Справа № 463/1712/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/855/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 29 серпня 2022 року про накладення арешту на майно,

з участю адвоката ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

вищезазначеною ухвалою клопотання прокурора задоволено, накладено у кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000212 від 19 вересня 2016 року, арешт на майно, вилучене 16 серпня 2022 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ноутбук чорного кольору Lenovo ThinkPad s/n PF-OTGJR 17/07 та зарядний пристрій до нього; зовнішній жорсткий диск Transcend 1TB s/n G11384-1486 - 1 шт.; мобільний телефон ОСОБА_7 , а саме iPhone 13 Pro Max s/n QQ947X29K3 IMEI: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 (код доступу - НОМЕР_3 ) та sim карта з абонентським номером телефону: НОМЕР_4 ; додаткова угода № 1 до договору про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 23/11-1 від 24.11.2021, на 1 арк.; квитанція № 14477579.21774.13059, на 1 арк.; платіжне доручення № 14477579.21774.13059, на 1 арк.; акт повернення позики за договором б/н від 08.03.2021, на 1 арк.; акт приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «Енергія-Актив 2018» від 30.09.2018, на 1 арк.; додаткова угода № 2 до договору про надання поворотної і безвідсоткової фінансової допомоги № 24/11-2 від 25.11.2021, на 1 арк.; додаткова угода № 2 до договору про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 24/11-2 від 25.11.2021, на 1 арк.; договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Енергія-Актив 2018» від 02.09.2020, на 1 арк.; акт приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «Енергія-Актив 2018» від 30.09.2020, на 1 арк.; договір № 27-05/2020 від 27.05.2020, на 2 арк.; додаткова угода № 1 до договору № 27-05/2020 від 27.05.2020, на 1 арк.; додаткова угода № 1 до договору № 27-05/2020 від 27.05.2020, на 1 арк.; договір б/н про надання повторної фінансової допомоги від 11.03.2020 на 1 арк.; платіжне доручення від 06.05.2020; додаткова угода № 1 до договору б/н про надання повторної фінансової допомоги від 11.03.2020, на 1 арк.; додаткова угода № 1 до договору б/н про надання повторної фінансової допомоги від 11.03.2020, на 1 арк.; договір б/н про надання повторної фінансової допомоги від 10.03.2020, на 1 арк.; договір № 1-20200410 від 10.04.2020, на 2 арк.; квитанція № 14477579.26193.13929, на 1 арк.; квитанція № 14477579.27581.13929, на 1 арк.; додаткова угода № 1 до договору № 1-20200410 від 10.04.2020, на 1 арк.; додаткова угода № 1 до договору № 1-20200410 від 10.04.2020, на 1 арк.,купюри, схожі на долари США, а саме: 1869 (одна тисяча вісімсот шістдесят дев`ять) купюр, кожна номіналом 100 доларів США на загальну суму 186 900 (сто вісімдесят шість тисяч дев`ятсот) доларів США та 40 (сорок) купюр, кожна номіналом 50 доларів США на загальну суму 2000 (дві тисячі) доларів, на загальну суму 188 900 (сто вісімдесят вісім тисяч дев`ятсот) доларів США, що стверджується протоколом обшуку від 16 серпня 2022 року.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, 22 вересня 2022 року адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 29 серпня 2022 року в частині накладення арешту на грошові кошти у розмірі 188 900 доларів США.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що судом не взято до уваги той факт, що майно, на яке накладено арешт належить особі, яка не має процесуального статусу підозрюваної особи у кримінальному провадженні.
ОСОБА_7 мав в розпорядженні готівкові кошти у доларах США відповідно до Договору позики від 15 серпня 2022 року.

Арештоване майно не має жодного відношення до кримінального провадження.
Судом не взято до уваги питання, що майно, а саме: грошові кошти не мають ознак речових доказів відповідно до статті 98 КПК України.Вважає, що накладення арешту на належні ОСОБА_7 кошти, які отримані ним на підставі Договору позики від 15 серпня 2022 рокує непропорційним та надмірним втручанням у основоположні права ОСОБА_7 , як власника.
Накладення арешту порушує «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав ОСОБА_7 .

Вважає що будь-яка подальша потреба в застосуванні арешту щодо грошових коштів на даний час відсутня, оскільки слідством не встановлено жодних відомостей про те, що такі грошові кошти використовувалися в протиправних цілях, в тому числі і як знаряддя вчинення злочину.

Однак, вказаним обставинами слідчий суддя не надав належної та обгрунтованої оцінки та дійшов помилкового висновку про накладення арешту на грошові кошти, які належать ОСОБА_7 .

Адвокат ОСОБА_6 подану апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній мотивах та просив апеляційні вимоги задовольнити.

Прокурор ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, на електрону адресу Львівського апеляційного суду скерував клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі, у задоволенні апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 просить відмовити. Крім того вказав, що ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 29.08.2022 накладено арешт на купюри в сумі 188 900 доларів США, з метою збереження їх, як речових доказів у кримінальному проваджені.

Заслухавши доповідь судді, адвоката ОСОБА_6 , перевіривши матеріали судової справи та обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає у зв`язку з таким.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до пункту 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Статтею 132 КПК України встановлені загальні умови, що не допускають застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з положеннями ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно з вимогами ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України), наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Вказаних вимог кримінального процесуального закону слідчим суддею першої інстанції було дотримано в повному обсязі.

Так, згідно з клопотанням слідчими першого та другого відділів Управління з розслідування кримінальних правопорушень у сфері діяльності Головного слідчого управління ДБР здійснюється досудове розслідування у кримінальному проводженні №0000212 від 19 вересня 2016 року за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 258-3 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст.258-3 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 258-3 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111 та ч. 1 ст. 258-3 КК України, та за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 258-5, ч. 2 ст. 258-5, ч. 3 ст. 258-5, ч. 5 ст. 191 КК України.
Під час розслідування кримінального провадження слідством було одержано відомості про причетність до вказаного провадження, зокрема, ОСОБА_7 , за місцем проживання якого було проведено обшук. В ході вказаного обшуку було виявлено та вилучено майно, яке відповідає ознакам речових доказів та має значення для кримінального провадження.
Так, 16 серпня 2022 року на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 11.08.2022 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та вилучення предметів та документів, пов`язаних з вчиненням кримінальних правопорушень (злочинів) ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , іншими невстановленими службовими особами з числа державних органів та підприємств України і представниками вищого керівного складу державних органів російської федерації.
В ході проведеного обшуку виявлено та вилучено наступне майно: ноутбук чорного кольору Lenovo ThinkPad s/n PF-OTGJR 17/07 та зарядний пристрій до нього; зовнішній жорсткий диск Transcend 1TB s/n G11384-1486 - 1 шт.; мобільний телефон ОСОБА_7 , а саме iPhone 13 Pro Max s/n QQ947X29K3 IMEI: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 (код доступу - НОМЕР_3 ) та sim карта з абонентським номером телефону: НОМЕР_4 ; додаткова угода № 1 до договору про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 23/11-1 від 24.11.2021, на 1 арк.; квитанція № 14477579.21774.13059, на 1 арк.; платіжне доручення № 14477579.21774.13059, на 1 арк.; акт повернення позики за договором б/н від 08.03.2021, на 1 арк.; акт приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «Енергія-Актив 2018» від 30.09.2018, на 1 арк.; додаткова угода № 2 до договору про надання поворотної і безвідсоткової фінансової допомоги № 24/11-2 від 25.11.2021, на 1 арк.; додаткова угода № 2 до договору про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 24/11-2 від 25.11.2021, на 1 арк.; договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Енергія-Актив 2018» від 02.09.2020, на 1 арк.; акт приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «Енергія-Актив 2018» від 30.09.2020, на 1 арк.; договір № 27-05/2020 від 27.05.2020, на 2 арк.; додаткова угода № 1 до договору № 27-05/2020 від 27.05.2020, на 1 арк.; додаткова угода № 1 до договору № 27-05/2020 від 27.05.2020, на 1 арк.; договір б/н про надання повторної фінансової допомоги від 11.03.2020 на 1 арк.; платіжне доручення від 06.05.2020; додаткова угода № 1 до договору б/н про надання повторної фінансової допомоги від 11.03.2020, на 1 арк.; додаткова угода № 1 до договору б/н про надання повторної фінансової допомоги від 11.03.2020, на 1 арк.; договір б/н про надання повторної фінансової допомоги від 10.03.2020, на 1 арк.; договір № 1-20200410 від 10.04.2020, на 2 арк.; квитанція № 14477579.26193.13929, на 1 арк.; квитанція № 14477579.27581.13929, на 1 арк.; додаткова угода № 1 до договору № 1-20200410 від 10.04.2020, на 1 арк.; додаткова угода № 1 до договору № 1-20200410 від 10.04.2020, на 1 арк., купюри, схожі на долари США, а саме: 1869 (одна тисяча вісімсот шістдесят дев`ять) купюр, кожна номіналом 100 доларів США на загальну суму 186 900 (сто вісімдесят шість тисяч дев`ятсот) доларів США та 40 (сорок) купюр, кожна номіналом 50 доларів США на загальну суму 2000 (дві тисячі) доларів, на загальну суму 188 900 (сто вісімдесят вісім тисяч дев`ятсот) доларів США, що стверджується протоколом обшуку від 16 серпня 2022 року.
Постановою слідчого від 16 серпня 2022 року, що вказане вище майно та документи слідчим визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000212 від 19 вересня 2016 року (а.с.41-46).
18 серпня 2022 року прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.

Задовольняючи дане клопотання сторони обвинувачення, внесене в межах кримінального провадження №0000212, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність накладення арешту на майно у зв`язку з наявністю достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, при цьому слідчим суддею було враховано розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Під час розгляду клопотання сторони обвинувачення слідчий суддя правильно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просять накласти арешт, відповідає вимогам ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні прокурора.

Окрім того, колегія суддів також звертає увагу, що арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна. Вказані норми невраховані апелянтами в їх доводах, що вказує на необґрунтованість апеляційних вимог.

Безпідставними є доводи сторони захисту про те, що слідчим суддею накладено арешт на майно, що не є речовим доказом, оскільки вилучене під час обшуку майно, в тому числі і грошові кошти визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000212.

Твердження адвоката стосовно джерела походження грошових коштів ОСОБА_7 , а також покликання, що такі правомірно набуті ним, колегією суддів до уваги не беруться, оскільки вказані обставини належать до фактичних обставин кримінального провадження, а тому такі мають досліджуватися, у випадку, якщо кримінальне провадження надійде до суду, під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Не ґрунтуються на матеріалах справи і твердження сторони захисту про невідповідність прийнятого слідчим суддею рішення практиці Європейського суду з прав людини.

Так, ЄСПЛ своїми рішеннями неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 7 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

На переконання апеляційного суду, слідчим суддею при ухваленні оскаржуваного рішення було враховано не лише вимоги щодо захисту фундаментальних прав власника майна та прав третіх осіб, а й «справедливий баланс» між інтересом суспільства та приватним інтересом, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Крім того, накладення арешту на грошові кошти не припиняє права власності ОСОБА_7 на них, а лише тимчасово обмежує таке право.

Інші зазначені в апеляційних скаргах обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді у ході апеляційного розгляду не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржуване рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, апеляційні скарги сторони захисту - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 29 серпня 2022 року про накладення арешту на майно, залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах - ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3