№ 204/3129/22
№ 1-кп/207/147/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року м. Кам`янське .

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське кримінальне провадження № 0000133 за звинуваченням :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь Донецької області , громадянина України , освіта вища , військовослужбовця Збройних Сил України , який проживає по

АДРЕСА_1 , раніше не судимого ,

за ч. 5 ст. 407 КК України 2001 року ,

В С Т А Н О В И В

24 лютого 2022 року військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації та інші підконтрольні їм військові формування, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Автономній республіці Крим , Донецькій , Луганській , Харківській , Херсонській , Миколаївській , Сумській , Чернігівській , інших областях та здійснили збройний напад на державні органи , органи місцевого самоврядування , підприємства , установи , організації , військові частини , інші об`єкти , які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення та здійснили окупацію частин вказаної території , чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку , встановленого Конституцією України , що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків .

У зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 5.30 години 24 лютого 2022 року введено воєнний стан .

14 березня 2022 року Указом Президента України № 133/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 5 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб .

18 квітня 2022 року Указом Президента України № 259/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 5.30 години 25 квітня 2022 року строком на 30 діб .

Разом з цим , наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 260 від 31 грудня 2020 року матроса ОСОБА_5 призначено на посаду номера обслуги 3 гранатометного відділення взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу військової частини та поставлено на усі види забезпечення .

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» початком проходження військової служби для громадян , прийнятих на військову службу за контрактом вважається день зарахування до списків особового складу військової частини ( військового навчального закладу ) .

Відтак , з дня нарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , тобто з 31 грудня 2020 року матрос ОСОБА_5 набув статусу військовослужбовця Збройних Сил України .

Таким чином , матрос ОСОБА_5 є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України 2001 року .

Разом з цим , військова частина НОМЕР_1 дислокувалась у АДРЕСА_2 .

У відповідності до ст. 17 , 65 Конституції України , ст. 17 Закону України «Про оборону України» , ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист суверенітету і територіальної цілісності України , забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави , справою всього Українського народу . Захист Вітчизни , незалежності та територіальної цілісності України , шанування її державних символів є обов`язком громадян України . Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону .

Згідно зі ст. 11 , 16 , 127 , 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України , ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовець зобов`язаний : свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України , Військової присяги , знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України , бути хоробрим , ініціативним і дисциплінованим , віддано служити українському народові , сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок , виконувати службові обов`язки , що визначають обсяг виконання завдань , доручених йому за посадою , бути готовим до виконання завдань , пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України .

Відповідно до ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все , що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків , та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові .

За приписами статей 129 , 130 , 199 , 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України , необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності , проведення занять з бойової підготовки , підтримання внутрішнього порядку , військової дисципліни та виконання службових обов`язків зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира ( начальника ) .

Відповідно до п.п. 1 , 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи ( занять ) протягом робочого ( навчального ) часу , включаючи перерви , встановлені розпорядком ( розкладом занять ) , чи поза військовою частиною , якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира ( начальника ) .

В порушення наведених вище вимог законодавства , чітко знаючи та розуміючи зміст покладених на нього обов`язків з військової служби , проте діючи всупереч зазначеним обов`язкам , визначеним у статутах Збройних Сил України , матрос ОСОБА_5 вчинив умисний злочин проти встановленого порядку несення військової служби самовільне залишення військової частини без поважних причин , вчинене військовослужбовцем ( крім строкової служби ) , в умовах воєнного стану за наступних обставин .

Матрос ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом , перебуваючи на посаді номера обслуги 3 гранатометного відділення гранатометного взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. 17 , 65 Конституції України , ст. 17 Закону України «Про оборону України» , ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» , ст. 11 , 12 , 16 , 127 , 128 , 129 , 130 , 199 , 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України , 14 березня 2022 року приблизно о 09.00 годині , тобто в умовах воєнного стану , діючи умисно , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій , передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання , з метою тимчасово ухилитися від військової служби без поважних причин та з мотивів небажання тимчасово переносити труднощі військової служби , через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків , без відповідних дозволів командирів та начальників , вчинив самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 , що на той час дислокувалась за адресою : АДРЕСА_2 , а вільний час використовував на власний розсуд за адресою : АДРЕСА_3 , не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби , до моменту самостійного прибуття 28 квітня 2022 року до військової частини НОМЕР_1 , що на той час дислокувалась у АДРЕСА_2 .

Таким чином , ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення , передбачене ч. 5 ст. 407 КК України 2001 року самовільне залишення місця служби без поважних причин , вчинене військовослужбовцем ( крім строкової служби ) , в умовах воєнного стану .

16 березня 2023 року відповідно до ст. 472 КПК України між прокурором Маріупольської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил та ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості .

Згідно угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 5 ст. 407 КК України 2001 року . Обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вказаному діянні . Також угодою було узгоджене покарання та згода обвинуваченого на його призначення за ч. 5 ст. 407 КК України 2001 року у вигляді 2 років службового обмеження з відрахуванням з суми грошового забезпечення в доход держави 20 відсотків , застосувавши ст. 58 , 69 КК України 2001 року .

Суд , дослідивши матеріали кримінального провадження , вважає , що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню .

Згідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості .

Згідно ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні , зокрема , щодо кримінальних проступків , нетяжких злочинів , тяжких злочинів . Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків , злочинів , внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам . Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи , яка вчинила кримінальне правопорушення , у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи , а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень , внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб , у яких беруть участь потерпілий або потерпілі , не допускається , крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди .

У судовому засіданні було встановлено , що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України 2001 року , яке згідно ст. 12 КК України 2001 року , є тяжким злочином .

Судом з`ясовано , що обвинувачений розуміє права , визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України , наслідки укладення та затвердження угоди , передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України , характер обвинувачення , вид покарання та інші заходи , які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом .

Суд переконався , що укладення сторонами угоди є добровільним , тобто не є наслідком застосування насильства , примусу , погроз чи наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин , ніж ті , що передбачені в угоді .

Судом встановлено , що умови угоди відповідають вимогам КК України 2001 року та КПК України , що відсутні умови, які суперечать інтересам суспільства чи порушують права , свободи та інтереси сторін або інших осіб .

Тому суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Маріупольської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил та ОСОБА_5 із призначенням ОСОБА_5 узгодженого сторонами покарання .

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався .

Керуючись ст. 369 371 , 373 376 , 475 КПК України , суд

У Х В А Л И В

Затвердити укладену 16 березня 2023 року угоду про визнання винуватості між прокурором Маріупольської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил та ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України 2001 року , та призначити йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст. 69 КК України 2001 року у вигляді 2 років службового обмеження з відрахуванням з суми грошового забезпечення в доход держави 20 відсотків .

Вирок може бути оскаржено з підстав , передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України , до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , якщо таку скаргу не було подано . У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано , набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції .

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку . Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення .

Суддя ОСОБА_1