Справа № 192/1505/21
Провадження № 1-кп/192/50/22
В И Р О К
Іменем України

"09" грудня 2022 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області, кримінальне провадження №0000880, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 серпня 2021 року відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Нововоскресенське, Нововоронцовського району, Херсонської області, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , який офіційно не працевлаштований, не навчається, має середню освіту, не одруженого, малолітніх чи неповнолітніх дітей на утриманні немає, ступеню інвалідності не має, невійськовозобов`язаний, раніше не судимого,

неповнолітнього ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Дніпропетровськ, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , який офіційно не працевлаштований, навчається в Державному професійно-технічному навчальному закладі «Солонянський професійний аграрний ліцей» 2 курс, має середню освіту, не одруженого, малолітніх чи неповнолітніх дітей на утриманні немає, ступеню інвалідності не має, невійськовозобов`язаний, раніше не судимого,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

неповнолітнього ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , який офіційно не працевлаштований, навчається в Державному професійно-технічному навчальному закладі «Солонянський професійний аграрний ліцей» 2 курс, має середню освіту, не одруженого, малолітніх чи неповнолітніх дітей на утриманні немає, ступеню інвалідності не має, невійськовозобов`язаний, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

потерпілої ОСОБА_12 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_13 ,

психолога ОСОБА_14 ,

В С Т А Н О В И В:

20 серпня 2021 року приблизно о 20 год. 30 хв. знаходячись поблизу буд. АДРЕСА_4 , у ОСОБА_5 та у неповнолітнього ОСОБА_6 виник злочинний умисел на щодо вчинення нападу на потерпілого ОСОБА_15 з метою заволодінням його майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 підійшовши до потерпілого та використовуючи незначний привід, наніс кулаком правої руки удар в область обличчя потерпілого ОСОБА_15 , від чого потерпілий впав на землю на спину. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 з метою заволодіння майном потерпілого, наніс один удар лівою ногою, взутою в кросівок в область голови ОСОБА_16 . Після цього ОСОБА_5 реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 наніс не менше трьох ударів ногою, взутою в кросівок в область голови ОСОБА_16 , який в цей час лежав на землі. Тим самим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , своїми умисними діями завдали ОСОБА_15 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2-го ступеню з вогнищами забиття речовини головного мозку в лобній частині праворуч, субарахноїдального крововиливу, субдуральної гематоми у правій лобно-скроневій частці, що в посттравматичному періоді призвела до дислокаційного синдрому і потребувала оперативного втручання, синців в обох параорбітальних областях, субкон`юктивального крововиливу правого ока, розриву зовнішнього краю верхньої та нижньої повіки правого ока з переходом в порожнину орбіти, численних саден обличчя та голови, численних саден кінцівок, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на заволодіння майном потерпілого, ОСОБА_5 витягнув з кишені одягу, одягненого на ОСОБА_15 , мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9c», який належить потерпілому та заволодів ним. В цей час ОСОБА_6 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 з кишені одягу, одягненого на ОСОБА_15 , дістав гроші у сумі 60 грн. 00 коп. та неповну пачку цигарок.

Заволодівши майном потерпілого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, разом з майном потерпілого, яким розпорядились на власний розсуд, завдавши шкоду потерпілому ОСОБА_16 на загальну суму 2719 грн. 00 коп.

ОСОБА_7 20 серпня 2021 року приблизно о 21 год. 20 хв. знаходячись поблизу буд. АДРЕСА_4 , перебуваючи поруч з ОСОБА_15 , який в цей час лежав на землі на спині, відчуваючи особисту неприязнь до ОСОБА_15 , маючи умисел на заподіяння йому тілесних ушкоджень, з метою реалізації свого злочинного умислу, наніс ОСОБА_15 умисно один удар ногою взутою в кросівок в область голови, тим самим завдав ОСОБА_15 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2-го ступеню з вогнищами забиття речовини головного мозку в лобній частині праворуч, субарахноїдального крововиливу, субдуральної гематоми у правій лобно-скроневій частці, що в посттравматичному періоді призвела до дислокаційного синдрому і потребувала оперативного втручання, синців в обох параорбітальних областях, субкон`юктивального крововиливу правого ока, розриву, зовнішнього краю верхньої та нижньої повіки правого ока з переходом в порожнину орбіти, численних саден обличчя та голови, численних саден кінцівок, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні під час судового розгляду свою вину в пред`явленому йому обвинувачені не визнав повністю, надавати суду будь-які показання відмовився.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні під час судового розгляду свою вину в пред`явленому йому обвинувачені не визнав повністю, надавати суду будь-які показання відмовився.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні під час судового розгляду свою вину в пред`явленому йому обвинувачені визнав повністю. Надав показання суду, що 20 серпня 2021 року у ввечері він відпочивав разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 в кафе «Ковчег», що розташоване в смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області, точну адресу він не знає. Під час відпочинку, хтось з хлопців, хто він не пам`ятає, повідомив, що недалеко від кафе біля каменів лежить людина. Він запропонував ОСОБА_19 сходити з ним подивитись на потерпілого, на що той погодився. Підійшовши до потерпілого він оглянув його кармани з метою знайти документи потерпілого, але нічого не знайшов, і потім вдарив один раз ногою по голові потерпілого. Причину таких дій повідомити суду не зміг. В подальшому він попросив у ОСОБА_19 телефон і викликав медичну допомогу потерпілому.

Дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кваліфікуються за ч. 4 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_7 кваліфікуються за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.

Не зважаючи на не визнання вини обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , їх вина у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, підтверджується такими доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Показаннями потерпілої ОСОБА_12 даними під час судового розгляду, яка показала, що 21 серпня 2021 року їй повідомили, що її брат ОСОБА_15 перебуває в лікарні, оскільки невідомі особи побили його. В подальшому також вона дізналась, що під час побиття, у брата зникло його майно.

Показаннями свідків, які були допитані під час судового розгляду:

Свідка ОСОБА_20 , який під час допиту показав суду, що в серпні місяці 2021 року точної дати він не пам`ятає, приблизно о 20 год. 00 хв. точний час він не пам`ятає, він зустрівся в кафе «Ковчег», що розташоване в смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області з ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , також там він зустрів ОСОБА_7 . Під час спілкування, він від ОСОБА_19 , який був в кафе, дізнався, що хтось побив ОСОБА_15 . Вони десь о 21 год. 00 хв. всі разом пішли подивитись на потерпілого, який лежав недалеко від училища, точної адреси він не пам`ятає, потерпілий був одягнений у штани та футболку на обличчі у нього він бачив кров, поруч з потерпілим перебували ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Вони постояли біля потерпілого і потім з ОСОБА_18 разом пішли гуляти в центр смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області.

Свідка ОСОБА_18 , який в судовому засіданні підтвердив показання свідка ОСОБА_20 , та під час допиту показав суду, що коли він перебував разом із ОСОБА_20 в кафе «Ковчег», що розташоване в смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області, до них підійшов хтось і повідомив, що побили ОСОБА_15 . Вони разом пішли дивитись на потерпілого, поруч з ним був ОСОБА_5 , ОСОБА_21 та ОСОБА_19 , потерпілий лежав на землі, на обличчі у нього була кров. Також ОСОБА_19 сказав йому, що обвинувачені побили потерпілого.

Свідка ОСОБА_17 , який в судовому засіданні підтвердив показання свідка ОСОБА_20 , в частині того, що він також бачив побитого потерпілого, який був непритомний.

Свідка ОСОБА_22 , який в судовому засіданні підтвердив показання свідка ОСОБА_20 , а також додатково показав, що під час коли він перебував поруч з потерпілим разом з ОСОБА_20 , ОСОБА_18 та обвинуваченим, ОСОБА_7 взяв у ОСОБА_19 мобільний телефон та викликав медичну допомогу потерпілому. Крім того, на наступний день він придбав у обвинуваченого ОСОБА_5 мобільний телефон «Xiaomi Redmi», що був у використанні, і в подальшому коли працівники поліції їх разом з ОСОБА_5 забрали до відділення поліції, він встиг передати цей телефон ОСОБА_23 .

Свідка ОСОБА_19 , який під час допиту показав суду, що 20 серпня 2021 року після обід він зустрівся в смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Після цього вони пішли в напрямку стадіону училища, адресу він не пам`ятає, де побачили потерпілого. Підійшовши до нього вони спілкувались з ним, а потім ОСОБА_6 наніс удар потерпілому кулаком по голові, далі, коли потерпілий впав - ногою в обличчя, після чого удари потерпілому став наносити ОСОБА_5 . Яким чином ОСОБА_5 наносив удари і куди він не пам`ятає. Потерпілий лежав на землі на спині і він бачив кров на обличчі потерпілого. Після цього він бачив, що хтось з обвинувачених витягнув у потерпілого з кишені телефон та цигарки. Залишивши потерпілого лежати вони разом з обвинуваченими пішли до кафе «Ковчег» в смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області, точної адреси він не пам`ятає.

Свідка ОСОБА_23 , який в судовому засіданні підтвердив показання свідка ОСОБА_22 в частині передачі йому телефону «Xiaomi Redmi 9c» 21 серпня 2021 року, а також те, що даний телефон ОСОБА_22 придбав у ОСОБА_5 . Крім того, додатково зазначив, що ввечері того ж дня він добровільно видав вказаний телефон працівникам поліції.

Письмовими доказами дослідженими під час судового розгляду:

Протоколами огляду місця події від 21 серпня 2021 року з фототаблицями, згідно яких об`єктом огляду була ділянка місцевості за адресою: АДРЕСА_4 , тобто місце вчинення кримінального правопорушення (Т. 2 а.с. 34-37).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 21 серпня 2021 року з додатком відеоносієм з відеофіксацією перебігу слідчого експерименту, згідно якого обвинувачений ОСОБА_6 показав, як відбулась 20 серпня 2021 року попередня змова між ним та обвинуваченим ОСОБА_5 , а також яким чином вони наносили разом з ОСОБА_5 тілесні ушкодження потерпілому та як заволоділи майном потерпілого (Т. 2 а.с. 45-47).

Довідкою КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» ДОР» №646 про те, що ОСОБА_15 в приймально-діагностичному відділенні 21 серпня 2021 року була надана медична допомогу з приводу отримання травм (Т. 2 а.с. 33).

Висновком експерта № 2546е від 30 вересня 2021 року, згідно якого у ОСОБА_15 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2-го ступеню з вогнищами забиття речовини головного мозку в лобній частині праворуч, субарахноїдального крововиливу, субдуральної гематоми у правій лобно-скроневій частці, що в посттравматичному періоді призвела до дислокаційного синдрому і потребувала оперативного втручання, синців в обох параорбітальних областях, субкон`юктивального крововиливу правого ока, розриву зовнішнього краю верхньої та нижньої повіки правого ока з переходом в порожнину орбіти, численних саден обличчя та голови, численних саден кінцівок, за своїм характером по ступеню тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища, а тілесні ушкодження у вигляді численних саден кінцівок відносяться до легких тілесні ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Виявлені у ОСОБА_15 тілесні ушкодження на голові, обличчі та кінцівках, не відображають на собі характерологічні особливості та розміри травмуючого предмету, яким були нанесені, можливо лише вказати, що вони спричинені від механічної дії тупого твердого предмету (предметів), що діяв (діяли) у вищевказані анатомічні ділянки, яким могла бути і рука, нога або інші предмети з аналогічними травмуючими властивостями.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених у ОСОБА_15 тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані незадовго до надходження на стаціонарне лікування в КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» ДОР».

Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень, розташування їх по різним анатомічним лініям та поверхням, можливо вказати, що вони є не характерними для спричинення при падінні з висоти власного зросту (Т. 2 а.с. 51-54).

Відповіддю КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» ДОР» №15/694 від 31 серпня 2021 року про те, що ОСОБА_15 перебував на лікуванні з діагнозом тяжка відкрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку ІІІ ступеню, геморагічний забій правої лобної частки головного мозку, субарахноідальний, внутрішньошлуночковий крововилив, множинні забої обличчя (Т. 2 а.с. 55).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 12 жовтня 2021 року за участю свідка ОСОБА_19 , з додатком відеоносієм з відеофіксацією перебігу слідчого експерименту, під час якого свідок детально показав на місці вчинення кримінального правопорушення, яким чином обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 наносили удари потерпілому, яким чином заволоділи майном потерпілого (Т. 2 а.с. 78-81).

Висновком експерта №2646е від 15 жовтня 2021 року, згідно якого: локалізація та характер виявлених у ОСОБА_15 тілесних ушкоджень, механізм їх спричинення встановлений при проведені судово-медичної експертизи, не суперечать механізму, локалізації та характеру на які вказує свідок ОСОБА_19 , в ході проведення слідчого експерименту за його участі, тобто від механічних дій (ударів) руками та ногами по голові і обличчю. Локалізація та характер виявлених у ОСОБА_15 тілесних ушкоджень, механізм їх спричинення встановлений при проведені судово-медичної експертизи, не суперечать механізму, локалізації та характеру на які вказує обвинувачений ОСОБА_6 , в ході проведення слідчого експерименту за його участі, тобто від механічних дій (ударів) руками та ногами по голові і обличчю (Т. 2 а.с. 86-87).

Заявою від 22 серпня 2021 року ОСОБА_23 , який добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон «Xiaomi Redmi 9» (Т. 2 а.с. 90).

Протоколом огляду від 22 серпня 2021 року, згідно якого об`єктом огляду був мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9» синього кольору, який добровільно видав ОСОБА_23 , який йому віддав ОСОБА_24 21 серпня 2021 року приблизно о 17 год. 00 хв. (Т. 2 а.с. 93-94).

Висновком експерта №4971-21 від 29 вересня 2021 року, згідно якого станом на 20 серпня 2021 року ринкова вартість мобільного телефону «Xiaomi Redmi 9с», який придбаний у січні 2020 року, становить 2659 грн. 00 коп. (Т. 2 а.с. 96-97).

Дослідивши всебічно, повно й неупереджено в судовому засіданні обставини кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що надані стороною обвинувачення докази на підтвердження обставин кримінального правопорушення зазначені судом, є належними, допустимими та достовірними, і в своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про вину обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення за пред`явленим обвинуваченням.

Суд розцінює невизнання вини обвинуваченими як намагання ухилитись від покарання за вчинене кримінальне правопорушення, оскільки під час судового розгляду судом достовірно встановлено, що обвинувачені діяли за попередньою змовою і здійснили напад на обвинуваченого саме з метою заволодіння його майном, заподівши йому при цьому тяжкі тілесні ушкодження.

В той же час суд не враховує в якості доказу протокол проведення слідчого експерименту від 12 жовтня 2021 року за участю обвинуваченого ОСОБА_5 , з додатком відеоносієм з відеофіксацією перебігу слідчого експерименту, оскільки як встановлено під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_5 під час проведення слідчого експерименту приймав участь не за власним бажанням, а за вказівкою його захисника ОСОБА_25 , який не врахував, його небажання приймати участь в слідчому експерименті, яке він висловив у своїй письмовій заяві від 22 серпня 2021 року. Дана обставини свідчить про порушення ст. 63 Конституції України по відношенню до обвинуваченого під час слідчого експерименту 12 жовтня 2021 року, і тому даний доказ є недопустимим (Т. 3 а.с. 61).

Враховуючи недопустимість як доказу протокол проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_5 , суд також не враховує в якості доказу висновок експерта №2646е від 15 жовтня 2021 року в частині висновку, який зроблений за результатами слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_5 12 жовтня 2021 року.

В той же час, суд не враховує в якості доказу показання потерпілого ОСОБА_15 , оскільки він за станом здоров`я нічого не зміг повідомити суду про обставини кримінального правопорушення вчиненого по відношенню до нього.

Що стосується наданих стороною обвинувачення в якості доказів висновки експертів № 675 від 15 жовтня 2021 та №676 від 11 жовтня 2021 року, згідно яких на речах, що були на обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в момент вчинення кримінального правопорушення, і що були вилучені працівниками поліції протоколами огляду місця події від 27 серпня 2021 року, слідів крові не виявлено, то суд зауважує, що вказані докази не підтверджують винуватість обвинувачених у інкримінованому їм кримінальному правопорушенні, враховуючи відсутність на вилучених речах будь-яких слідів. При цьому оцінюючи можливість використання вказаних доказів на підтвердження невинуватості обвинувачених, суд зазначає, що даних доказів недостатньо для розумного сумніву у невинуватості обвинувачених, враховуючи наявність інших доказів їх винуватості наданих стороною обвинувачення.

Посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , про застосування відносно обвинуваченого працівниками поліції недозволених заходів досудового розслідування, судом враховані. При цьому суд зауважує, що під час вирішення слідчим суддею питання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, слідчий суддя Бабушкінського районного м. Дніпропетровська 23 серпня 2021 року ухвалою доручив Дніпровському районному управлінню поліції ГУНП в Дніпропетровській області проведення перевірки фактів викладених в усній заяві ОСОБА_5 про застосування до нього насильства під час затримання та тримання в уповноваженому органі досудового розслідування. Тому, як зазначено вже судом, протокол проведення слідчого експерименту від 12 жовтня 2021 року за участю обвинуваченого ОСОБА_5 , а також висновок експерта №2646е від 15 жовтня 2021 року в частині висновку, який зроблений за результатами слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_5 12 жовтня 2021 року судом, як доказ вини обвинуваченого ОСОБА_5 не враховується.

Також суд вважає безпідставними посилання захисника ОСОБА_5 , на те що дії обвинуваченого невірно кваліфіковані, враховуючи, що диспозиція ч. 4 ст. 187 КК України не має кваліфікуючої ознаки, як вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб, оскільки дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 4 ст. 187 КК України за кваліфікуючою ознакою: розбій поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень. При цьому ч. 2 ст. 187 КК України має кваліфікуючу ознаку: розбій, вчинений за попередньою змовою групою осіб, і у випадку наявності кваліфікуючої ознаки за ч. 4 ст. 187 КК України, додаткове кваліфікування дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 187 КК України не потрібне.

Стосовно посилань захисника ОСОБА_5 , на відсутність доказового значення протоколів огляду місця події від 21 серпня 2021 року, то суд дані доводи відхиляє, враховуючи, що дані доводи є припущенням сторони захисту і необґрунтовані.

Щодо доводів захисника ОСОБА_5 , в частині не доведення вини обвинуваченого ОСОБА_5 висновком експерта №2546е від 30 вересня 2021 року, оскільки даний висновок не містить посилань на те, що зазначені тілесні ушкодження заподіяні саме обвинуваченим ОСОБА_5 , то суд ставиться до даних доводів критично, враховуючи, що обставина спричинення обвинуваченим ОСОБА_5 тілесних ушкоджень потерпілому доводиться зазначеним судом доказами в їх сукупності, а не конкретно одним висновком експерта.

Посилання захисника на те, що оскільки після дій обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілому ще було нанесено тілесні ушкодження ОСОБА_7 , і тому підстав вважати, що потерпілий отримав саме тяжкі тілесні ушкодження від дій обвинуваченого ОСОБА_5 , суд не приймає з таких підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено факт нанесення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень потерпілому за попередньою змовою з ОСОБА_6 , при цьому ОСОБА_5 наносив удари по голові, тобто у життєво важливий орган, потерпілий зі слів свідка ОСОБА_19 втратив свідомість після спільних дій обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а обвинувачений ОСОБА_7 наніс один удар потерпілому через незначний проміжок часу після обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Стосовно доводів сторони захисту ОСОБА_5 , щодо відсутності даних належності потерпілому мобільного телефону, то суд зауважує, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт заволодіння обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мобільним телефоном потерпілого, і те, що вони здійснили напад на потерпілого саме з метою заволодіння його майном, при цьому даний факт підтверджується і показаннями свідка ОСОБА_19 . Обставина, що потерпіла ОСОБА_12 написала заяву про викрадення телефону її брата вже після повернення телефону, не свідчить про відсутність умислу обвинувачених на вчинення розбою і на неправильну кваліфікацію дій обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Щодо доводів сторони захисту ОСОБА_6 , то суд дані доводи не приймає з тих же підстав, що і доводи сторони захисту ОСОБА_5 , оскільки доводи захисника ОСОБА_6 ідентичні доводам захисника ОСОБА_5 .

За обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, суд вважає, що його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується такими доказами, дослідженими під час судового розгляду:

Показаннями потерпілої ОСОБА_12 даними під час судового розгляду, яка показала, що 21 серпня 2021 року їй повідомили, що її брат ОСОБА_15 перебуває в лікарні, оскільки невідомі особи його побили.

Показаннями свідків, які були допитані під час судового розгляду:

Свідка ОСОБА_19 , який під час його допиту показав суду, що 20 серпня 2021 року перебуваючи в кафе «Ковчег» в смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області, точної адреси він не пам`ятає, разом із ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 спілкувались про те, що неподалік від кафе лежить побитий потерпілий ОСОБА_15 . Після цього обвинувачений ОСОБА_7 запропонував йому піти до потерпілого і подивитись на нього, на що він погодився. Прийшовши до потерпілого вони побачили, що той лежав на землі, а обвинувачений ОСОБА_7 став його оглядати і в цей час потерпілий почав підніматись і обвинувачений ОСОБА_7 завдав йому удар по голові. Після цього вони разом з ОСОБА_7 повернулись до кафе. Потім обвинувачений ОСОБА_7 попросив в нього телефон і по його телефону викликав медичну допомогу потерпілому.

Свідка ОСОБА_22 , який в судовому засіданні показав суду, що під час коли він перебував поруч з потерпілим, то обвинувачений ОСОБА_7 взяв у ОСОБА_19 мобільний телефон та викликав медичну допомогу потерпілому.

Письмовими доказами дослідженими під час судового розгляду:

Протоколом огляду місця події від 21 серпня 2021 року з фототаблицями, згідно якого об`єктом огляду була ділянка місцевості за адресою: АДРЕСА_4 , тобто місце вчинення кримінального правопорушення (Т. 2 а.с. 34-37).

Довідкою КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» ДОР» №646 про те, що ОСОБА_15 в приймально-діагностичному відділенні 21 серпня 2021 року була надана медична допомогу з приводу отримання травм (Т. 2 а.с. 33).

Висновком експерта № 2546е від 30 вересня 2021 року, згідно якого у ОСОБА_15 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2-го ступеню з вогнищами забиття речовини головного мозку в лобній частині праворуч, субарахноїдального крововиливу, субдуральної гематоми у правій лобно-скроневій частці, що в посттравматичному періоді призвела до дислокаційного синдрому і потребувала оперативного втручання, синців в обох параорбітальних областях, субкон`юктивального крововиливу правого ока, розриву зовнішнього краю верхньої та нижньої повіки правого ока з переходом в порожнину орбіти, численних саден обличчя та голови, численних саден кінцівок, за своїм характером по ступеню тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища, а тілесні ушкодження у вигляді численних саден кінцівок відносяться до легких тілесні ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Виявлені у ОСОБА_15 тілесні ушкодження на голові, обличчі та кінцівках, не відображають на собі характерологічні особливості та розміри травмуючого предмету, яким були нанесені, можливо лише вказати, що вони спричинені від механічної дії тупого твердого предмету (предметів), що діяв (діяли) у вищевказані анатомічні ділянки, яким могла бути і рука, нога або інші предмети з аналогічними травмуючими властивостями.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених у ОСОБА_15 тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані незадовго до надходження на стаціонарне лікування в КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» ДОР».

Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень, розташування їх по різним анатомічним лініям та поверхням, можливо вказати, що вони є не характерними для спричинення при падінні з висоти власного зросту (Т. 2 а.с. 51-54).

Відповіддю КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» ДОР» №15/694 від 31 серпня 2021 року про те, що ОСОБА_15 перебував на лікуванні з діагнозом тяжка відкрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку ІІІ ступеню, геморагічний забій правої лобної частки головного мозку, субарахноідальний, внутрішньошлуночковий крововилив, множинні забої обличчя (Т. 2 а.с. 55).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 12 жовтня 2021 року за участю свідка ОСОБА_19 , з додатком відеоносієм з відеофіксацією перебігу слідчого експерименту, під час якого свідок детально показав на місці вчинення кримінального правопорушення, яким чином обвинувачений ОСОБА_7 наносив удар потерпілому (Т. 2 а.с. 78-81).

Висновком експерта №2646е від 15 жовтня 2021 року, згідно якого: локалізація та характер виявлених у ОСОБА_15 тілесних ушкоджень, механізм їх спричинення встановлений при проведені судово-медичної експертизи, не суперечать механізму, локалізації та характеру на які вказує свідок ОСОБА_19 , в ході проведення слідчого експерименту за його участі, тобто від механічних дій (ударів) руками та ногами по голові і обличчю (Т. 2 а.с. 86-87).

Дослідивши всебічно, повно й неупереджено в судовому засіданні обставини кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що надані стороною обвинувачення докази на підтвердження обставин кримінального правопорушення зазначені судом, є належними, допустимими та достовірними, і в своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення за пред`явленим обвинуваченням.

Суд не враховує в якості доказу висновок експерта № 677 від 15 жовтня 2021, згідно якого на джинсових штанях, що були на обвинуваченому ОСОБА_7 в моменту вчинення кримінального правопорушення, і що були вилучені працівниками поліції протоколом огляду місця події від 27 серпня 2021 року, встановлена наявність крові людини, оскільки будь-яких доказів, що дана кров належить потерпілому ОСОБА_15 стороною обвинувачення суду не надано. При цьому оцінюючи можливість використання вказаного доказу на підтвердження невинуватості обвинуваченого ОСОБА_7 , суд зазначає, що даного доказу недостатньо для розумного сумніву у невинуватості обвинуваченого, враховуючи наявність інших доказів його винуватості наданих стороною обвинувачення.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який не працевлаштований, раніше не судимий, в реєстрі наркологічних та психіатричних хворих не перебуває, за місцем навчання характеризувався посередньо.

Стороною обвинувачення в обвинувальному акті, не зазначено обставин, які пом`якшують та обставин, які обтяжують покарання.

Не встановлено таких обставин і під час судового розгляду.

Керуючись принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням відсутності обставин справи, які пом`якшують покарання та які обтяжують покарання, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком 9 років з призначенням додаткового покарання у виді конфіскації майна обвинуваченого, оскільки враховуючи, особу обвинуваченого, призначення меншого строку покарання буде недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Також суд не вбачає підстав для призначення більш суворішого покарання.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 , згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 21 серпня 2021 року був затриманий за підозрою у вчиненні злочину 21 серпня 2021 року о 15 год. 15 хв. і був звільнений в залі суду за ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року, тому даний строк попереднього ув`язнення підлягає зарахуванню обвинуваченому в строк покарання у відповідність до ст. 72 КК України (Т. 2 а.с. 41-42, 73-77).

Що стосується початку відрахування строку покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , то оскільки обвинувачений на даний час під вартою не перебуває, тому строк покарання слід обраховувати з дня початку фактичного виконання даного вироку суду.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту, строк дії якого продовжено ухвалою суду від 28 жовтня 2022 року до 26 грудня 2022 року, з покладенням на обвинуваченого обов`язків (Т. 1 а.с. 180-185, Т. 3 а.с. 81-83).

Оскільки судом, судовий розгляд завершується ухваленням вироку по справі, тому суд вважає, що ризик, який був підставою для застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого зник, і тому застосований запобіжний захід, а також покладені судом обов`язки підлягають скасуванню.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який не працевлаштований, навчається, має статус дитини сироти, мешкає разом з піклувальником, впливу дорослих не піддається, думку піклувальника не враховує, рівень розвитку відповідає віку, раніше не судимий, не перебуває в реєстрі психіатричних хворих, але перебуває в реєстрі наркологічних хворих, за місцем навчання характеризується посередньо.

Стороною обвинувачення в обвинувальному акті, зазначено обставину, яка пом`якшує покарання вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, обставин, які обтяжують покарання не зазначено.

Суд враховуючи вік обвинуваченого, якому на момент вчинення кримінального правопорушення було 15 років, вважає, що відносно обвинуваченого ОСОБА_6 наявна така обставина, яка пом`якшує покарання вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставин, які обтяжують покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 під час судового розгляду не встановлено.

Керуючись принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням наявності обставини справи, яка пом`якшує покарання та відсутності обставин справи, які обтяжують покарання, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком 8 років 6 місяців без призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна обвинуваченого, оскільки обвинувачений є неповнолітнім і такий вид додаткового покарання як конфіскація до нього не застосовується. Суд вважає, що враховуючи, особу обвинуваченого, призначення меншого строку покарання буде недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. Ознайомившись з досудовою доповіддю відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд не погоджується з висновком, викладеним в досудовій доповіді про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без позбавлення волі, оскільки по перше санкція статті ч. 4 ст. 187 КК України, за якою обвинувачується ОСОБА_6 , не дозволяє застосування положень ст.ст. 75, 104 КК України та положень ст. 105 КК України, по друге суд вважає, що враховуючи посткримінальну поведінку обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, виправлення обвинуваченого можливо лише при реальному відбуванні покарання.

Також суд не вбачає підстав для призначення більш суворішого покарання.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 , згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 21 серпня 2021 року був затриманий за підозрою у вчиненні злочину 21 серпня 2021 року о 15 год. 15 хв. і був звільнений за ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 серпня 2021 року, і тому даний строк попереднього ув`язнення підлягає зарахуванню обвинуваченому в строк покарання у відповідність до ст. 72 КК України (Т. 2 а.с. 43-44, 49).

Що стосується початку відрахування строку покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , то оскільки обвинувачений на даний час під вартою не перебуває, тому строк покарання слід обраховувати з дня початку фактичного виконання даного вироку суду.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту, строк дії якого продовжено ухвалою суду від 28 жовтня 2022 року до 26 грудня 2022 року, з покладенням на обвинуваченого обов`язків (Т. 1 а.с. 180-185, Т. 3 а.с. 81-83).

Оскільки судом, судовий розгляд завершується ухваленням вироку по справі, тому суд вважає, що ризик, який був підставою для застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого зник, і тому застосований запобіжний захід, а також покладені судом обов`язки підлягають скасуванню.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який не працевлаштований, навчається, має повну родину, мешкає разом з батьками та з двома молодшими братами, впливу дорослих піддається, рівень розвитку відповідає віку, раніше не судимий, в реєстрі наркологічних та психіатричних хворих не перебуває, за місцем навчання характеризується задовільно.

Стороною обвинувачення в обвинувальному акті, зазначено обставини, які пом`якшують покарання вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, надання медичної допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення. Обставин, які обтяжують покарання не зазначено.

Суд враховуючи вік обвинуваченого, якому на момент вчинення кримінального правопорушення було 15 років, вважає, що відносно обвинуваченого ОСОБА_7 наявна така обставина, яка пом`якшує покарання вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім. Також суд вважає, що наявна обставина, яка пом`якшує покарання надання медичної допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, оскільки, як встановлено під час судового розгляду, саме обвинувачений ОСОБА_7 , після вчинення кримінального правопорушення, викликав медичну допомогу потерпілому.

Обставин, які обтяжують покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_7 під час судового розгляду не встановлено.

Керуючись принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням наявності двох обставин справи, які пом`якшують покарання та відсутності обставин, які обтяжують покарання, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком 5 років. На думку суду, призначення такого строку покарання буде достатньо для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Суд не знаходить підстав для застосування положень ст. 69 КК України відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , враховуючи, що обвинувачений вину визнав, але щиро не кається, при цьому наявні обставини, які пом`якшують покарання на думку суду істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення.

Також суд не вбачає підстав для призначення більш суворішого покарання.

Суд погоджується з висновком викладеним в досудовій доповіді відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , що виправлення обвинуваченого можливо без реального позбавлення волі, шляхом звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, враховуючи особу обвинуваченого, а також ту обставину, що обвинувачений притягується до кримінальної відповідальності вперше, посткримінальну поведінку обвинуваченого, який викликав медичну допомогу потерпілому після вчинення кримінального правопорушення. Тому, у відповідність до ст.ст. 75, 104 КК України, є всі підстави для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього в період іспитового строку обов`язків передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, а також у відповідність до ч. 3 ст. 76 КК України додаткового покладення на нього обов`язку виконувати заходи передбачені пробаційною програмою, вид якої буде визначений органом пробації.

Враховуючи звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, відрахування початку строку відбування покарання судом не визначається.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту, строк дії якого продовжено ухвалою суду від 28 жовтня 2022 року до 26 грудня 2022 року, з покладенням на обвинуваченого обов`язків (Т. 1 а.с. 180-185, Т. 3 а.с. 81-83).

Оскільки судом, судовий розгляд завершується ухваленням вироку по справі, тому суд вважає, що ризик, який був підставою для застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого зник, і тому застосований запобіжний захід, а також покладені судом обов`язки підлягають скасуванню.

При вирішенні долі речових доказів, суд враховує положення ч. 9 ст. 100 КПК України, згідно якої питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Постановою старшого слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 27 серпня 2021 року по даному кримінальному провадженню визнано речовими доказами вилучені 27 серпня 2021 року в ході огляду у ОСОБА_5 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та ОСОБА_28 речі, а також зразки крові ОСОБА_15 і передано на зберігання до камери схову Дніпровського РУП (Т. 2 а.с. 38-39).
Враховуючи положення ст. 100 КПК України, суд вважає, що вилучені речі обвинувачених після набрання вироку суду законної сили слід повернути власникам, а зразки крові потерпілого знищити.
Потерпілий ОСОБА_15 через свого представника до початку судового розгляду пред`явив до обвинувачених цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та просив стягнути солідарно з цивільних відповідачів на користь потерпілого ОСОБА_15 майнову шкоду завдану внаслідок злочинних дій обвинувачених в розмірі 35846 грн. 56 коп. та моральну шкоду завдану внаслідок злочинних дій обвинувачених в розмірі 100000 грн. 00 коп.

В судовому засіданні заявлений цивільний позов цивільний позивач та його представник підтримали, прокурор проти задоволення цивільного позову не заперечував, а обвинувачені ОСОБА_5 ти ОСОБА_6 , та їх захисники проти задоволення цивільного позову заперечували з підстав не доведення винуватості у пред`явленому обвинувачені обвинувачених.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник, пред`явлений цивільний позов визнали в повному обсязі і не заперечували проти його задоволення.

Суд вважає, що цивільний позов слід задовольнити повністю виходячи з такого.

Згідно ст. 1166 ЦК України - шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Статтею 1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ст. 1179 ЦК України - неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

Згідно ст. 1182 ЦК України - шкода, завдана спільними діями кількох неповнолітніх осіб, відшкодовується ними у частці, яка визначається за домовленістю між ними або за рішенням суду.

Відповідно до ст. 1190 ЦК України - особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Статтею 1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Статтею 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Заявляючи вимоги про відшкодування заподіяної майнової та моральної шкоди потерпілий просив покласти на обвинувачених саме солідарний обов`язок відшкодування заподіяної шкоди, при цьому потерпілий послався, на те, що вчиненим кримінальним правопорушенням потерпілому завдано майнової шкоди на суму 35846 грн. 56 коп., що підтверджується наявними квитанціями, які в свою чергу підтверджують факт купівлі для потерпілого лікарських засобів, необхідних для лікування наслідків злочину, а саме тяжких тілесних ушкоджень.

Згідно висновку експерта № 2546е від 30 вересня 2021 року, умисними діями обвинувачених потерпілому завдано тяжких тілесних ушкоджень.

З виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № Е 6958 знаходився на лікуванні у відділені нейрохірургії №2 КП «ДОКЛМ» ДОР», потерпілий перебував на лікуванні з 21 серпня 2021 року по 15 жовтня 2021 року. При цьому 05 вересня 2021 року потерпілому було проведено операцію, а також при виписці потерпілого з лікарні йому було призначено прийом ліків (Т.1 а.с. 126).

Окрім цього у зв`язку з отриманими травмами потерпілий проходив огляд невропатолога 18 жовтня 2021 року та 15 листопада 2021 року, за наслідками яких, потерпілому було встановлено план лікування (Т. 1 а.с. 127, 128).

З 12 січня 2022 року потерпілому встановлено другу групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією №154774 (Т. 1 а.с. 170).

З досліджених в судовому засіданні чеків на купівлю ліків з`ясовано, що потерпілий витратив на придбання ліків та лікування - 35846 грн. 56 коп. (Т. 133-169).

Суд оцінивши досліджені докази, а також з`ясувавши позицію сторін цивільного позову, вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження ті обставини, що спільними злочинними діями обвинувачених заподіяно майнову шкоду потерпілому, яка дорівнює 35846 грн. 56 коп., і яка підтверджена належними та допустимими доказами.

В своєму позові потерпілий зазначає, що внаслідок протиправних дій відповідачів позивачем понесені значні моральні втрати, які призвели до позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, які б він міг би реалізувати не витрачаючи часу на підготовку заяв та судових позовів, перебування у лікарні, відвідування установ органів державної влади, щоб добитися належного захисту порушених прав. Життєві зв`язки ОСОБА_15 були суттєво порушені і для їх нормалізації та відновлення необхідно затратити багато додаткових зусиль. Після отриманої травми та струсу головного мозку у ОСОБА_15 з`явилися часті головні болі, яких раніше не було, він став скоріше втомлюватися, у нього порушився сон, пам`ять, він став переживати психологічні труднощі при спілкуванні із оточуючими людьми, переживати страх та відчай, у зв`язку з цим у його житті сталися негативні зміни.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що під час судового розгляду знайшов своє підтвердження факт заподіяння потерпілому моральної шкоди спільними діями обвинувачених, і визначаючи її розмір суд враховуючи, що діями обвинувачених було заподіяно потерпілому тілесні ушкодження, вважає, що 100000 грн. 00 коп., це саме той розмір, який є достатнім для відшкодування заподіяних потерпілому моральних страждань.

Враховуючи, що від спільних умисних дій обвинувачених потерпілому заподіяно шкоду, тому суд вважає, що вимога потерпілого про покладення на обвинувачених солідарного обов`язку відшкодувати шкоду є обґрунтованою.

Також суд враховує ступінь вини обвинувачених в заподіянні тілесних ушкоджень потерпілому, який є рівним, майновий стан обвинувачених, а саме, те, що обвинувачений ОСОБА_5 є працездатним, фізично здоровим, не працевлаштований за власним бажанням, а обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 навчаються, отримують стипендію, тому цивільний позов потерпілого підлягає задоволенню повінстю, а саме з відповідачів слід солідарно стягнути на користь потерпілого: 35846 грн. 56 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням і 100000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням.

Здійснюючи розподіл процесуальних витрат, суд з врахуванням положень ст. 124 КПК України, яка передбачає, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, вважає, що витрати потерпілого на правову допомогу в розмірі 20000 грн. 00 коп. стягненню не підлягають, оскільки дані витрати документально не підтверджені.

Відповідно до акту №4971-21 від 29 вересня 2021 року витрати на залучення експерта для надання висновку експерта №4971-21 від 29 вересня 2021 року складають 343 грн. 22 коп., які підлягають стягненню в рівних частках з обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (Т. 2 а.с. 95).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у пред`явленому обвинувачені у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді дев`яти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту початку його фактично виконання.

Зарахувати в строк покарання ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 21 серпня 2021 року по 14 вересня 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи в розмірі 171 (сто сімдесят одну) грн. 61 (шістдесят одну) коп.
Запобіжний захід застосований ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2022 року у виді домашнього арешту та покладені судом обов`язки відносно ОСОБА_5 скасувати.

Визнати ОСОБА_6 винуватим у пред`явленому обвинувачені у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді восьми років шести місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту початку його фактично виконання.

Зарахувати в строк покарання ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 21 серпня 2021 року по 23 серпня 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи в розмірі 171 (сто сімдесят одну) грн. 61 (шістдесят одну) коп.
Запобіжний захід застосований ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2022 року у виді домашнього арешту та покладені судом обов`язки відносно ОСОБА_6 скасувати.

Визнати ОСОБА_7 винуватим у пред`явленому обвинувачені у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України від відбування призначеного покарання ОСОБА_7 звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 в період іспитового строку такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Додатково покласти на ОСОБА_7 , у відповідність до ч. 3 ст. 76 КК України, обов`язок виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою вид якої буде визначений органом пробації.

Запобіжний захід застосований ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2022 року у виді домашнього арешту та покладені судом обов`язки відносно ОСОБА_7 скасувати.

Речові докази: речі вилучені 27 серпня 2021 року в ході огляду у ОСОБА_5 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , які зберігаються в камері схову Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області повернути власникам; зразки крові потерпілого, які зберігаються в камері схову Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області знищити.

Цивільний позов ОСОБА_15 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 , який мешкає: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , який мешкає: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , який мешкає: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 на користь ОСОБА_15 , який мешкає: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 в рахунок відшкодування майнової шкоди заподіяної вчиненням кримінального правопорушення 35846 (тридцять п`ять тисяч вісімсот сорок шість) грн. 56 (п`ятдесят шість) коп., та в рахунок відшкодування моральної шкоди заподіяної вчиненням кримінального правопорушення 100000 (сто тисяч) грн. 00 (нуль) коп., а всього 135846 (сто тридцять п`ять тисяч вісімсот сорок шість) грн. 56 (п`ятдесят шість) коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору, представнику потерпілих, потерпілій ОСОБА_12 та направити потерпілому ОСОБА_15 , законним представникам.

Головуючий: суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3