Справа № 333/5503/22
Номер провадження 1-кс/333/1624/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2022 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в відкритому судовому засіданні клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_3 , погоджене начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000414 від 21.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 на посаді стрільця-помічника гранатометника відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки, у військовому званні «солдата», проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за участі слідчого ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_8 -

встановила:
17 листопада 2022 до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_3 , погоджене начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000414 від 21.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_5 , проходячи військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», на посаді стрільця-помічника гранатометника відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки, 02 липня 2022 року, діючи в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від проходження військової служби, не з`явився до місця несення служби - тимчасового місця дислокації військової частини НОМЕР_1 , розташованого у АДРЕСА_2 , після чого службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до військової частини НОМЕР_1 не приймав, про своє місцезнаходження командуванню і в органи військового управління не повідомляв та до 16.11.2022, перебував поза межами військової частини.
Враховуючи викладене, дії військовослужбовця ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 4 ст. 408 КК України, як дезертирство, тобто нез`явлення до місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.
16 листопада 2022 року о 15 годині 00 хвилин слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі підполковником Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.
16 листопада 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.
В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання. Вказує на наявність обґрунтованої підозри відносно підозрюваного та ризиків, визначених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, тому просив застосувати міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких заходів не зможе запобігти наявним ризикам.
Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Пояснив, що не переховувався від органів досудового розслідування, весь час перебував за місцем мешкання. 12,13,14 жовтня 2022 не з`явився до слідчого, оскільки захворів. Натомість, після телефонного дзвінка слідчого прибув 16.11.2022 до органу досудового розслідування, де йому було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України та затримано. Також пояснив, що намагався вирішити питання до переводу до іншої військової частини у зв`язку з виникненням непорозумінь з командуванням батальйону, внаслідок чого покинув військову частину НОМЕР_1 .
Захисник заперечував проти задоволення клопотання, зазначив про часткову необґрунтованість підозри. Також вказав, що ризики, вказані прокурором, жодними доказами не підтверджено, є припущеннями.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку слідчого, прокурора, підозрюваного та його захисника, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу у відповідності до ч. 2 ст. 184 КПК України надані підозрюваному 16.11.2022 о 19 годині 30 хвилин.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року №4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою» подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Murrey v. the United Kingdom»). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»).
Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей.
Клопотання слідчого вмотивоване тим, що досудовим слідством встановлена причетність підозрюваного до вчинення кримінальних правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 408 КК України та наявні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та незаконно впливати на свідків.
При цьому на підтвердження ризику незаконного впливу на свідків ані слідчим, ані прокурором в судовому засіданні не зазначено жодного доказу. Тому, враховуючи, що з часу початку вчинення злочину підозрюваним минуло більш ніж 4 місяці, за цей період не було зафіксовано жодного випадку спроби впливу підозрюваного на свідків, суд знаходить вказаний прокурором ризик припущенням, що вказує на його необґрунтованість.
На підтвердження ризику переховування від органів досудового розслідування та суду прокурор посилається на той факт, що підозрюваний не з`явився три дні поспіль-12,13,14 жовтня 2022 до слідчого та на тяжкість злочину, що інкримінується ОСОБА_5 .
При цьому, в судовому засіданні не було надано докази ані знаходження підозрюваного у розшуку, ані застосування до підозрюваного під час досудового розслідування приводу, ані виклику на інші дати. Вказане за одночасного існування тієї обставини, що ОСОБА_5 добровільно (протилежне в судовому засіданні не доведено) з`явився до слідчого для вручення йому підозри 16.11.2022 вказує на неможливість категоричного ствердження того, що неявка три дні поспіль до слідчого вказує на переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування.
Що стосується посилання прокурора на тяжкість злочину, що інкримінується ОСОБА_5 як обґрунтування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду суд зазначає наступне.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня («Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися факторами, пов`язаними з характером особи, її моральністю, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).
Так, з часу початку вчинення злочину підозрюваним минуло більш ніж 4 місяці, відомості до ЄРДР про вчинення злочину внесено 21.09.2022, пояснення у ОСОБА_5 відібрано 07.10.2022. При цьому на час розгляду клопотання прокурором, як зазначено вище, не надано жодного доказу про спроби останнього переховуватися від органу досудового розслідування, перетину кордону, виїзду на тимчасово окуповану територію тощо.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчим суддею встановлено, що прокурором не доведено існування ризиків, про які зазначає у клопотанні слідчий, клопотання слідчого фактично ґрунтується на припущеннях про їх наявність.
На думку слідчого судді, тільки та обставина, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії особливо тяжких, не може слугувати підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому слідчий суддя бере до уваги особу підозрюваного, те, що він має постійне місце проживання, з власної ініціативи, тобто добровільно був мобілізований, раніше не судимий.
На підставі викладеного, суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч. 3 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.
Враховуючи вище викладене, з урахуванням норм ст. 176 КПК України, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з покладенням на останнього зобов`язання прибувати за кожною вимогою до слідчого або суду.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 205 КПК України, слідчий суддя, -
ухвалила:
У клопотанні слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_3 , погоджене начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000414 від 21.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з-під варти в залі суду.
Зобов`язати ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до слідчого або суду.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: ОСОБА_1