ЄУН № 336/1459/21
пр. № 1-в/336/251/2022
УХВАЛА
Іменем України
31 жовтня 2022 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя, у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання заступника начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області щодо приведення у відповідність вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31.01.2022 року, який залишено без змін ухвалою колегії суддів Запорізького апеляційного суду від 04.07.2022 року,-
ВСТАНОВИВ:
Заступник начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області звернулась до суду з поданням, вказавши, що 13.10.2022 року до органу пробації надійшов вирок суду від 31.01.2022 року, який залишено без змін ухвалою колегії суддів Запорізького апеляційного суду від 04.07.2022 року, яким засуджено ОСОБА_3 за ст. 286 ч. 1 КК України до 1 року обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. В порядку ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік та покладено обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В судове засідання ініціатор подання не з`явився, про причини неявки суд не сповістив.
Засуджений та прокурор до суду не з`явились, про місце та час розгляду подання сповіщались в установленому порядку.
Водночас, з тексту подання можна припустити, що представник органу пробації вбачає підстави змінити обов`язки. Покладені на засуджену в порядку ст. 76 КК України.
При вирішенні подання суд виходить з наступного.
Статтею 76 ч. 1 КК України визначено, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти такі обов`язки:
1) попросити публічно або в іншій формі пробачення у потерпілого;
2) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
3) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу);
4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою;
5) пройти курс лікування від розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб;
6) дотримуватися встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, обмеження спілкування, пересування та проведення дозвілля.
На особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, суд покладає обов`язки, передбачені частиною другою цієї статті, необхідні і достатні для її виправлення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання.
Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і ЄСПЛ (зокрема, справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Таким чином, при ухваленні вироку судом на свій розсуд з урахуванням принципу судової дискреції визначає не лише вид та розмір покарання, а за умови встановлення можливості виправлення особи без фактичного відбування покарання визначає конкретні обов`язки, які є доцільним покласти на засудженого з урахуванням конкретних обставин злочину, особи засудженого, тощо.

При цьому, статтею 76 КК України визначені усі обов`язки, які суд може покласти на особу у разі звільнення її від відбування покарання з випробуванням, перелік цих обов`язків є виключним та не може бути розширений, натомість як при ухваленні вироку саме суд, реалізовуючи свої дискреційні повноваження, обирає з усього переліку для кожної особи саме ті обов`язки, які слід покласти на засудженого.

Тож, ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_3 судом були визначені конкретні обов`язки, які слід покласти на засудженого, та які останній має виконувати протягом терміну випробування.

Фактично у поданні начальник органу пробації ставить питання не про роз`яснення вироку суду чи приведення його у відповідність до положень чинного законодавства, яким вирок цілком відповідає, про зміну вироку суду таким чином, який погіршує становище засудженої, оскільки збільшує обсяг його обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України,

УХВАЛИВ:
Подання заступника начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області щодо приведення у відповідність вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31.01.2022 року, який залишено без змін ухвалою колегії суддів Запорізького апеляційного суду від 04.07.2022 року, яким засуджено ОСОБА_3 за ст. 286 ч. 1 КК України, залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.
Суддя ОСОБА_1