близько 14 години 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи на загальнодоступній прибудинковій території за адресою: м. Ужгород, вул. Заньковецької 9, умисно, з метою особистої наживи та збагачення за рахунок викраденого чужого майна, за допомогою металевої викрутки розбив скло переднього правого пасажирського вікна на автомобілі марки «AUDI», моделі «А6» д.н.з. НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_9 , після чого проник у середину салону звідки таємно викрав сумку та два мобільні телефони: марки «Samsung Galaxy J5» IMEI1: НОМЕР_5 IMEI2: НОМЕР_6 , вартість якого становить 1998,00 грн та «Samsung Galaxy J6 PLUS» IMEI1: НОМЕР_7 , 1MEI2: НОМЕР_8 , вартість якого становить 2667,00 грн. які належали ОСОБА_9 . Однак, під час вчинення ОСОБА_3 злочинних дій його помітили ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , які намагалися його зупинити. Проте, ОСОБА_3 усвідомлюючи, що його злочинні дії були помічені , бажаючи досягти свого злочинного наміру умисно, відкрито, тримаючи при собі сумку та два зазначені мобільні телефони, з метою уникнення відповідальності, покинув місце події.

За незаконне заволодіння транспортним засобом ОСОБА_3 підлягає кримінальній відповідальності за ч. 1 ст. 289 КК України.

Таким чином, своїми умисними діями , які виразилися: у незаконному заволодінні транспортним засобом та у відкритому викраденні чужого майна (грабіж) поєднана із проникненням у інше сховище, ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 289 та ч.3 ст. 186 КК України.

Судовий розгляд проведено стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав частково. Вчинення кримінального правопорушення передбачене ч.2 ст.289 КК України визнав повністю. Вчинення кримінального правопорушення передбачене ч.2 ст.186 КК України визнав повністю, а зміну обвинувачення прокурором з ч.2 ст.186 КК України на ч.3 ст.186 КК України не визнав. Вчинення кримінального правопорушення передбачене ч.3 ст.186 КК України не визнав , зокрема визнав фактичні обставини вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабіж) поєднане із проникненням у інше сховище, проте не погодився із зміною прокурором кваліфікації його дій з ч.2 ст.186 КК України на ч.3 ст.186 КК України. Вважає, що його дії не вірно перекваліфіковані на ч.3 ст.186 КК України. Заперечив вчинення ним кримінального правопорушення передбачене ч.3 ст.185 КК України. Заперечив вчинення ним восьми епізодів крадіжки. По суті фактичних обставин справи пояснив, що 25 грудня 2020 року, близько 03 год 00 хв. йшов біля будинку по вул. 8-го Березня в м. Ужгород та помітив ключі на даху автомобіля «SKODA» Фабія, червоного кольору. Взявши ключі, відчинив двері автомобіля , сів у середину салону автомобіля та за допомогою ключа запустив двигун і відвіз автомобіль у гараж, який знаходився метрів 150-200, в якому залишив машину. Він знав, що там знаходяться гаражі , гараж був відчинений і він заїхав у гараж в якому залишив машину, двері гаража закрив, ключі від автомобіля забрав з собою.

Окрім цього, зазначив, що того ж дня після обіду близько 13 - 14 год. він йшов біля спорткомплексу «Юність» в м. Ужгород і побачив в салоні автомобіля марки "Ауді" сумку, яка знаходилась на передньому пасажирському сидінні. Підійшовши до машини розбив скло переднього правого пасажирського вікна металевою викруткою, яка була при ньому і з салону автомобіля викрав сумку. Що було в сумці він не встиг побачити, оскільки молодь помітила його дії і викликала поліцію , він забіг у під`їзд будинку, де й викинув сумку , так як його помітили сторонні люди. Не погодився із зміною прокурором кваліфікації його дій з ч.2 ст.186 КК України на ч.3 ст.186 КК України.

Що стосується, восьми епізодів крадіжки свою вину у їх вчинені не визнав, вказав , що не вчиняв крадіжки, зокрема зазначив, що в період з 04.12.2020 року по 07.12.2020 року він перебував у Іршавському районі у родичів.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не зявився. Надав суду заяву відповідно до якої просить суд провести розгляд справи без його участі. Надані покази на досудовому слідстві підтримує повністю.

Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не зявився. Надав суду заяву відповідно до якої просить суд провести судовий розгляд без його участі.

Враховуючи, що потерпілий ОСОБА_8 не був свідком незаконного заволодіння транспортним засобом, заслухавши думку обвинуваченого, захисника, прокурора які не наполягали на допиті потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судовому засіданні, суд, керуючись ст.325 КПК України, ухвалив рішення про проведення судового розгляду за їх відсутності.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

На підтвердження події вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 289 КК України та ч.3 ст. 186 КК України та винуватості ОСОБА_3 у їх вчиненні стороною обвинувачення надані суду та безпосередньо у судовому засіданні дослідженні наступні докази :

-Протокол проведення слідчого експерименту від 20.01.2021 року відповідно до якого ОСОБА_3 було запропоновано розповісти при яких обставинах ним було здійснено незаконне заволодіння транспортним засобом, що мало місце 25.12.2020 року, та було задано питання, чи знайомий йому сигнальний брелок «Skoda» з ключами. ОСОБА_3 розповів, що сигнальний брелок йому знайомий, адже саме ним він 25.12.2020 року перебуваючи в дворі загального користування, неподалік будинку АДРЕСА_2 , відчинив водійські двері на автомобілі марки «Skoda» д.н.з. НОМЕР_2 і сівши за кермо за допомогою ключа, завів автомобіль та сидячи за кермом поїхав до гаражного кооперативу «Метеор», що в м. Ужгороді вул. Минайська, 14а, де в гаражному приміщенні № НОМЕР_3 , залишив вищевказаний автомобіль. Окрім того ОСОБА_3 на місці показав яким чином заволодів транспортним засобом.

-Висновок експерта СЕ-19/107-21/9-ТР від 06.01.2021 року Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центра Міністерства внутрішніх справ України, відповідно до якого сліди папілярних візерунків на відрізках № 2, № 3, №4, виявлені та вилучені в ході огляду місця події від 25.12.2020 року за адресою м. Ужгород, вул. Минайська, 14А, - придатні для ідентифікації особи. Сліди пальців рук на відрізках №2 та № 4 залишені гр. ОСОБА_3 , а слід пальця руки на відрізку № 3 залишений не гр. ОСОБА_3 , а іншою особою.

-Висновок експерта СЕ-19/107-21/39-АВ від 15.01.2021 року Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центра Міністерства внутрішніх справ України, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля марки «SKODA» моделі «FABIA 1.2 12V» номер кузова НОМЕР_9 , 2006року випуску д.н.з. НОМЕР_2 червоного кольору бувшого у використанні, станом на 25.12.2020 становить 120974 грн.

-Протокол проведення слідчого експерименту від 08.01.2021 року проведений з метою перевіри показань ОСОБА_3 та встановлено, що останній послідовно , докладно, детально розповів та показав на місці де 25.12.2020 року побачив припаркований автомобіль марки «Aydi A6», сірого кольору д.н.з. НОМЕР_4 , про обстановку та обставини відкритого викрадення ним чужого майна (грабіж) з салону автомобіля "Audi А6", сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_10 . Під час слідчого експерименту показав як проник у салон автомобіля, за допомогою якого інструменту здійснив злам вікна автомобіля і як заволодів майном з автомобіля "Audi А6", сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_10 , а саме: мобільним телефоном «Самсунг» та жіночою сумкою чорного кольору, відкривши яку, побачив ще один мобільний телефон «Самсунг» червоного кольору. В цей час, з будинку по вулиці Заньковецької вибіг молодий хлопець, який робив йому зауваження і почав бігти в його сторону ще з одним хлопцем. ОСОБА_3 злякався і почав від них тікати, накульгуючи в сторону будинків по вулиці Сечені, м. Ужгород. Коли молоді хлопці почали його наздоганяти, ОСОБА_3 забіг до під`їзду будинку №50 вул. Сечені, захлопнув після себе двері та почав підійматись по поверхам догори. Один з хлопців через кілька секунд також забіг в середину під`їзду будинку АДРЕСА_3 , пересвідчився що він там і вийшов на вулицю, закривши ОСОБА_3 в під`їзді.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом та у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), а також те, що він не оспорює фактичних обставин справи, які вказані в обвинувальному акті по вказаних кримінальних правопорушеннях, та беручи до уваги, що прокурор, обвинувачений та його захисник не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження в частині незаконного заволодіння транспортним засобом та у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в частині незаконного заволодіння транспортним засобом та у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, учасники не наполягали на дослідженні інших доказів по вказаним кримінальним правопорушенням , які є у справі, і обвинувачений розуміє неможливість в подальшому оскаржити в апеляційному порядку визнані ним фактичні обставини справи, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів в частині незаконного заволодіння транспортним засобом та у відкритому викраденні чужого майна (грабіж) стосовно тих фактичних обставин , які ніким не оспорюються.

Після роз`яснення учасникам судового розгляду наслідків застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин в частині незаконного заволодіння транспортним засобом та у відкритому викраденні чужого майна (грабіж) та погодилися, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, та дослідивши ті докази, що надані стороною обвинувачення , матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом та у відкритому викраденні чужого майна (грабіж) поєднана із проникненням у інше сховище, доведена повністю.

У той же час, суд приходить до висновку щодо недоведеності стороною обвинувачення під час розгляду кримінального провадження повторності, що є кваліфікуючою ознакою складу кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Так, у обвинувальному акті, викладаючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 289 КК України та за ч. 3 ст. 186 КК України , які орган досудового розслідування вважав доведеними, зазначено кваліфікуючу ознаку повторність.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 КК України повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Суд зазначає, що кожне із діянь, які становлять повторність, передбачену ст. 32 КК України, є самостійним злочином. Специфіка повторності, як особливого виду множинності злочинів, полягає у тому, що її утворюють тотожні або, у разі особливої вказівки законодавця, однорідні чи схожі за своїми ознаками злочини. Повторність виникає незалежно від того, чи була винна особа засуджена раніше за вчинення одного чи кількох злочинів, які утворюють повторність.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» № 7 від 04.06.2010, передбачене у відповідних статтях (частинах статей) Особливої частини КК України вчинення злочину повторно або особою, яка раніше вчинила відповідний злочин, є кваліфікуючою ознакою певного злочину. Тому, якщо за вчинення попереднього злочину (кількох попередніх злочинів) особу не було засуджено, кожен із злочинів, які утворюють повторність, має бути предметом самостійної кримінально-правової оцінки.

Відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 591/4366/18 від 14.09.2020 року, сам факт вчинення злочину не вперше утворює повторність без постановлення обвинувального вироку суду стосовно особи лише у випадку, коли такий факт розслідується органом досудового слідства чи розглядається судом з іншим епізодом тотожного або однорідного злочину в одному кримінальному провадженні. Тобто, лише за умов, коли суд безпосередньо досліджує докази та у вироку встановить доведеність винуватості особи одночасно за всіма епізодами кримінальних правопорушень, які інкриміновані обвинуваченому.

Крім того, системне тлумачення норм закону свідчить про те, що необхідно розрізняти особливості інкримінування особі ознаки повторності в одному чи різних кримінальних провадженнях стосовно неї, зокрема: коли за наявності повторності тотожних чи однорідних злочинів така кваліфікуюча ознака інкримінується особі в одному кримінальному провадженні без постановлення обвинувального вироку стосовно першого епізоду суспільно небезпечної поведінки особи; та у різних кримінальних провадженнях, коли розгляд кримінального провадження за першим епізодом розглядається (або розслідується) в іншому кримінальному провадженні щодо тієї ж особи. При цьому основою для такого поділу є врахування принципу презумпції невинуватості особи.

Згідно з ч. 2 примітки до ст. 289 КК України відповідно до частини другої цієї статті під повторністю слід розуміти вчинення таких дій особою, яка раніше вчинила незаконне заволодіння транспортним засобом або кримінальне правопорушення, передбаченестаттями 185,186,187,189-191,262,290,410цього Кодексу.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, за кваліфікуючою ознакою повторності, враховуючи притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за ст. 185ч. 3 КК України за раніше вчинені кримінальні правопорушення у цьому ж об`єднаному кримінальному провадженні.

Окрім того, органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 3 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) поєднана із проникненням у інше сховище, з ознакою повторності, враховуючи притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за ст. 185ч. 3 КК України за раніше вчинені кримінальні правопорушення у цьому ж об`єднаному кримінальному провадженні.

Оскільки обвинуваченням не доведено, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.185 ч.3 КК України, а тому суд дійшов висновку про те, що за вказаним обвинуваченням він підлягає виправданню.

Частиною 3 статті 370 КПК України та частиною 1 статті 94 КПК України встановлено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження.

Згідно зі ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Враховуючи вищенаведене, в діях ОСОБА_3 передбачена ч. 2 ст. 289 КК України кваліфікуюча ознака повторності відсутня, а відтак його дії слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 289 КК України на ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.

Відповідно до роз`яснень, наданих у пункті 23 Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990, всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.

Пунктом 21 цієї Постанови також зазначено, що суди мають орієнтуватися на те, що відповідно до вимог КПК «виправдувальний вирок постановляється: за відсутністю події злочину, коли судовим розглядом справи встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачувався підсудний, взагалі не мало місця або відсутній причинний зв`язок між діянням підсудного і шкідливими наслідками, настанням яких обумовлюється злочинністю діяння, зокрема, коли шкідливі наслідки настали внаслідок дій особи, якій заподіяно шкоду, або в результаті дії сил природи тощо; за відсутністю в діянні підсудного складу злочину, коли встановлено, що діяння, яке ставилось у вину підсудному, ним вчинено, але кримінальним законом воно не визнається злочинним, зокрема, якщо воно лише формально містить ознаки злочину, але через малозначність не являє суспільної небезпеки; відсутні інші умови, за яких діяння визнається злочинним (повторність діяння, попереднє притягнення до адміністративної відповідальності тощо), діяння вчинено у стані необхідної оборони чи крайньої необхідності; мала місце добровільна відмова від вчинення злочину, а фактично вчинене не містить складу іншого злочину; підсудний не є суб`єктом злочину через відсутність спеціальних ознак, встановлених для суб`єкта даного складу злочину; підсудний не досяг віку, з якого він може нести кримінальну відповідальність; за недоведеністю участі підсудного у вчиненні злочину, коли факт суспільно небезпечного діяння встановлено, але досліджені судом докази виключають або не підтверджують вчинення його підсудним».

За змістом висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 02.10.2018 у справі 366/3050/16-к, згідно із ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, та за умови, що такі дії особи охоплюються обсягом висунутого їй обвинувачення.

Згідно з рекомендаціями, викладеними у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд може перекваліфікувати кримінально каране діяння з однієї статті на статті кримінального закону, які передбачають відповідальність за менш тяжкі злочини, якщо при цьому не погіршується становище засудженого і не порушується право останнього на захист.

Отже, при наявності складу іншого кримінального правопорушення, на підставі статті 337 КПК України, суд має право вийти за межі пред`явленого обвинувачення та перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_3 з частини 2 статті 289 КК України, яка містить кваліфікуючу ознаку цього складу кримінального правопрушення як повторність однак, яка не була доведена стороною обвинувачення під час судового розгляду, на частину 1 статті 289 КК України.

Окрім того, з огляду на викладене вище суд не може погодитися і щодо обвинувачення стороною обвинувачення обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.3 ст. 186 КК України за ознакою «повторно».

Таким чином, за результатами судового розгляду висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_3 ознаки повторності при вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж) поєднана із проникненням у інше сховище, а відтак вказівку на таку ознаку як повторність слід виключити.

Отже, дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов до переконання, що вони доводять факт того, що дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за частиною 1 статті 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом та за частиною 3 статті 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) поєднана із проникненням у інше сховище виключивши вказівку з обвинувачення ознаку «повторно».

Згідно ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно - небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 у справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

Відомості , які характеризують особу обвинуваченого

- згідно з довідкою Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області від 31.12.2020 року ОСОБА_3 раніше не судимий (т. 3, а.с. 240);

- згідно з довідкою № 41 від 20.01.2020 ОСОБА_3 не перебуває під наглядом у КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоровя та медицини залежностей» Закарпатської обласної ради (т.3 а.с. 241);

Обвинувачення, яке визнане судом недоведеним та підстави виправдання обвинуваченого

Окрім того, згідно обвинувального акту затвердженого керівником Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 09.02.2022 року в якому міститься формулювання зміненого обвинувачення у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000448 від 12.09.2020 року ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що :

10 вересня 2020 року в період часу з 22:10 год. по 23:00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи в дворі загального користування за адресою АДРЕСА_4 , умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого, шляхом пошкодження заднього скла автомобіля марки «Ореl» моделі «Astra» д.н.з. « НОМЕР_11 », проник у середину салону, звідки викрав напівпрофесійний набір ручного інструменту марки «Intertool» ET-6108SP, ринкова вартість якого становила 629,40 грн., після чого з викраденим із місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 збитки на загальну суму 629,40 грн.

Крім цього, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що в період часу з 19:30 год. 20.10.2020 по 07:30 год. 21.10.2020, перебуваючи за адресою м. Ужгород, вул. Генерала Свободи, 9А, умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого, шляхом пошкодження заднього лівого скла автомобіля марки «Nissan» моделі «Х-Тrail» д.н.з. « НОМЕР_12 », проник у середину салону, звідки повторно викрав зварювальний апарат інверторного типу марки «Патон ВДИ160Е», ринкова вартість якого становила 1799,50 грн., та перфоратор марки «Black and Decker BDHR26K», ринкова вартість якого становила 1146,40 грн., після чого з викраденим з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_13 , збитки на загальну суму 2945,90 грн.

Крім цього, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що в період часу з 22:00 год. 25.10.2020 по 15:10 год. 26.10.2020, знаходячись в дворі загального користування біля будинку за адресою АДРЕСА_5 , умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого, шляхом розбиття заднього скла на автомобілі марки «Chrysler» моделі «Grand Voyager» д.н.з. « НОМЕР_13 », проник у середину салону та повторно викрав саббуфер марки «QSC 181», ринкова вартість якого становила 19042,40 грн., та підсилювач звуку марки «Му stery МК4.80» ринкова вартість якого становила 1130,00 грн. після чого з викраденим з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_14 , збитки на загальну суму 20172,40 грн.

Окрім цього, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що в період часу з 22:00 год. 04.11.2020 по 05:40 год. 05.11.2020 знаходячись в дворі загального користування біля будинку за адресою АДРЕСА_6 , умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого, шляхом розбиття заднього лівого скла на автомобілі марки «Ореl» моделі «Combo» д.н.з. « НОМЕР_14 », проник у середину салону та повторно викрав теплову електричну дугу (тепловентилятор) марки «GRUNHELM» потужністю ЗкВт/220Вольт, ринкова вартість якого становила 568,80 грн., та професійний набір ручного інструменту, автомобільні ключі марки (моделі) «НГ- 4108 ГІ-6», ринкова вартість яких становила 1019,40 грн. після чого з викраденим з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_15 , збитки на загальну суму 1588,20 грн.

Окрім цього, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що в період часу з 21:30 год. 16.11.2020 по 08:00 год. 17.11.2020 , знаходячись на території загального користування неподалік будинку АДРЕСА_7 , умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого, шляхом пошкодження врізного замка на дверях автомобіля марки «Fiat» моделі «Ducato» д.н.з. « НОМЕР_15 », проник у середину салону, звідки повторно викрав гвинтокрут акумуляторний (шуруповерт-дриль акумуляторний) марки «AEG BC(BS) 12С2», ринкова вартість якого становила 2260,00 грн та акумуляторну батарею марки «Торlа», потужністю 100Ah, ринкова вартість якої, становила 1625,00 грн., після чого з викраденим з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_16 , збитки на загальну суму 3885,00 грн.

Окрім цього, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що в період часу з 20:00 год. 30.11.2020 року по 07:00 год. 01.12.2020, знаходячись в дворі загального користування біля будинку за адресою АДРЕСА_8 , умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого, шляхом пошкодження замка на дверях на автомобілі марки «ВАЗ» моделі «2106» д.н.з. « НОМЕР_16 », проник у середину салону, звідки повторно викрав автомагнітолу марки «Pioneer», сірого кольору, ринкова вартість якої становила 315,00 грн., та акумуляторну батарею марки «Westa 60Аh» ринкова вартість якого, становила 731,00 грн. після чого з викраденим з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_17 , збитків на загальну суму 1046,00 грн.

Окрім цього, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що в період часу з 20:00 год. 08.12.2020 по 13:10 год. 09.12.2020, знаходячись в дворі загального користування біля будинку за адресою АДРЕСА_9 , умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого, шляхом злому багажних дверей на автомобілі марки «ВАЗ» моделі «2101» д.н.з. « НОМЕР_17 », після чого повторно викрав з багажного відділення домкрат гідравлічний підкатний марки «GoodYear GY- PD-02K» ринкова вартість якого, становила 1045,80 грн., склопідйомник для автомобіля ВА32101 марки «Форвард» ринкова вартість якого становила 300,73 грн., центральний замок для автомобіля ВА32101 марки «Fantom» ринкова вартість якого, становила 101,20 грн., сигналізація автомобільна марки «Tiger» ринкова вартість якої, становила 246,00 грн. після чого з викраденим з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_18 , збитків на загальну суму 1693,73 грн.

Окрім цього, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що в період часу з 15:30 год. 17.10.2020 по 07:30 год. 21.10.2020 ОСОБА_3 , знаходячись біля будинку за адресою м. Ужгород, вул. Заньковецької, 9, умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого, шляхом відкриття капоту автомобіля марки «Fiat» моделі «Ducato» д.н.з. « НОМЕР_18 », звідки повторно викрав акумуляторну батарею марки «Exide Premium 100Ah», ринкова вартість якої, становила 1316,00 грн., після чого з викраденим з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_19 , збитки на загальну суму 1316,00 грн.

Вказані умисні дії ОСОБА_3 прокурором кваліфіковано за ст. 185 ч.3 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана із проникненням у інше сховище.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті зі зміненим обвинуваченням за ст. 185 ч.3 КК України не визнав, заперечив свою причетність до кримінального правопорушення , в якому він обвинувачується за ст. 185 ч.3 КК України. Пояснив, що не причетний до вчинення епізодів крадіжок.

Якщо обвинувачений посилається на обставини, що свідчать про його невинуватість, то встановити або спростувати такі обставини повинна сторона обвинувачення.

Як доказ вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні даного кримінального правопорушення прокурор в судовому засіданні зазначає показання потерпілих:

Так, потерпілий ОСОБА_18 в судовому засіданні показав, що точної дати не памятає за спливом часу, в обідній час заглянув у багажне відділення належного йому автомобіля марки«ВАЗ» моделі «2101» і виявив відсутність належних йому речей. Очевидцем крадіжки не був.

Так, потерпілий ОСОБА_19 в судовому засіданні показав, що точної дати не памятає за спливом часу, в один із днів приїхав з роботи додому біля 16 год. і залишив автомобіль марки «Fiat» моделі «Ducato»навпроти будинку в м. Ужгород, вул. Заньковецької. Вранці біля 06 год. 15 хв. виявив пошкодження замків на передній правій дверці автомобіля і задній двері та відсутність акумуляторної батареї. Викликав працівників поліції. Очевидцем крадіжки не був.

Так, потерпілий ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що в один із днів точної дати не памятає біля 22 год. залишив автомобіль марки «Ореl» біля будинку в м. Ужгород, вул. Легоцького. Наступного дня біля 10 год. 00 хв. він замітив розбите скло на багажному відділенні автомобіля і виявив відсутність інструментів, запчастин у багажному відділенні автомобіля. Очевидцем крадіжки не був. На будинку є камера відеоспостереження.

Так, потерпіла ОСОБА_15 в судовому засіданні показала, що осінню в 2020 році точної дати не памятає, ввечері автомобіль марки «Ореl» припаркували в м. Ужгород по вул. Капушанська. О 06 год. ранку виявили розбите скло на лівій задній дверці та відсутність сумки і набору ключів. Викрадені речі знаходились у багажному відділенні автомобіля. Не може стверджувати, що злочин вчинив обвинувачений , так як не була очевидцем. У підізді є камера відеоспостереження.

Так, потерпілий ОСОБА_16 в судовому засіданні показав, що у вересні 2020 року вранці виявив автомобіль марки «Fiat» моделі «Ducato» відкритим і виявив відсутність в ньому речей: гвинтокрут акумуляторний та акумуляторну батарею. Автомобіль був припаркований біля будинку №31 по вул. Легоцького в м. Ужгород. Очевидцем крадіжки не був.

Так, потерпілий ОСОБА_17 в судовому засіданні показав, що 01.12.2020 року близько 07 год. ранку вийшов на вулицю і помітив привідчинений капот на автомобілі , а в подальшому відсутність автомагнітоли , яка знаходилась в салоні автомобіля та акумуляторної батареї. Автомобіль припаркував напередодні ввечері біля 21 год. біля будинку за адресою м. Ужгород, вул. Канальна, 35. Очевидцем крадіжки не був.

Так, потерпілий ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що з 25.10.2020 року на 26.10.2020 року було розбите скло на автомобілі. Він вийшов з будинку біля 15 год. і помітив розбите заднє скло. Виявив відсутність саббуфер та підсилювач звуку, які знаходились у багажному відділенні . Автомобіль був припаркований біля будинку в м. Ужгород по вул. Можайського, 5. Очевидцем крадіжки не був.

Відповідно до ст. 23 ч.1 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

З аналізу показів потерпілих у їх сукупності , які є процессуальними джерелами доказів у розумінні ст. 84 КПК України підтверджується факт викрадення речей у потерпілих, проте не доводять причетності обвинуваченого ОСОБА_3 до незаконного заволодіння ним речей потерпілих з транспортних засобів. Під час допиту потерпілі , які не були безпосередніми очевидцями викрадення майна з транспортних засобів прямо не вказували на обвинуваченого ОСОБА_3 , як на особу яка незаконно заволоділа їх речами.

Потерпілий ОСОБА_13 в судове засідання не зявився, хоча неодноразово належним чином був повідомлений про дату , час і місце розгляду справи. Прокурор в судовому засіданні повідомив, що потерпілий ОСОБА_13 перебуває за межами України.

В матеріалах справи наявна заява ОСОБА_13 від 20.05.2021 року, відповідно до якої просив проводити судовий розгляд та судові дебати без його участі, у зв`язку із зайнятістю не може прибути на засідання.

Верховний Суд у своїх постановах від 02 квітня 2019 року (справа № 214/10541/14-к) та від 15 травня 2019 року (справа № 469/898/15-к) дійшов висновку про те, що якщо суд першої інстанції вжив усіх можливих і необхідних заходів для повідомлення потерпілих та забезпечення їх явки і явки свідків до суду, однак через їх неодноразову неявку до суду був позбавлений можливості провести їх допит для встановлення обставин події та причетності обвинуваченого, то у суду першої інстанції були підстави для ухвалення рішення з урахуванням наданих сторонами доказів, які він мав можливість безпосередньо дослідити в судовому засіданні. Так, хоча суд дійсно повинен створити необхідні умови для реалізації сторонами їх прав і обов`язків, це не означає, що саме на суд покладено безумовний обов`язок забезпечити участь потерпілих, показання яких є ключовим доказом обвинувачення, оскільки доказування вини особи, а, отже, надання відповідних доказів суду, за законом є обов`язком сторони обвинувачення.

Судом неодноразово (протягом усього часу розгляду кримінального провадження) направлялись на адресу потерпілого ОСОБА_13 (що зазначена в обвинувальному акті) судові повістки про виклик його до суду. Отже, потерпілий знав, що в Ужгородському міськрайонному суді здійснюється розгляд даного кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці доходив висновку, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справах «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року, п. 27, «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, п. 41).

Вказане свідчить про відсутність зацікавленості у розгляді кримінального провадження потерпілого ОСОБА_13 , який, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, жодного разу не з`явився в судові засідання.

З урахуванням наведеного, зважаючи на те, що в силу статей 56, 58 КПК України давати пояснення є правом потерпілої сторони, відповідно до положень ст. 325 КПК України, суд вважав можливим за відсутності зазначеного вище потерпілого, який не був безпосереднім очевидцем викрадення майна з`ясувати всі обставини під час судового розгляду та провести судовий розгляд без вказаної особи.

Прямими доказами винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 , які на переконання сторони обвинувачення вказують на його причетність до вчиненого кримінального правопорушення за ст. 185 ч.3 КК України сторона обвинувачення зазначає виключно наступні докази, які безпосередньо у судовому засіданні дослідженні:

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_12 від 11.09.2020 року, згідно якого заявник ОСОБА_12 повідомляє про викрадення речей з автомобіля марки «Ореl» моделі «Astra» у період з 22:00 10.09.2020 по 23:00 10.09.2020;

- протокол огляду місця події від 11.09.2020 року, який проведено інспектором СД за участі заявника та понятих, було оглянуто автомобіль марки «Ореl» моделі «Astra» д.н.з. « НОМЕР_11 » та зазначено про вилучення слідів папілярних ліній рук;

- звіт про оцінку № 719-12-320 від 31.12.2020 року відповідно до якого ринкова вартість товару - напівпрофесійний набір ручного інструменту марки (моделі) «Intertool ET-6018SP», б/в, у робочому стані з урахуванням ознак зносу, станом на 11.09.2020 р. склала 629,40 грн. з ПДВ.

- висновок експерта Закарпатського науково-дослідного Експертно-криміналістичного центру МВС України за № 3/457 від 31.12.2020 року відповідно до якого на підставі постанови слідчого ОСОБА_20 проведено дактилоскопічну експертизу та згідно висновку сліди пальців рук на відрізках клейкої стрічки «СКОТЧ» № 1 та № 2 залишені гр. ОСОБА_3 ;

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_13 від 21.10.2020 року, згідно якого заявник ОСОБА_13 повідомляє про викрадення речей з автомобіля марки«Nissan» у період з 19:30 год. 20.10.2020 по 07:30 год. 21.10.2020;

- протокол огляду місця події від 21.10.2020 року, який проведено інспектором СД за участі заявника та понятих, було оглянуто автомобіль марки «Nissan» д.н.з. « НОМЕР_12 » та зазначено про вилучення слідів папілярних ліній рук;

- звіт про оцінку № 714-12-320 від 30.12.2020 року відповідно до якого ринкова вартість товарів: Зварювальний апарат інверторного типу марки «Патон ВДИ160Е», б/в, у робочому стані та Перфоратор марки «Black & Decker BDHR26K», б/в у робочому стані, з урахуванням ознак зносу, станом на 21.10.2020 р. склала 2945,90 грн. з ПДВ.

- висновок експерта Закарпатського науково-дослідного Експертно-криміналістичного центру МВС України за № СЕ-19/107-21/3-ТР від 06.01.2021 року відповідно до якого на підставі постанови слідчого ОСОБА_20 проведено дактилоскопічну експертизу та згідно висновку сліди пальця руки на відрізку клейкої стрічки «СКОТЧ» розміром 30х45мм - залишений гр. ОСОБА_3

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_14 від 26.10.2020 року, згідно якого заявник ОСОБА_14 повідомляє про викрадення речей з автомобіля марки «Chrysler» д.н.з. « НОМЕР_13 » у період з 22: 00 год. 25.10.2020 по 15:10 год. 26.10.2020;

- протокол огляду місця події від 26.10.2020 року, який проведено слідчим без участі заявника, власника , ( у протоколі у графі за участю власника - користувача відсутні відомості ) за участі понятих, було оглянуто салон автомобіля та багажне відділення автомобіля марки «Chrysler» д.н.з. « НОМЕР_13 » та зазначено про виявлення та вилучення слідів папілярних ліній рук;

- звіт про оцінку № 712-12-320 від 30.12.2020 року відповідно до якого ринкова вартість товарів: Саббуфер марки «QSC 181», б/в, у робочому стані та підсилювач звуку марки «My stery MK 4.80», б/в у робочому стані, з урахуванням ознак зносу, станом на 26.10.2020 р. склала 20172,40 грн. з ПДВ.

- висновок експерта Закарпатського науково-дослідного Експертно-криміналістичного центру МВС України за № 3-456 від 31.12.2020 року відповідно до якого на підставі постанови дізнавача ОСОБА_20 проведено дактилоскопічну експертизу та згідно висновку сліди папілярних ліній рук, виявлені та вилучені в ході огляду місця події за адресою АДРЕСА_5 - співпадають зі слідами (відбитками) папілярних ліній рук які знаходяться на дактилокарті гр. ОСОБА_3

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_15 від 05.11.2020 року, згідно якого заявник ОСОБА_15 повідомляє про викрадення речей з автомобіля марки «Ореl» моделі «Combo» д.н.з. « НОМЕР_14 » у період з 22: 00 год. 04.11.2020 по 05:40 год. 05.11.2020;

- протокол огляду місця події від 05.11.2020 року, який проведено слідчим за участі заявника та понятих, було оглянуто автомобіль марки «Ореl» моделі «Combo» д.н.з. « НОМЕР_14 » та зазначено про вилучення слідів папілярних ліній рук;

- звіт про оцінку № 716-12-320 від 30.12.2020 року відповідно до якого ринкова вартість товарів: Теплова електрична дуга (тепло вентилятор) марки «GRUNHELM», потужністю 3кВт/220Вольт, б/в, у робочому стані та професійний набір ручного інструменту, автомобільні ключі марки (моделі) «НГ-4108 П-6», б/в, у робочому стані, з урахуванням ознак зносу, станом на 05.11.2020 р. склала 1588,20 грн. з ПДВ.

- висновок експерта Закарпатського науково-дослідного Експертно-криміналістичного центру МВС України за № СЕ-19/107-21/1-ТР від 05.01.2021 року відповідно до якого на підставі постанови слідчого ОСОБА_20 проведено дактилоскопічну експертизу та згідно висновку слід пальця руки на відрізку стрічки «СКОТЧ» розміром 29х33 мм - залишений гр. ОСОБА_3

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_16 від 16.11.2020 року, згідно якого заявник ОСОБА_16 повідомляє про викрадення речей з автомобіля марки «Fiat» моделі «Ducato» д.н.з. « НОМЕР_15 » у період в ніч з 16.11.2020 до 08:00 год.;

- протокол огляду місця події від 16.11.2020 року, який проведено інспектором СД за участі потерпілого ОСОБА_16 , понятих та спеціаліста , було оглянуто салон автомобіля марки «Fiat» моделі «Ducato» д.н.з. « НОМЕР_15 » та зазначено про вилучення слідів папілярних ліній рук; Наявні підписи понятих та інспектора СД; відсутні підписи спеціаліста, який брав участь та заявника - власника ОСОБА_16 ;

- звіт про оцінку № 715-12-320 від 30.12.2020 року відповідно до якого ринкова вартість товарів: Акумуляторна батарея марки «Topla», потужністю 100 Аh, країна виробництва Словенія, червоного кольору , б/в, у робочому стані та Гвинтокрут акумуляторний (шуруповерт-дриль акумуляторний) марки (моделі) «AEG DC (BS) 12С2», б/в, у робочому стані, з урахуванням ознак зносу, станом на 16.11.2020 р. склала 3885,00 грн. з ПДВ.

- висновок експерта Закарпатського науково-дослідного Експертно-криміналістичного центру МВС України за № СЕ-19/107-21/2-ТР від 05.01.2021 року відповідно до якого на підставі постанови дізнавача ОСОБА_20 проведено дактилоскопічну експертизу та згідно висновку сліди папілярних ліній рук, виявлені та вилучені в ході огляду місця події за адресою АДРЕСА_7 - співпадають зі слідами (відбитками) папілярних ліній рук, які знаходяться на дактилокарті гр. ОСОБА_3

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_17 від 01.12.2020 року, згідно якого заявник ОСОБА_17 повідомляє про викрадення речей з автомобіля марки «ВАЗ 2106» д.н.з. « НОМЕР_19 » у період часу з 21:00 год. 30.11.2020 по 07:00 год. 01.12.2020;

- протокол огляду місця події від 01.12.2020 року з фототаблицею , який проведено інспектором СД ОСОБА_21 у відсутності заявника ОСОБА_17 , власника та понятих, було оглянуто автомобіль марки «ВАЗ 2106» д.н.з. « НОМЕР_19 » та зазначено про вилучення слідів папілярних ліній рук; Наявний підпис інспектора СД ОСОБА_22 . На момент огляду капот автомобіля привідкритий та під капотом відсутня акумуляторна батарея та у салоні автомобіля відсутня атвомагнітола;

- звіт про оцінку № 713-12-320 від 30.12.2020 року відповідно до якого ринкова вартість товарів: Автомагнітола марки «PIONEER», сірого кольору, б/в у робочому стані та Акумуляторна батарея марки «Westa 60 Ah», чорного кольору, б/в у робочому стані, з урахуванням ознак зносу, станом на 01.12.2020 р. склала 1046,00 грн. з ПДВ.

- висновок експерта Закарпатського науково-дослідного Експертно-криміналістичного центру МВС України за № СЕ-19/107-21/4-ТР від 20.01.2021 року відповідно до якого на підставі постанови дізнавача ОСОБА_20 проведено дактилоскопічну експертизу та згідно висновку слід пальця руки розміром 16х23, виявлений та вилучені в ході огляду місця події за адресою АДРЕСА_8 , - співпадає з відбитком папілярних ліній пальця руки, який знаходиться на дактилокарті гр. ОСОБА_3

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_18 від 09.12.2020 року, згідно якого заявник ОСОБА_18 повідомляє про викрадення речей з автомобіля марки «ВАЗ 2101» д.н.з. «« НОМЕР_17 » у період часу з 20:00 год. 08.12.2020 по 13:10 год. 09.12.2020;

- протокол огляду місця події від 09.12.2020 року, який проведено інспектором СД ОСОБА_20 за участі понятих, ( у протоколі у графі за участю власника - користувача відсутні відомості ) було оглянуто автомобіль марки «ВАЗ 2101» д.н.з. «« НОМЕР_17 » та зазначено про вилучення слідів папілярних ліній рук; Наявний підпис інспектора СД ОСОБА_20 , понятих та учасника ОСОБА_18

- звіт про оцінку № 717-12-320 від 30.12.2020 року відповідно до якого ринкова вартість товарів: Домкрат гідравлічний підкатний марки «GoogYear GY-PD-02K», б/в, у робочому стані, Склопідйомник для автомобіля ВАЗ 2101 марки «Форвард», Центральний замок для автомобіля ВАЗ 2101 марки «Fantom», б/в, у робочому стані, Сигналізація автомобільна марки «Tiger», б/в, у робочому стані, з урахуванням ознак зносу, станом на 09.12.2020 р. склала 1588,20 грн. з ПДВ.

- висновок експерта Закарпатського науково-дослідного Експертно-криміналістичного центру МВС України за № 3/455 від 31.12.2020 року відповідно до якого на підставі постанови слідчого ОСОБА_20 проведено дактилоскопічну експертизу та згідно висновку слід пальця руки на відрізку клейкої стрічки «СКОТЧ» розміром 24х35 мм, виявлений та вилучений в ході огляду місця події за адресою м. Ужгород, вул. 8-го Беезня, 2 - придатний для ідентифікації особи. Слід пальця руки на відрізку клейкої стрічки «СКОТЧ» розміром 24х35 мм - залишений гр. ОСОБА_3

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_19 від 18.12.2020 року, згідно якого заявник ОСОБА_19 повідомляє про викрадення речей з автомобіля марки «Фіат » у період часу з 15:30 год. 17.12.2020 по 06:20 год. 18.12.2020;

- протокол огляду місця події від 18.12.2020 року, який проведено інспектором СД ОСОБА_20 за участі понятих, ( у протоколі у графі за участю власника - користувача відсутні відомості ) було оглянуто автомобіль марки «Фіат Ducato» д.н.з. « НОМЕР_18 » та зазначено про вилучення слідів папілярних ліній рук; Наявний підпис інспектора СД ОСОБА_20 , понятих;

- звіт про оцінку № 718-12-320 від 31.12.2020 року відповідно до якого ринкова вартість товару - Акумуляторна батарея марки (моделі) «Exide Premium 100Ah» б/в, у робочому стані з урахуванням ознак зносу, станом на 18.12.2020 р. склала 1316,00 грн. з ПДВ.

- висновок експерта Закарпатського науково-дослідного Експертно-криміналістичного центру МВС України за № 3/458 від 31.12.2020 року відповідно до якого на підставі постанови інспектора ОСОБА_20 проведено дактилоскопічну експертизу та згідно висновку слід папілярних ліній вальця руки, виявлений та вилучений в ході огляду місця події за адресою м. Ужгород, вул. Заньковецької, 9 - співпадає із слідом (відбитком) папілярних ліній рук, який знаходиться на дактилокарті гр. ОСОБА_3 .

Стороною захисту в судовому засіданні зазначено про недопустимість доказів, а саме протоколів огляду місця події від 11.09.2020, від 11.10.2020., від 26.10.2020., від 05.11.2020 , від 16.11.2020., від 01.12.2020, від 09.12.2020., від 18.12.2020., якими, ніби - то вилучені сліди рук, надані на експертні дослідження 30.12.2020 та 31.12.2020, оскільки огляд транспортних засобів, з яких, були здійснено крадіжки, здійснено без ухвали слідчого судді, проводячи такий огляд, слідчий невідкладно не звернувся до слідчого суду з клопотання про проведення обшуку, а тому вилучення слідів рук, здійснено з істотним порушенням вимог вищевказаного законодавства, а відтак речі, вилучені в ході проведення незаконного обшуку підлягали негайному поверненню чи знищенню, а не передачі до експертної установи.

Сторона захисту вважає, що оскільки огляди автомобілів проведені без дозволу слідчого судді в порушення вимог статей 233, 234 та 237 КПК, результати цих слідчих дій є недопустимими доказами.

Окрім цього, стороною захисту вказано на те, що в матеріалах справи відсутня постанова прокурора про відібрання біологічних взірців у ОСОБА_3 , а тому висновки експерта від 31.12.2020, від 06.01.2021., від 31.12.2020 від 05.01.2021., від 05.01.2021 є недопустимими доказами.

Надаючи оцінку з точки зору належності та допустимості зазначених доказів, суд виходить з наступного.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20.10.2011 року визнаватися допустимими і використовуватися як докази у кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Згідно із ч. 2 цієї статті зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: 1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; 2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; 3) порушення права особи на захист; 4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; 5) порушення права на перехресний допит.

Аналізуючи вищезазначені письмові докази , досліджені в ході судового розгляду, зокрема протоколи прийняття заяв про вчинене кримінальне правопорушення від потерпілих по епізодам крадіжки суд приходить до висновку , що зазначені протоколи прийняття заяв про вчинене кримінальне правопорушення підтверджують факт викрадення речей у потерпілих та будь - яким чином не доводять причетності ОСОБА_3 до таємного викрадення чужого майна потерпілих з транспортних засобів, а тому не можуть бути доказами винуватості ОСОБА_3 у вчиненні даних епізодів крадіжок та як наслідок кримінального правопорушення за ч.3 ст.185 КК України.

Оцінюючи доводи сторони захисту щодо недопустимості доказів, вказані докази, а саме протоколи огляду місця події на предмет допустимості, суд зазначає наступне.

За змістом статей 86-87 КПК України, ключовою умовою визнання доказів недопустимими є встановлення факту їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. При цьому, зібрані таким шляхом докази не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень і на них не може посилатись суд при ухваленні судового рішення, оскільки це порушує право особи на справедливий судовий розгляд.

Перевірка доказів на їх допустимість є однією з найважливіших гарантій забезпечення прав і свобод людини в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. З огляду на це, суд має детально аналізувати надані сторонами докази на предмет їх допустимості.

Згідно з наданими стороною обвинувачення доказами, 11 вересня 2020 року інспектором ОСОБА_23 за участі власника ( користувача ) та понятих, було проведено огляд автомобіля марки «Ореl» моделі «Astra» д.н.з. « НОМЕР_11 » , про що було складено відповідний протокол та зазначено про вилучення слідів папілярних ліній рук.

Даний протокол не містить відомостей про надання власником згоди на проведення огляду автомобіля марки «Ореl» моделі «Astra» д.н.з. « НОМЕР_11 ». Будь - яких заяв про надання власником згоди на проведення огляду автомобіля марки «Ореl» моделі «Astra» д.н.з. « НОМЕР_11 » стороною обвинувачення надано не було.

Згідно з наданими стороною обвинувачення доказами, 21 жовтня 2020 року інспектором ОСОБА_23 за участі власника ( користувача ) та понятих, було проведено огляд автомобіля марки «Nissan» д.н.з. « НОМЕР_12 » , про що було складено відповідний протокол та зазначено про вилучення слідів папілярних ліній рук. Даний протокол не містить відомостей про надання власником згоди на проведення огляду автомобіля марки «Nissan» д.н.з. « НОМЕР_12 ». Будь - яких заяв про надання власником згоди на проведення огляду автомобіля марки «Nissan» д.н.з. « НОМЕР_12 » стороною обвинувачення суду надано не було.

Окрім того, суд зазначає, що вимоги до оформлення протоколу, який фіксує хід і результати проведення процесуальної дії визначені в ст. 104 КПК України.

Всупереч вказаним вимогам п. 1 ч. 3 ст. 104 КПК України, протокол огляду місця події від 21 жовтня 2020 року не містить відомостей про участь в проведенні процесуальної дії особи з прізвищем ОСОБА_24 , в той час, як підпис відповідної особи ОСОБА_24 засвідчує зміст даного протоколу огляду місця події, що є очевидним порушенням імперативних норм процесуального законодавства.

Згідно з наданими стороною обвинувачення доказами, 26 жовтня 2020 року начальником СД Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_25 за участі понятих, було проведено огляд салону автомобіля та багажне відділення автомобіля марки «Chrysler» д.н.з. « НОМЕР_13 » про що було складено відповідний протокол та зазначено про виявлення та вилучення слідів папілярних ліній рук. В протоколі в графі « За участю власника ( користувача) приміщення чи іншого володіння особи» відомості відсутні. Даний протокол не містить відомостей про надання власником згоди на проведення огляду автомобіля марки «Chrysler» д.н.з. « НОМЕР_13 » . Будь - яких заяв про надання власником згоди на проведення огляду автомобіля марки «Chrysler» д.н.з. « НОМЕР_13 » стороною обвинувачення суду надано не було.

Окрім того, суд зазначає, що вимоги до оформлення протоколу, який фіксує хід і результати проведення процесуальної дії визначені в ст. 104 КПК України.

Всупереч вказаним вимогам п. 1 ч. 3 ст. 104 КПК України, протокол огляду місця події від 26 жовтня 2020 року не містить відомостей про участь в проведенні процесуальної дії особи з прізвищем ОСОБА_14 , в той час, як підпис відповідної особи ОСОБА_14 засвідчує зміст даного протоколу огляду місця події, що є очевидним порушенням імперативних норм процесуального законодавства.

Згідно з наданими стороною обвинувачення доказами, 05 листопада 2020 року ст. слідчим СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_26 за участі понятих, власника ОСОБА_15 було проведено огляд автомобіля марки «Ореl» моделі «Combo» д.н.з. « НОМЕР_14 » про що було складено відповідний протокол та зазначено про вилучення слідів папілярних ліній рук;

В протоколі зазначено, що ОСОБА_15 надає дозвіл на проведення огляду і наявний підпис.

Окрім того, суд зазначає, що вимоги до оформлення протоколу, який фіксує хід і результати проведення процесуальної дії визначені в ст. 104 КПК України.

Всупереч вказаним вимогам п. 1 ч. 3 ст. 104 КПК України, протокол огляду місця події від 05 листопада 2020 року не містить відомостей про участь в проведенні процесуальної дії особи з прізвищем ОСОБА_27 , в той час, як його зазначено як учасника і відсутній підпис особи ОСОБА_27 , що є очевидним порушенням імперативних норм процесуального законодавства.

Згідно з наданими стороною обвинувачення доказами, 16 листопада 2020 року інспектором СД Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_28 за участі понятих, потерпілого ОСОБА_16 , спеціаліста ОСОБА_29 було проведено огляд салону автомобіля марки «Fiat» моделі «Ducato» д.н.з. « НОМЕР_15 » про що було складено відповідний протокол та зазначено про вилучення слідів папілярних ліній рук;

Даний протокол не містить відомостей про надання власником згоди на проведення огляду автомобіля марки «Ducato» д.н.з. « НОМЕР_15 ». Будь - яких заяв про надання власником згоди на проведення огляду автомобіля марки «Ducato» д.н.з. « НОМЕР_15 » стороною обвинувачення суду надано не було.

Окрім того, суд зазначає, що вимоги до оформлення протоколу, який фіксує хід і результати проведення процесуальної дії визначені в ст. 104 КПК України.

Всупереч вказаним вимогам ст. 104 КПК України, протокол огляду місця події від 16 листопада 2020 року не містить підписів усіх учасників, які брали участь у проведенні процесуальної дії, зокрема протокол не підписаний спеціалістом ОСОБА_29 та власником ОСОБА_16 ,які. Згідно відомостей у протоколі брали участь у проведенні процесуальної дії, що є очевидним порушенням імперативних норм процесуального законодавства.

Згідно з наданими стороною обвинувачення доказами, 01 грудня 2020 року інспектором СД Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_30 було проведено огляд автомобіля марки «ВАЗ 2106» д.н.з. « НОМЕР_19 » про що було складено відповідний протокол та зазначено про вилучення слідів папілярних ліній рук; Наявний підпис інспектора СД ОСОБА_22 .

Даний протокол не містить відомостей про надання власником згоди на проведення огляду автомобіля марки «ВАЗ 2106» д.н.з. « НОМЕР_19 ». Будь - яких заяв про надання власником згоди на проведення огляду автомобіля марки «ВАЗ 2106» д.н.з. « НОМЕР_19 » «стороною обвинувачення суду надано не було.

Згідно з наданими стороною обвинувачення доказами, 09 грудня 2020 року інспектором СД Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_20 за участі понятих, було проведено огляд автомобіля марки «ВАЗ 2101» д.н.з. «« НОМЕР_17 » про що було складено відповідний протокол та зазначено про вилучення слідів папілярних ліній рук; В протоколі в графі « За участю власника ( користувача) приміщення чи іншого володіння особи» відомості відсутні.

Даний протокол не містить відомостей про надання власником згоди на проведення огляду автомобіля марки «ВАЗ 2101» д.н.з. «« НОМЕР_17 ». Будь - яких заяв про надання власником згоди на проведення огляду автомобіля марки «ВАЗ 2101» д.н.з. « НОМЕР_17 » стороною обвинувачення суду надано не було.

Окрім того, суд зазначає, що вимоги до оформлення протоколу, який фіксує хід і результати проведення процесуальної дії визначені в ст. 104 КПК України.

Всупереч вказаним вимогам п. 1 ч. 3 ст. 104 КПК України, протокол огляду місця події від 09 грудня 2020 року не містить відомостей про участь в проведенні процесуальної дії особи з прізвищем ОСОБА_18 , в той час, як підпис відповідної особи ОСОБА_18 засвідчує зміст даного протоколу огляду місця події, що є очевидним порушенням імперативних норм процесуального законодавства.

Згідно з наданими стороною обвинувачення доказами, 18 грудня 2020 року інспектором СД Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_20 за участі понятих, було проведено огляд автомобіля марки «Фіат Ducato» д.н.з. « НОМЕР_18 » про що було складено відповідний протокол та зазначено про вилучення слідів папілярних ліній рук; В протоколі в графі « За участю власника ( користувача) приміщення чи іншого володіння особи» відомості відсутні

Даний протокол не містить відомостей про надання власником згоди на проведення огляду автомобіля марки «Фіат Ducato» д.н.з. « НОМЕР_18 » . Будь - яких заяв про надання власником згоди на проведення огляду автомобіля марки «Фіат Ducato» д.н.з. « НОМЕР_18 » стороною обвинувачення суду надано не було.

Окрім того, суд зазначає, що вимоги до оформлення протоколу, який фіксує хід і результати проведення процесуальної дії визначені в ст. 104 КПК України.

Так, згідно з ч. 3 та ч. 5 ст. 104 КПК України протокол складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце, час проведення та назву процесуальної дії; особу, яка проводить процесуальну дію (прізвище, ім`я, по батькові, посада); всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії (прізвища, імена, по батькові, дати народження, місця проживання); інформацію про те, що особи, які беруть участь у процесуальній дії, заздалегідь повідомлені про застосування технічних засобів фіксації, характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведенні процесуальної дії, умови та порядок їх використання; 2) описової частини, яка повинна містити відомості про: послідовність дій; отримані в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження, в тому числі виявлені та/або надані речі і документи; 3) заключної частини, яка повинна містити відомості про: вилучені речі і документи та спосіб їх ідентифікації; виготовлені дублікати документів, а також копії інформації, у тому числі комп`ютерних даних, та спосіб їх ідентифікації; спосіб ознайомлення учасників зі змістом протоколу; зауваження і доповнення до письмового протоколу з боку учасників процесуальної дії.

Зауваження і доповнення зазначаються у протоколі перед підписами. Протокол підписують усі учасники, які брали участь у проведенні процесуальної дії. Якщо особа через фізичні вади або з інших причин не може особисто підписати протокол, то ознайомлення такої особи з протоколом здійснюється у присутності її захисника (законного представника), який своїм підписом засвідчує зміст протоколу та факт неможливості його підписання особою.

З огляду на безпосередньо проведене дослідження зазначених вище протоколів огляду місця події по епізодах викрадення майна , аналізуючи і оцінюючи їх, суд прийшов до висновку про необхідність визнання в даному кримінальному провадженні протоколів огляду місця події від 11.09.2020, від 11.10.2020., від 26.10.2020., від 05.11.2020, від 16.11.2020., від 01.12.2020, від 09.12.2020., від 18.12.2020, недопустимими доказами через грубе порушення норм КПК України під час проведення слідчої дії, які описані судом вище.

Окрім того, суд звертає увагу на наступне.

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, таке діяння, як здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов (ч. 2 ст. 87 КПК).

Стаття 30 Конституції України (далі Конституція), зміст якої відтворено й у статті 13 КПК, передбачає: «Кожному гарантується недоторканність житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Суд зазначає, що ст.13 КПК України визначено, що не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За статтею 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Частиною 1 ст.233 КПК України регламентовано, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених ч.3 цієї статті.

Водночас, ч. 3 ст. 233 КПК України передбачено перелік випадків, за наявності яких слідчий, дізнавач, прокурор, мають право провести обшук житла чи іншого володіння особи до постановлення такої ухвали (невідкладний обшук).

Цей перелік є вичерпним і до нього належать лише невідкладні випадки пов`язані із врятуванням людей та майна, чи з безпосереднім переслідуванням підозрюваних осіб. Відповідно, за відсутності таких виняткових обставин, проведення обшуку без ухвали слідчого судді не допускається.

За частиною 2 вказаної статті процесуального закону під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.

Виходячи з аналізу вищевказаних норм закону, огляд житла чи іншого володіння особи може бути проведено за добровільною згодою особи, яка ним володіє.

Огляд місця є елементом розслідування у більшості випадків, коли в правоохоронного органу з`являється інформація про вчинений злочин. Однак стаття 30 Конституціїспрямована на запобігання ситуації, коли будь-яка правомірна мета діяльності держави може виправдати втручання в право особи на житло, інше володіння особи . Виходячи з мети цього конституційного положення, жодне законодавство не може тлумачитися таким чином, щоб взагалі звільнити державний орган від судового контролю за правомірністю проникнення до житла чи іншого володіння особи.

На підставі викладеного Суд дійшов висновку, що, якщо подія, з приводу якої проводиться огляд, відбулась у житлі чи іншому володінні особи, на проведення такого огляду місця події поширюються вимоги, передбачені статтею 30 Конституції та відповідними положеннями статей13, 233, 234 та 237 КПК.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 12 лютого 2019 року справа № 159/451/16-к.

Отже, суд приходить до висновку, що під час огляду місця події від 11.09.2020, від 11.10.2020., від 26.10.2020., від 16.11.2020., від 01.12.2020, від 09.12.2020., від 18.12.2020 було проведено фактично огляд іншого володіння особи - транспортних засобів з порушенням ст.233 КПК України яка передбачає, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених ч.3 цієї статті, а тому суд на підставі ст.87 КПК України визнає протокол огляду місця події від 11.09.2020, від 11.10.2020., від 26.10.2020., від 16.11.2020., від 01.12.2020, від 09.12.2020., від 18.12.2020 недопустимими доказами у даному кримінальному провадженні.

Одразу після проведення фактично огляду автомобілів, під час яких були вилучені сліди папілярних ліній рук, прокурор чи слідчий не звернулися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді, чим порушили вимоги ч. 3 ст. 233, ч. 2 ст. 234, ч. 2 ст.237КПК.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про те, що протокол огляду місця події від 11.09.2020, від 11.10.2020., від 26.10.2020., від 16.11.2020., від 01.12.2020, від 09.12.2020., від 18.12.2020 є недопустимими доказами, оскільки цю слідчу дію проведено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

При цьому, слід зазначити, що ухвали слідчого судді про надання дозволу на обшук ( огляд ) не є доказами у розумінні статей 84, 99 КПК України, оскільки у них не містяться відомості, які можуть бути використані як докази. Однак, такі ухвали, є процесуальною підставою для отримання доказів, а тому повинні бути враховані судом під час всебічної оцінки доказів для вирішення питання про їх допустимість.

Відповідно до статті 84 Кримінального Процесуального Кодексу України: Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню /частина 1/.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів /частина 2/.

Відповідно до статті 85 Кримінального Процесуального Кодексу України Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до статті 87 Кримінального Процесуального Кодексу України: Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини /частина 1/.

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, таке діяння, як здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов (ч. 2 ст. 87 КПК).

Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 13 листопада 2019 року по справі № 1-07/07, окрім іншого, зазначила таке:

Відповідно до сформованої практикою ЄСПЛ доктрини «плодів отруєного дерева» (fruit of the poisonous tree), якщо джерело доказів є недопустимим, всі інші дані, одержані з його допомогою, будуть такими ж (рішення у справах «Гефген проти Німеччини», пункти 50-52 рішення у справі «Шабельник проти України (№ 2)», пункт 66 рішення у справі «Яременко проти України (№ 2)»). Зазначена доктрина передбачає оцінку не лише кожного засобу доказування автономно, а і всього ланцюга безпосередньо пов`язаних між собою доказів, з яких одні випливають з інших та є похідними від них. Критерієм віднесення доказів до «плодів отруєного дерева» є наявність достатніх підстав вважати, що відповідні відомості не були б отримані за відсутності інформації, одержаної незаконним шляхом /пункт 38/.

Враховуючи усе вищевикладене та сформовану доктрину «плодів отруйного дерева», суд визнає недопустимими доказами також увесь подальший ланцюжок доказів, разом з висновками експертиз, які є похідними від недопустимих доказів , а саме протоколів огляду місця події.

Окремо слід наголосити на тому,що стороною обвинувачення не надано суду протокол отримання зразків пальців рук ОСОБА_3 для проведення дактилоскопічної експертизи та постанову про відібрання для експертного дослідження відбитків пальців рук ОСОБА_3 .

При цьому, слід зазначити, що постанови прокурора про відібрання біологічних зразків, не є доказами у розумінні статей 84, 99 КПК України, оскільки у них не містяться відомості, які можуть бути використані як докази. Однак, такі постанови є процесуальною підставою для отримання доказів, а тому повинні бути враховані судом під час всебічної оцінки доказів для вирішення питання про їх допустимість.

Відповідно до ст. 245 КПК України у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею. У випадку, якщо проведення експертизи доручено судом, відібрання зразків для її проведення здійснюється судом або за його дорученням залученим спеціалістом. Порядок відібрання зразків з речей і документів встановлюється згідно з положеннями про тимчасовий доступ до речей і документів (статті 160-166 цього Кодексу).

Відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

Під біологічними зразками особи слід розуміти всі зразки, пов`язані з життєдіяльністю особи як біологічної істоти: зразки відбитків пальців рук, почерку, мовлення і голосу особи, зразки відбитків зубів, відбитків будь-яких поверхонь тіла людини (губ, ліктів, ступень ніг тощо), запахових слідів людини, а також усі зразки біологічного походження в їх класичному розумінні (слина, кров, сперма, піт, волосся, нігті тощо), а їх відбирання необхідно здійснювати у відповідності до ч.3 ст. 245 КПК.

Частинами 1 та 2 ст. 241 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор здійснює освідування підозрюваного, свідка чи потерпілого для виявлення на їхньому тілі слідів кримінального правопорушення або особливих прикмет, якщо для цього не потрібно проводити судово-медичну експертизу. Освідування здійснюється на підставі постанови прокурора та, за необхідності, за участю судово-медичного експерта або лікаря. Освідування, яке супроводжується оголенням освідуваної особи, здійснюється особами тієї ж статі, за винятком його проведення лікарем і за згодою особи, яка освідується. Слідчий, прокурор не вправі бути присутнім при освідуванні особи іншої статі, коли це пов`язано з необхідністю оголювати особу, що підлягає освідуванню.

Так, дактилоскопування є процесом знімання відбитків пальців, а дактилоскопія - наукою, що вивчає капілярні узори кінцевих фаланг пальців рук із метою встановлення особи людини. Наукові основи дактилоскопії спираються на дані гістології, ембріології, фізіології, біохімії та порівняльної анатомії. Отже, біологічних складових у відбитках пальців достатньо, і завдяки ним та спеціальним фарбам, здатним зафіксувати безкольорові потожирові виділення папілярних ліній, сукупність яких є стійкою, відновлювальною і унікальною для кожного, дані відбитки завжди є біологічними зразками особи. Фактично, вони є особливими прикметами особи, для виявлення яких на її тілі слідчий уповноважений здійснювати освідування.

Разом з цим суд вказує на те, що до суду не надано протокол отримання зразків для експертизи , відсутні докази того, що ОСОБА_3 надав зразки слідів папілярних візерунків пальців рук.

Водночас сторона захисту вказувала на те, що після затримання у ОСОБА_3 відібрано зразки слідів папілярних візерунків пальців рук.

Також визначено нормами КПК України, що про відбирання зразків складається протокол.

До того ж, відповідно до приписів частина 7 статті 223 цього Кодексу для дотримання порядку отримання біологічних зразків слідчий (прокурор) зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих).

Відповідно до підпункту 2.2.4 Інструкції про порядок функціонування дактилоскопічного обліку експертної служби МВС України, затвердженої наказом МВС України № 785 від 11 вересня 2001 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 грудня 2001 року за № 1066/6257 / -

"Дактилокарта на особу містить такі відомості:

-стать; -прізвище, ім`я та по батькові ;-число, місяць, рік народження; -місце народження; -відбитки всіх нігтьових фаланг пальців рук, контрольні відтиски пальців рук, відтиски долоней рук (у разі каліцтва робиться відповідна відмітка); -підпис особи, яка піддається дактилоскопіюванню; -дата проведеннядактилоскопіювання; -орган, де проводилося дактилоскопіювання; -підстава для дактилоскопіювання; - посада, прізвище і підпис працівника, який заповнив дактилокарту" Повертаючись до оцінки наданих органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням доказів, суд відзначає таке.

В ході судового розгляду були досліджені паперові конверти в яких знаходились відрізки скотча зі слідами папілярних ліній рук вилучені в ході оглядів місця події та дактилокарта гр. ОСОБА_3 , які надавались експерту для проведення судової дактилоскопічної експертизи.

Щодо документу під назвою "Дактилоскопічна карта".

Дослідженням документу під назвою "Дактилоскопічна карта" встановлено, що цей документ являє собою бланк.

У верхній частині лицевої сторони цього бланку нанесені написи із зазначенням прізвища, ім`я, по-батькові, дати народження, місця народження та проживання ОСОБА_3 , що виконані рукописним способом.

У нижній частині бланка міститься виконаний таким же способом підпис ОСОБА_3 .

При цьому передбачені формою бланку підписи особи, що склала картку, а також - відомості про дату заповнення картки - в наданому документі відсутні.

На лицевій стороні цього документу барвником чорного кольору нанесені відбитки та контрольні відтиски десяти пальців правої та лівої рук.

На зворотній стороні документу виконані відтиски долонних поверхонь.

Перш за все, суд відзначає, що вказаний документ не є оформленим відповідно до наведених вище приписів підпункту 2.2.4. Інструкції, а саме - всупереч прямих приписів цього підпункту не містить ані - дати проведення дактилоскопіювання, ані органу, де воно проводилось, ані - посилання про підстави його проведення, ані - посилання про посаду та прізвище особи, яка його провела, ані - підпису такої особи.

Отже, він не є"документом"- в сенсі статті 99 Кримінального Процесуального Кодексу України, адже - не був належним чином "створеним".

Таке, в свою чергу, означає, що він не є"джерелом доказів" в сенсі частини 2 статті 84 Кримінального Процесуального Кодексу України.

За такого зафіксовані на ньому відомості, зокрема - відбитки нігтьових фаланг пальців рук -не можуть використовуватись під час доказуванняу справі, зокрема - з метою проведення експертних досліджень.

Матеріали справи не містять ані - постанови прокурора про відібрання, ані - протоколу їх відібрання.

Наведене у сукупності доводить, що всупереч наведених вище приписів прецедентної практики Європейського суду з прав людини відбитки нігтьових фаланг були отриманими від ОСОБА_3 не " у випадку, передбаченому законом", та без дотриманням встановленої законом процедури. Відповідно до прямих приписів пункту 4 частини 2 статті 87 Кримінального Процесуального Кодексу України за таких обставин цей доказ є недопустимим, що виключає його подальше використання під час подальшого доказування у справі, зокрема - під час проведення експертного дослідження.

Отже, як доведено вище, як предмети дослідження, так й зразки - відбитки нігтьових фаланг пальців рук для порівняння, що були предметом дослідження експертиз, були отриманими у непроцесуальний спосіб та з грубим порушенням кримінального процесуального закону.

Верховний Суд сформулював висновок про застосування норм права, відповідно до якого Висновки експертизи є недопустимими доказами, якщо предметом дослідження експертизи були об`єкти, одержані в непроцесуальний спосіб або з грубим порушенням кримінального процесуального законодавства /див, окрім іншого, постанови Верховного Суду від 11.07.2018 у справі № 567/548/15-к; від 30.10.2018 у справі № 755/31376/14-к; від 05.06.2019 у справі № 243/4815/16-к/

Отже, висновки експертів згідно яких проведено судову дактилоскопічну експертизу по епізодам крадіжок , є недопустимими доказами, через що не можуть використовуватись під час подальшого доказування у справі та як підґрунтя судового рішення.

Щодо набуття повноважень здійснювати кримінальне провадження

Відповідно до статті 214 Кримінального Процесуального Кодексу України /в редакції, що діяла станом на 11 вересня 2020 року/:

Слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування. (Частина1)

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства (Частина 2)

Здійснення досудового розслідування, крім випадків, передбачених цією частиною, до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений огляд місця події (відомості вносяться невідкладно після завершення огляду). Для з`ясування обставин вчинення кримінального проступку до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути:

1) відібрано пояснення;

2) проведено медичне освідування;

3) отримано висновок спеціаліста і знято показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису;

4) вилучено знаряддя і засоби вчинення кримінального проступку, речі і документи, що є безпосереднім предметом кримінального проступку, або які виявлені під час затримання особи, особистого огляду або огляду речей.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про:

1) дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення;

2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника;

3) інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення;

4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела;

5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

6) прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування;

7) інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.

У Єдиному реєстрі досудових розслідувань автоматично фіксується дата внесення інформації та присвоюється номер кримінального провадження (частина 5)

Слідчий, дізнавач невідкладно у письмовій формі повідомляє керівника органу прокуратури про початок досудового розслідування, підставу початку досудового розслідування та інші відомості, передбачені частиною п`ятою цієї статті. (частина 6)

Відповідно до частини 4 статті 218 Кримінального Процесуального Кодексу України /в редакції, що діяла станом на 11 вересня 2020 року /:

На початку розслідування слідчий перевіряє наявність вже розпочатих досудових розслідувань щодо того ж кримінального правопорушення.

У разі якщо буде встановлено, що іншим слідчим органу досудового розслідування або слідчим іншого органу досудового розслідування розпочато кримінальне провадження щодо того ж кримінального правопорушення, слідчий передає слідчому, який здійснює досудове розслідування, наявні у нього матеріали та відомості, повідомляє про це прокурора, потерпілого або заявника та вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Якщо під час досудового слідства буде встановлено, що особа вчинила кримінальний проступок за відсутності в її діях складу злочину, слідчий за погодженням із прокурором надсилає матеріали кримінального провадження керівнику органу дізнання з урахуванням підслідності.

Якщо при здійсненні дізнання буде встановлено, що особа вчинила злочин, дізнавач за погодженням із прокурором надсилає матеріали кримінального провадження керівнику органу досудового розслідування з урахуванням підслідності.

Норми Положення про порядок ведення Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом № 298 від 30.06.2020 року Заступником Генерального Прокурора України, що діяло станом на вересень 2020 року, передбачають, окрім іншого, таке - Формування Реєстру розпочинається з моменту внесення до нього Реєстратором відповідних відомостей про кримінальне правопорушення, зазначених у заяві чи повідомленні про його вчинення або виявлених ним самостійно з будь-якого джерела. Усні заяви заносяться слідчим, дізнавачем (уповноваженою особою іншого підрозділу) або прокурором до протоколу, який підписується заявником /пункт 1 глави 1 Розділу ІІ/

Облік кримінальних правопорушень за заявами, повідомленнями, які надійшли прокурору або органу досудового розслідування, органу дізнання або виявленими з інших джерел обставинами, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення, здійснюється Реєстратором за дорученням керівника органу прокуратури або органу досудового розслідування, органу дізнання шляхом внесення до Реєстру відомостей, визначених частиною п`ятою статті 214 КПК України/пункт 1 глави 2 Розділу ІІ/.

Керівник органу прокуратури, органу досудового розслідування, органу дізнання після перевірки внесених до Реєстру відомостей реєструє кримінальне провадження. У Реєстрі автоматично фіксується дата обліку інформації та присвоюється номер кримінального провадження. Факт реєстрації кримінального правопорушення (провадження) настає з моменту підтвердження керівником органу прокуратури або органу досудового розслідування, органу дізнання таких відомостей /пункт 2 глави 2 Розділу ІІ/.

Номер кримінального провадження складається із 17 цифр, які містять такі реквізити: код відомства, орган якого розпочав досудове розслідування (1); рік реєстрації (4); код території регіону (2) та ідентифікатор органу прокуратури чи досудового розслідування у межах регіону, де він розташований (3); номер кримінального провадження (7). Реквізити номера кримінального провадження зберігаються на всіх стадіях досудового розслідування. /пункт 3 глави 2 Розділу ІІ/

До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення. Факт внесення цих відомостей відображається у Реєстрі та вони є доступними прокурору відповідного рівня для перегляду з дотриманням правил доступу, визначених розділом III цього Положення.. /пункт 7 глави 2 Розділу ІІ/

Відомості про декілька вчинених кримінальних правопорушень, зазначених в одній заяві, повідомленні або виявлених безпосередньо прокурором, слідчим , дізнавачем чи працівником іншого підрозділу, незалежно від часу їх учинення, наявності осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, вносяться до Реєстру за кожним правопорушенням окремо /пункт 8 глави 2 Розділу ІІ/

На виявлене під час досудового розслідування кримінальне правопорушення в рамках одного кримінального провадження слідчий, дізнавач за Довідником 1 «Перелік інших джерел, з яких виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення» (додаток 7) вносить до Реєстру інформацію про джерело, з якого виявлено кримінальне правопорушення, та відомості про кримінальне правопорушення. Кримінальному провадженню за цим правопорушенням присвоюється новий номер /пункт 9 глави 2 Розділу ІІ/.

При встановленні факту здійснення досудового розслідування стосовно аналогічних правопорушень (дублікатів), заяви і повідомлення про які надійшли з різних джерел, прокурор, керівник органу прокуратури об`єднує такі матеріали в одне провадження, після чого Реєстратор (слідчий, керівник органу досудового розслідування, дізнавач, керівник органу дізнання, прокурор, керівник органу прокуратури) за допомогою функції присвоює одному з них статус «дублікат»./пункт 10 глави 2 Розділу ІІ/.

Щодо набуття повноважень слідчого у кримінальному провадженні.

Відповідно до пункту 1 частини 2статті 39 Кримінального Процесуального Кодексу України керівник органу досудового розслідування визначає слідчого ( слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування.

Об`єднана Палата Касаційного Кримінального Суду у Складі Верховного Суду у Постанові від 04 жовтня 2021 року у справі № 724/86/20 сформулювала висновок про застосування норм права, відповідно до якого:

За приписами статей 39, 110, ч. 1 ст. 214 КПК рішення про призначення (визначення) групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, визначення старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, обов`язково приймається у формі, яка повинна відповідати визначеним кримінальним процесуальним законом вимогам до процесуального рішення у формі постанови.

Відсутність такого процесуального рішення в матеріалах кримінального провадження обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані неуповноваженою на те особою".

12 вересня 2020 року, 21 жовтня 2020 року, 27 жовтня 2020 року, 06 листопада 2020 року, 17 листопада 2020 року, 01 грудня 2020 року, 10 грудня 2020 року та 18 грудня 2020 року у Реєстрі були сформовані відомості про таємне викрадення майна (відповідно) ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_31 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 . Правова кваліфікація кожного з цих кримінальних правопорушень була визначена - частина 2 статті 185 Кримінального Кодексу України. ( Т.1 , а.с. 41-46)

Відомостей про номери кримінальних проваджень щодо правопорушень, відомості про які були сформованими у Реєстрі 12 вересня 2020 року, 21 жовтня 2020 року, 27 жовтня 2020 року, 06 листопада 2020 року, 17 листопада 2020 року, 01 грудня 2020 року, 10 грудня 2020 року та 18 грудня 2020 року наданий суду витяг не містить. ( Т.1 , а.с. 41-46)

Відповідно до доданого стороною обвинувачення до матеріалів справи витягу з ЄРДР за № 0000448 від 12.09.2020 року визначено слідчих/дізнавача які здійснюють вказане досудове розслідування, а саме ОСОБА_32 та ОСОБА_33 .

Прокурором до матеріалів кримінального провадження не долучені також документи, якими визначались (призначались) слідчі та прокурори у кримінальних провадженнях щодо крадіжок майна ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_31 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 до об`єднання цих кримінальних проваджень в провадженні № 0000448.

У вступній частині висновку експерта № 3/457 від 31.12.2020 року зазначено, що експертне дослідження було проведено на підставі постанови слідчого СД Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_20 від 30.12.2020 в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР № 0000448 від 12.09.2020.

Прокурором до матеріалів кримінального провадження не долучені документи, якими визначались (призначались) слідчі , зокрема ОСОБА_20 у кримінальному провадженні щодо крадіжки майна ОСОБА_12 до об`єднання цього кримінального провадження в провадження за № 0000448.

Відповідно до доданого стороною обвинувачення до матеріалів справи витягу з ЄРДР за № 0000448 від 12.09.2020 року визначено слідчих/дізнавача які здійснюють вказане досудове розслідування, а саме ОСОБА_32 та ОСОБА_33 .

Інших витягів з ЄРДР та процесуальних документів стороною обвинувачення не долучено в ході судового розгляду , що унеможливлює надати ствердну відповідь про те, що докази в ході досудового розслідування зібрані уповноваженою на те особою.

Відсутність такого процесуального рішення в матеріалах кримінального провадження обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані неуповноваженою на те особою".

У вступній частині висновку експерта № СЕ-19/107-21/3-ТР від 06.01.2021 року зазначено, що експертне дослідження було проведено на підставі постанови слідчого СД Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_20 від 29.12.2020 в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР № 0000676 від 21.10.2020. ( Т.3, а.с. 47)

Прокурором до матеріалів кримінального провадження не долучені документи, якими визначались (призначались) слідчі , зокрема ОСОБА_20 у кримінальному провадженні щодо крадіжки майна ОСОБА_13 до об`єднання цього кримінального провадження в провадження за № 0000448.

Відповідно до доданого стороною обвинувачення до матеріалів справи витягу з ЄРДР за № 0000448 від 12.09.2020 року визначено слідчих/дізнавача які здійснюють вказане досудове розслідування, а саме ОСОБА_32 та ОСОБА_33 .

Інших витягів з ЄРДР та процесуальних документів стороною обвинувачення не долучено в ході судового розгляду , що унеможливлює надати ствердну відповідь про те, що докази в ході досудового розслідування зібрані уповноваженою на те особою.

Відсутність такого процесуального рішення в матеріалах кримінального провадження обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані неуповноваженою на те особою".

У вступній частині висновку експерта № 3-456 від 31.12.2020 року зазначено, що експертне дослідження було проведено на підставі постанови дізнавача СД Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_20 в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР № 0000687 від 27.10.2020. ( Т. 3, а.с. 75)

Прокурором до матеріалів кримінального провадження не долучені документи, якими визначались (призначались) слідчі/дізнавачі , зокрема ОСОБА_20 у кримінальному провадженні щодо крадіжки майна ОСОБА_31 до об`єднання цього кримінального провадження в провадження за № 0000448.

Відповідно до доданого стороною обвинувачення до матеріалів справи витягу з ЄРДР за № 0000448 від 12.09.2020 року визначено слідчих/дізнавача які здійснюють вказане досудове розслідування, а саме ОСОБА_32 та ОСОБА_33 .

Інших витягів з ЄРДР та процесуальних документів стороною обвинувачення не долучено в ході судового розгляду , що унеможливлює надати ствердну відповідь про те, що докази в ході досудового розслідування зібрані уповноваженою на те особою.

Відсутність такого процесуального рішення в матеріалах кримінального провадження обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані неуповноваженою на те особою".

У вступній частині висновку експерта № СЕ-19/107-21/1-ТР від 05.01.2021 року зазначено, що експертне дослідження було проведено на підставі постанови слідчого СД Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_20 від 29.12.2020 в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР № 0000733 від 06.11.2020.

Прокурором до матеріалів кримінального провадження не долучені документи, якими визначались (призначались) слідчі , зокрема ОСОБА_20 у кримінальному провадженні щодо крадіжки майна ОСОБА_15 до об`єднання цього кримінального провадження в провадження за № 0000448.

Відповідно до доданого стороною обвинувачення до матеріалів справи витягу з ЄРДР за № 0000448 від 12.09.2020 року визначено слідчих/дізнавача які здійснюють вказане досудове розслідування, а саме ОСОБА_32 та ОСОБА_33 .

Інших витягів з ЄРДР та процесуальних документів стороною обвинувачення не долучено в ході судового розгляду , що унеможливлює надати ствердну відповідь про те, що докази в ході досудового розслідування зібрані уповноваженою на те особою.

Відсутність такого процесуального рішення в матеріалах кримінального провадження обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані неуповноваженою на те особою".

У вступній частині висновку експерта № СЕ-19/107-21/2-ТР від 05.01.2021 року зазначено, що експертне дослідження було проведено на підставі постанови дізнавача СД Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_20 в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР № 0000782 від 17.11.2020. ( Т.3 , а.с. 123)

Прокурором до матеріалів кримінального провадження не долучені документи, якими визначались (призначались) слідчі/дізнавачі, зокрема ОСОБА_20 у кримінальному провадженні щодо крадіжки майна ОСОБА_16 до об`єднання цього кримінального провадження в провадження за № 0000448.

Відповідно до доданого стороною обвинувачення до матеріалів справи витягу з ЄРДР за № 0000448 від 12.09.2020 року визначено слідчих/дізнавача які здійснюють вказане досудове розслідування, а саме ОСОБА_32 та ОСОБА_33 .

Інших витягів з ЄРДР та процесуальних документів стороною обвинувачення не долучено в ході судового розгляду , що унеможливлює надати ствердну відповідь про те, що докази в ході досудового розслідування зібрані уповноваженою на те особою.

Відсутність такого процесуального рішення в матеріалах кримінального провадження обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані неуповноваженою на те особою".

У вступній частині висновку експерта № СЕ-19/107-21/4-ТР від 20.01.2021 року зазначено, що експертне дослідження було проведено на підставі постанови дізнавача СД Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_20 в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР № 0000842 від 01.12.2020. ( Т.3 а.с. 147)

Прокурором до матеріалів кримінального провадження не долучені документи, якими визначались (призначались) слідчі/дізнавачі, зокрема ОСОБА_20 у кримінальному провадженні щодо крадіжки майна ОСОБА_17 до об`єднання цього кримінального провадження в провадження за № 0000448.

Відповідно до доданого стороною обвинувачення до матеріалів справи витягу з ЄРДР за № 0000448 від 12.09.2020 року визначено слідчих/дізнавача які здійснюють вказане досудове розслідування, а саме ОСОБА_32 та ОСОБА_33 .

Інших витягів з ЄРДР та процесуальних документів стороною обвинувачення не долучено в ході судового розгляду , що унеможливлює надати ствердну відповідь про те, що докази в ході досудового розслідування зібрані уповноваженою на те особою.

Відсутність такого процесуального рішення в матеріалах кримінального провадження обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані неуповноваженою на те особою".

У вступній частині висновку експерта № 3/455 від 31.12.2020 року зазначено, що експертне дослідження було проведено на підставі постанови слідчого СД Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_20 від 29.12.2020 в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР № 0000880 від 10.12.2020. ( Т. 3, а.с. 174)

Прокурором до матеріалів кримінального провадження не долучені документи, якими визначались (призначались) слідчі , зокрема ОСОБА_20 у кримінальному провадженні щодо крадіжки майна ОСОБА_18 до об`єднання цього кримінального провадження в провадження за № 0000448.

Відповідно до доданого стороною обвинувачення до матеріалів справи витягу з ЄРДР за № 0000448 від 12.09.2020 року визначено слідчих/дізнавача які здійснюють вказане досудове розслідування, а саме ОСОБА_32 та ОСОБА_33 .

Інших витягів з ЄРДР та процесуальних документів стороною обвинувачення не долучено в ході судового розгляду , що унеможливлює надати ствердну відповідь про те, що докази в ході досудового розслідування зібрані уповноваженою на те особою.

Відсутність такого процесуального рішення в матеріалах кримінального провадження обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані неуповноваженою на те особою".

У вступній частині висновку експерта № 3/458 від 31.12.2020 року зазначено, що експертне дослідження було проведено на підставі постанови інспектора ОСОБА_20 в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР № 0000914 від 18.12.2020. ( Т. 3 , а.с. 199)

Прокурором до матеріалів кримінального провадження не долучені документи, якими визначались (призначались) слідчі , зокрема ОСОБА_20 у кримінальному провадженні щодо крадіжки майна ОСОБА_19 до об`єднання цього кримінального провадження в провадження за № 0000448.

Відповідно до доданого стороною обвинувачення до матеріалів справи витягу з ЄРДР за № 0000448 від 12.09.2020 року визначено слідчих/дізнавача які здійснюють вказане досудове розслідування, а саме ОСОБА_32 та ОСОБА_33 .

Інших витягів з ЄРДР та процесуальних документів стороною обвинувачення не долучено в ході судового розгляду , що унеможливлює надати ствердну відповідь про те, що докази в ході досудового розслідування зібрані уповноваженою на те особою.

Відсутність такого процесуального рішення в матеріалах кримінального провадження обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані неуповноваженою на те особою".

Отже, відомостей, про те, що слідчі/дізнавачі ОСОБА_20 , включено до складу слідчих/дізнавачів які здійснюють досудове розслідування у кримінальних провадженнях щодо крадіжок майна ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_31 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 до об`єднання цих кримінальних проваджень в провадженні № 0000448 суду не надано. Із долученого до матеріалів кримінального провадження витягу з ЄРДР за № 0000448 від 12.09.2020 року вбачається що в списку визначених слідчих/дізнавачів, які здійснюють вказане досудового розслідування прізвища слідчих/дізнавачів ОСОБА_20 відсутні.

Інших витягів з ЄРДР стороною обвинувачення не долучено.

При цьому, слід зазначити, що витяги з ЄРДР не є доказами у розумінні статей 84, 99 КПК України, оскільки у них не містяться відомості, які можуть бути використані як докази. Однак, такі

витяги з ЄРДР є процесуальною підставою для отримання доказів, а тому повинні бути враховані судом під час всебічної оцінки доказів для вирішення питання про їх допустимість.

Суд враховує при оцінці доказів висновок сформульований Об`єднаною Палатою Касаційного Кримінального Суду у Складі Верховного Суду у Постанові від 04 жовтня 2021 року у справі № 724/86/20 про застосування норм права, відповідно до якого:

За приписами статей 39, 110, ч. 1 ст. 214 КПК рішення про призначення (визначення) групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, визначення старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, обов`язково приймається у формі, яка повинна відповідати визначеним кримінальним процесуальним законом вимогам до процесуального рішення у формі постанови.

Відсутність такого процесуального рішення в матеріалах кримінального провадження обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані неуповноваженою на те особою".

Оцінюючи ці докази , суд окрім наведених вище, враховує ще й такі приписи діючого законодавства та постанови судової практики.

Суд зазначає, що прокурором не надані визнані судом належними і допустимими докази, які б спростовували показання обвинуваченого ОСОБА_3 про непричетність до вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України за епізодами крадіжок.

Стороною обвинувачення не надані суду інші, крім вищенаведених досліджених доказів, на підтвердження винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Суд відповідно до норм КПК України не вправі витребувати, вимагати від сторони обвинувачення будь-які інші докази, ніж ті які надані, на підтвердження винуватості особи у вчинені злочину. Суду також не дозволяється збирання, витребування доказів у кримінальному провадженні з власної ініціативи.

Заслухавши покази обвинуваченого, який своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України не визнав, перевіривши надані стороною обвинувачення кожний доказ окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст. 185 ч.3 КК України слід визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдати.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Згідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 86 КПК України зазначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Оцінюючи докази сторони обвинувачення у їх сукупності суд приходить до висновку, що такі не містять даних про обставини інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення за ч.3 ст. 185 КК України , не доводять, поза розумним сумнівом, вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка) , вчинене повторно, поєднана з проникнення у інше сховище.

На переконання суду, обвинувачення викладене в обвинувальному акті не підтверджується доказами у їх сукупності, а грунтується на припущеннях.

Так, відповідно до вимог ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Верховний Суд у своїй Постанові від 04 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к (провадження № 51-597км17) зазначив, що: "При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК, що передбачають:

« Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом…

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Згідно із статтею 368 КПК України встановлено, що суд ухвалюючи вирок, повинен вирішити низку питань, до яких зокрема, віднесені питання, чи містять діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення, чи винен обвинувачений у вчиненні цього

кримінального правопорушення.

За змістом ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.

Згідно ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.

Згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ст.91, 92 КПК України, обов`язок доказування події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення покладається на прокурора.

Згідно ст.370 КПК України, судове рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженим під час судового розгляду.

Окрім того, у відповідності до ч.4 ст.95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

У відповідності зі ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються: у разі визнання особи виправданою - формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстав для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Судом було вжито передбачені законом заходи для допиту усіх потерпілих, зазначених стороною обвинувачення.

Інших доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст. 185 ч.3 КК України стороною обвинувачення не надано.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів суд вважає, що в ході судового розгляду стороною обвинувачення не було доведено поза розумним сумнівом причетність та винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України.

Як доведено вище, причетність ОСОБА_3 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України не є доведеною.

Варто також зазначити, що у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року №5 "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку " вказано на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.

Якщо висунуті обвинувачення у вчиненні кримінального, карного діяння, то тягар доведення цих звинувачень, тобто обов`язок щодо пошуку, збирання і надання суду доказів вини обвинуваченого, лежить на стороні обвинувачення.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права ст. 8 Конституції України.

Відповідно до ст.ст.8,9 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права. Відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оцінюючі за своїм внутрішнім переконанням кожний доказ окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, встановивши, що докази, якими сторона обвинувачення обґрунтувала пред`явлене обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст. 185 ч.3 КК України не доводять поза розумним сумнівом, вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому кримінального правопорушення , передбаченого ст. 185 ч.3 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднана з проникненням у інше сховище.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Коробов проти України» зазначив, що стандартом у кримінальному провадженні має бути доведення винуватості «поза всяким сумнівом», чого у даному кримінальному провадженні стосовно обвинувачення ОСОБА_3 за епізодами у викраденні чужого майна, прокурором не здійснено.

Передбачений ст. 17 КПК України стандарт доведення поза розумним сумнівом, як зазначено в постанові Верховного Суду від 11.03.2020 у справі № 331/2686/16-к, означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний із елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Відповідно до ст. 373 ч.1 п.2 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Суд, враховуючи викладене, враховуючи що всі можливості збирання додаткових доказів вичерпано, а також враховуючи положення презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини за ст. 17 КПК України, прийшов до висновку, що ОСОБА_3 слід визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.185 ч.3 КК України та виправдати його за вказаною статтею обвинувачення.

Суд, враховуючи викладене, прийшов до висновку, що ОСОБА_3 слід визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні по епізодах викрадення чужого майна (крадіжка), у вчиненні кримінального правопорушеня , передбаченого ст. 185 ч.3 КК України та виправдати його на підставі ст. 373 ч.1 п.2 КПК України так як не доведено, що кримінальне правопорушення , передбачене ст. 185 ч.3 КК України, вчинене ОСОБА_3 .

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 в зв`язку із вчиненням кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 289, частиною 3 статті 186 Кримінального Кодексу України.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд відповідно до статті 66 КК України відносить щире каяття, визнання обвинуваченим вини.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом згідно статті 67 КК України не встановлено.

Щодо призначення покарання.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року " Про практику призначення кримінального покарання", визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із класифікації злочинів ( ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, зокрема кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 289 КК України яке є нетяжким злочином, а кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст. 186 КК України є тяжким злочином, вчинені умисно, з корисливих мотивів, та особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який який раніше не засуджений, не працює та суспільно-корисною працею не займається, під наглядом у КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоровя та медицини залежностей» Закарпатської обласної ради не перебуває та обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України , якою встановлено, що «особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень», враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , всі пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкцій ч.1 ст. 289 КК України та позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст. 186 КК України, та можливість виправлення обвинуваченого без відбування ним призначеного покарання, а тому суд вважає за необхідне застосувати до нього положення ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з встановленням йому обов`язків згідно ст.76 КК України.

Разом з тим, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень суд визначає його по правилам ч.1 ст. 70 КК України застосовуючи принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень .

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд:

Запобіжний захід

Відповідно до абз. 8 п. 2 ч. 3 та абз. 13 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК у разі визнання особи винуватою у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження та мотиви його ухвалення.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 21.11.2022 щодо обвинуваченого ОСОБА_3 продовжено дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком до 18 січня 2023 року, який в подальшому не був продовжений.

Матеріали кримінального провадження не містять відомостей про існування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 чинного запобіжного заходу будь якого виду.

Клопотань у порядку, передбаченому ст.331 та главою 18 КПК України, про застосування до обвинуваченого будь-якого запобіжного заходу, від сторони обвинувачення не надходило.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Процесуальні витрати

Згідно ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалою.

Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.

У відповідності до ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, з врахуванням доведеності обвинувачення у суді, з обвинуваченого на користь держави слід стягнути 2941 гривень 90 копійок, а витрати в розмірі 4576 гривні віднести за рахунок держави.

Речові докази і арешт майна

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Згідно п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, документи, що є речовими доказами, залишаються у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Заходи забезпечення кримінального провадження

Частиною 4статті 174 КПК України визначено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.01.2021 року було накладено арешт на мобільний телефон марки «IPhone 4S А1387»; мобільний телефон марки «Nokia 203» ІМЕІ НОМЕР_20 ; банківську карту Альфа-банк НОМЕР_21 ; банківську карту Монобанк НОМЕР_22 ; сім-карту «Vodafone» НОМЕР_23 ; 3 металеві ключі(гайкові); 1 металева трищітка; викрутка з чорною рукояткою; викрутка з червоною рукояткою;1 металева трищітка.

Оскільки, мобільний телефон марки «IPhone 4S А1387»; мобільний телефон марки «Nokia 203» ІМЕІ НОМЕР_20 ; банківську карту Альфа-банк НОМЕР_21 ; банківську карту Монобанк НОМЕР_22 ; сім-карту «Vodafone» НОМЕР_23 ; 3 металеві ключі(гайкові); 1 металева трищітка; викрутка з чорною рукояткою; викрутка з червоною рукояткою;1 металева трищітка не підлягають спеціальній конфіскації, та судом не призначено покарання у виді конфіскації майна суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення покладені Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.01.2021 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.185 КК України та виправдати за ч.3 ст.185 КК України за недоведеністю в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 289 КК України та ч.3 ст. 186 КК України і призначити йому покарання:

за ч.1 ст. 289 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 ( чотири ) роки;

за ч.3 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 ( пять ) років;

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 ( пять ) років.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення з покладенням на засудженого ОСОБА_3 обов`язків передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_3 ,відповідно до ч.5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення (тримання під вартою) з у період з 25.12.2020 року о 17 год.40 хв. по 09.02.2022 року , з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі .

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані з залученням експерта в розмірі 2941 гривень 90 копійок .

Витрати пов`язані з залученням експерта в розмірі 4576 гривні віднести за рахунок держави.

Арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.01.2021року на : мобільний телефон марки «IPhone 4S А1387»; мобільний телефон марки «Nokia 203» ІМЕІ НОМЕР_20 ; банківську карту Альфа-банк НОМЕР_21 ; банківську карту Монобанк НОМЕР_22 ; сім-карту «Vodafone» НОМЕР_23 ; 3 металеві ключі(гайкові); 1 металева трищітка; викрутка з чорною рукояткою; викрутка з червоною рукояткою;1 металева трищітка - скасувати.

Речові докази у вказаному кримінальному провадженні:

-Сліди папілярних ліній рук, які упаковано в паперовий конверт білого кольору, який був запечатаний та скріплений підписом інспектора дізнавача та понятих (у кримінальному провадженні за № 0000448від 12.09.2020 року) після набрання вироку законної сили залишити зберігати при матеріалах справи;

-Сліди папілярних ліній рук, які упаковано в паперовий конверт НПУ ГСУ жовтого кольору, який був запечатаний та скріплений підписом інспектора дізнавача та понятих (у кримінальному провадженні за № 30000676 від 21.10.2020 року) після набрання вироку законної сили залишити зберігати при матеріалах справи;

-Сліди папілярних ліній рук, які упаковано в паперовий конверт НПУ ГСУ жовтого кольору, який був запечатаний та скріплений підписом інспектора дізнавача та понятих (у кримінальному провадженні за № 0000687 від 27.10.2020 року) після набрання вироку законної сили залишити зберігати при матеріалах справи;

-Сліди папілярних ліній рук, які упаковано в паперовий конверт білого кольору, який був запечатаний та скріплений підписом інспектора дізнавача та понятих (у кримінальному провадженні за № 0000733 від 11.06.2020 року) після набрання вироку законної сили залишити зберігати при матеріалах справи;

-Сліди папілярних ліній рук, які упаковано в паперовий конверт білого кольору, який був запечатаний та скріплений підписом інспектора дізнавача та понятих (у кримінальному провадженні за № 0000782 від 17.11.2020 року) після набрання вироку законної сили залишити зберігати при матеріалах справи;

-Сліди папілярних ліній рук, які упаковано в паперовий конверт НПУ ГСУ жовтого кольору, який був запечатаний та скріплений підписом інспектора дізнавача та понятих (у кримінальному провадженні за № 0000842 від 01.12.2020 року) після набрання вироку законної сили залишити зберігати при матеріалах справи;

-Сліди папілярних ліній рук, які упаковано в паперовий конверт НПУ ГСУ жовтого кольору, який був запечатаний та скріплений підписом інспектора дізнавача та понятих (у кримінальному провадженні за № 0000880 від 10.02.2020 року) після набрання вироку законної сили залишити зберігати при матеріалах справи;

-Сліди папілярних ліній рук, які упаковано в паперовий конверт НПУ ГСУ жовтого кольору, який був запечатаний та скріплений підписом інспектора дізнавача та понятих (у кримінальному провадженні за № 0000914 від 18.12.2020 року) після набрання вироку законної сили залишити зберігати при матеріалах справи;

-4 відрізки «Скотч» зі слідами папілярних ліній пальців рук, які упаковано до паперового конверту жовтого кольору, НПУ ГСУ з підписами учасників (у кримінальному провадженні за № 0002824 від 25.12.2020 року) після набрання вироку законної сили залишити зберігати при матеріалах справи;

-Автомобіль марки «Skoda» моделі «FABIA 1.2» номер кузова НОМЕР_24 , 2006 року випуску д.н.з. НОМЕР_2 - після вступу вироку в законну силу залишити власнику;

-мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J5 Duos» IMEI 1: НОМЕР_5 IMEI2: НОМЕР_6 темно-синього кольору, мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J6+» IMEI 1: НОМЕР_7 ІМЕІ2: НОМЕР_8 , тканинну сумку чорного кольору які передані на збергінаня ОСОБА_9 після вступу вироку в законну силу залишити останньмоу як власнику;

-мобільний телефон марки «IPhone 4S А1387» , мобільний телефон марки «Nokia 203» IMEI НОМЕР_20 чорного кольору після вступу вироку в законну силу повернути власнику.

-ключі від автомобіля з сигнальним брелком «Skoda», після вступу вироку в законну силу повернути власнику.

-банківську карту Альфа-банк НОМЕР_21 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 , банківську карту Монобанк НОМЕР_22 , сім-карту «Vodafone» НОМЕР_23 - після вступу вироку в законну силу повернути власнику;

-3 металеві ключі (гайкові), 1 металева трищітка, викрутка з чорною рукояткою, викрутка з червоною рукояткою, металева трищітка - після вступу вироку в законну силу - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою -в той же строк із моменту отримання його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1 .