Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1963/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу представника власника майна - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 13 березня 2023 року (судове провадження №296/1963/23)

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 та накладено арешт на вилучене 28.02.2023 у ході проведення обшуку у приміщенні грального закладу, що розташоване в АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_8 , а саме: - 9 розірваних клаптики паперу з чорновими записами на них; - 2 блокноти рожевого кольору з чорновими записами та вкладеними в блокноти клаптиками паперу; - 2 блокноти голубого кольору з чорновими записами та вкладеними в блокноти клаптиками паперу; - пластиковий конверт рожевого кольору, в якому міститься 20 гривень однією купюрою, клаптики паперу з чорновими записами, 3 купюри по 100 доларів США; - рожевий гаманець, в середині якого знаходяться дві банківські карти, карта МОНОБАНК з номером НОМЕР_1 , карта ПРИВАТБАНК з номером НОМЕР_2 ; - прозорий пакет з ключами, брелками та пультом; - прозорий файл з електронною платою та клаптиком паперу з написом «Контролер ОСОБА_9 . Підключать замість термінала»; - конверт з написом « ОСОБА_10 » в якому містяться 500 гривень однією купюрою; - товарний чек на воду 1 аркуші; - накладна на воду 1 аркуші; - 9 аркушів паперу з чорновими записами; - телефон Samsung чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_3 ; - телефон Redmi фіолетового кольору; - телефон Xiaomi Communication ХО 22033QPG жовтого кольору; - телефон Xiaomi M207J3SY, чорного кольору.

В своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати вище зазначену ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, вилученого під час проведення обушку у приміщенні за адресою АДРЕСА_1 , (відповідно до переліку зазначеному в описовій частині скарги) у кримінальному провадженні №0000028 від 23.02.2022. При цьому, зазначає, що слідчим не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що власники майна, мають відношення до будь-якої неправомірної діяльності взагалі, та до діянь громадян яким оголошено про підозри. Звертає увагу, що повідомлення про підозру власникам майна оголошено не було, відповідного статусу підозрюваного або обвинуваченого у вказаному кримінальному провадженні власники майна не мають. Наголошує, що не обґрунтовано та жодним доказом не підтверджено відповідність предметів, вилучених з приміщення критеріям, визначеним ст. 98 КПК України як речових доказів. Вважає, що жодні інші законні підстави для вилучення зазначеного майна, як і подальше накладення на нього арешту, тобто лише за фактом його виявлення, у органу досудового розслідування, як і у слідчого судді при розгляді відповідного клопотання, були відсутні. Також, слідчим та прокурором порушено визначений КПК України строк звернення з клопотанням про накладання арешту на майно, за відсутності відповідного клопотання про поновлення строку зі зверненням. Вважає незаконним накладання арешту на комп`ютерну техніку та мобільні телефони. Звертає увагу, що власники майна є добросовісними, майно не має ніякого відношення до предмету доказування у досудовому розслідуванні кримінального провадження, та не відповідає обов`язковим ознакам ст.170 КПК України, оскільки відсутні будь-які належні та допустимі докази, що вказують на факти, за які передбачено кримінальну відповідальність. Зазначає і те, що з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання арешт не може бути накладено на майно третіх осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи адвоката ОСОБА_7 в підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора щодо задоволення апеляційних вимог, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатись в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 зазначеної статті, в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

З матеріалів провадження убачається, що ці вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримано.

Як зазначено в клопотанні про накладення арешту на майно (а.п.1-5), в провадженні СВ УСБ України в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000028 від 23.02.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.28, ч.1 ст.203-2, ч.2 ст.203-2, ч.1, ч.2 ст.255, ч.3 ст.258-5 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що у порушення вказаних вимог Закону України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор», у невстановлений досудовим розслідуванням період часу, однак не пізніше 2021 року, на території Херсонської області, з метою отримання незаконного прибутку, шляхом вчинення умисних особливо тяжких злочинів, пов`язаних з незаконним проведенням азартних ігор (без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності), створено злочинну організацію, до складу якої, задля забезпечення злочинної діяльності та досягнення цілей самої організації, увійшли громадяни України ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , а також інші невстановлені на даний час особи.

Вищевказана злочинна організація являється стійким ієрархічним об`єднанням декількох осіб, члени якого за попередньою змовою зорганізувались для спільної діяльності з метою безпосереднього вчинення особливо тяжких злочинів учасниками цієї організації, яка має порядок підпорядкування (ієрархію), чітко визначену структуру та склад учасників, з розподілом функцій злочинної діяльності, відомий всім учасникам злочинної організації, з дотриманням правил конспірації злочинної діяльності та визначеним розподілом між учасниками цієї організації доходів, отриманих внаслідок вчинення злочинів. З метою забезпечення досягнення мети злочинної організації та її належного функціонування, до відома всіх членів злочинного угрупування також доведено мету та цілі такої діяльності, функції кожного члена при вчиненні кримінальних правопорушень.

У зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України та окупацією частини території Херсонської області, у 2022 році, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, вказана злочинна організація, створена з метою організації та проведенням азартних ігор без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності з організації та проведення азартних ігор, що видається відповідно до закону, розпочала свою злочинну діяльність на території Київської та Житомирської областей.

Зокрема для досягнення вказаної мети, вищезазначені учасники злочинної організації, які за попередньою змовою зорганізувалися для спільної діяльності з метою вчинення особливо тяжких злочинів, діючи під керівництвом ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , винайшли та облаштували нежитлові приміщення для незаконної діяльності з організації та проведення азартних ігор у м. Житомирі, за адресами: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_1 , які функціонували до 28.02.2023, коли їх діяльність було припинено працівниками правоохоронних органів.

Крім того вказаного дня (28.02.2023) припинена діяльність аналогічних закладів, що функціонували за адресами: АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , де проводились азартні ігри.

На підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира ОСОБА_17 , від 17.02.2023, 28.02.2023 проведено обшук у приміщенні грального закладу, що розташоване в АДРЕСА_1 .

На момент початку проведення обшуку у приміщенні серед інших перебувала ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована в с.Сирово, Першотравневого р-ну, Миколаївської області, яка відмовилась відповідати на запитання про те, ким працює та що робить у цьому приміщенні.

На столі в одній із кімнат виявлено сумку чорного кольору, яка зі слів ОСОБА_8 належить їй. У вказаній сумці вилучено: 9 розірваних клаптики паперу з чорновими записами на них; 2 блокноти рожевого кольору з чорновими записами та вкладеними в блокноти клаптиками паперу; 2 блокноти голубого кольору з чорновими записами та вкладеними в блокноти клаптиками паперу; пластиковий конверт рожевого кольору, в якому міститься 20 гривень однією купюрою, клаптики паперу з чорновими записами, 3 купюри по 100 доларів США; рожевий гаманець, в середині якого знаходяться дві банківські карти, карта МОНОБАНК з номером НОМЕР_1 , карта ПРИВАТБАНК з номером НОМЕР_2 ; прозорий пакет з ключами, брелками та пультом; прозорий файл з електронною платою та клаптиком паперу з написом «Контролер ОСОБА_9 . Підключать замість термінала»; конверт з написом « ОСОБА_10 » в якому містяться 500 гривень однією купюрою; товарний чек на воду 1 аркуші; накладна на воду 1 аркуші; 9 аркушів паперу з чорновими записами. За барною стійкою у верхній шухляді виявлено телефон Samsung чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_3 , телефон Redmi фіолетового кольору, Хіаоті Communication ХО 2203ЗQPG жовтого кольору, які зі слів ОСОБА_8 належить їй. Також, на столику біля вхідних дверей виявлено мобільний телефон Хіаоті M207J3SY, чорного кольору який належить ОСОБА_19 (з її слів).

02.03.2023 прокурор відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира з відповідним клопотанням про арешт вище зазначеного майна, за результатами судового розгляду слідчим суддею постановлена оскаржувана ухвала.

Як вважає апеляційний суд, прокурор відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 , обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст.132 КПК України, надав достатні і належні докази тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді, що зазначене в клопотанні майно, підпадає під ознаки майна, передбаченого статтею 98 КПК України, відповідно до тієї фабули, яка зазначена у витягу з ЄРДР у вказаному кримінальному проваджені і ці обставини доведено слідчим доданими до клопотання доказами, а відтак існували реальні підстави для накладення арешту на майно, з метою збереження і використання як доказів у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги щодо істотних порушень слідчим та слідчим суддею норм КПК України (фактично стосуються порушення строків подання та розгляду клопотання) не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження, а зазначені в апеляційній скарзі обставини є необґрунтованими.

Так, у відповідності до матеріалів провадження №296/1963/23, клопотання прокурора про арешт майна, яке було вилучено в ході проведення обшуку у приміщенні грального закладу, що розташоване в АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_8 , подано до Корольовського районного суду м.Житомира 02.03.2023, того ж дня протоколом від 02.03.2023 було визначено слідчого суддю цього суду (а.п.23). В свою чергу, обшук у приміщенні грального закладу, що розташоване в АДРЕСА_1 , було проведено - 28.02.2023 (а.п.12-22), на підставі відповідної ухвали слідчого судді Корольовського районного суду від 17.02.2023 про надання дозволу на його проведення (а.п.10-11).

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на положення абз.2 ч.5 ст.171 КПК України, згідно яких в разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна.

З урахуванням наведеного, орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна без жодних процесуальних порушень, у тому числі і процесуального строку визначеного КПК України для такого звернення, апеляційні доводи сторони захисту є, об`єктивно, безпідставними.

Крім того, за результатами апеляційного розгляду провадження, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_8 могла мати певне відношення до можливої неправомірної діяльності (була встановлена під час обшуку в приміщенні грального закладу). Жодних переконливих доказів на спростування цього стороною захисту - не надано. З урахуванням наведеного, апеляційні твердження про відсутність будь-якого відношення ОСОБА_8 до обставин, які є предметом досудового розслідування кримінального провадження №0000028 від 23.02.2022, є необґрунтованими.

В свою чергу, слідчий суддя під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, правильно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає вимогам ч.2 ст.170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні слідчого.

Крім того, слідчим суддею ретельно перевірено майно, на яке слідчий просить накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, та зроблено правильний висновок про наявність правових підстав для задоволення клопотання органу досудового розслідування та накладення арешту на майно вилученено під час обшуку у приміщенні, що розташоване в АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні №0000028 від 23.02.2022, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати щодо наявності існування ризиків, передбачених ч.11 ст.170 КПК України.

З огляду на зазначене, як вважає апеляційний суд, висновки слідчого судді про арешт майна, викладені в оскаржуваному рішенні, цілком доведені матеріалами кримінального провадження та долученими до клопотання про накладення арешту документами на підтвердження того, що обмеження прав власника співвідносяться із обставинами кримінального провадження, а тому є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для їх арешту.

Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав, відповідає вимогам КПК України.

При цьому, розгляд клопотання органу досудового розслідування, судом першої інстанції проведено у порядок та спосіб визначеним КПК України, як і створені всі умови для реалізації права на захист та доступу до суду, у тому числі, й власника майна, подання клопотань, заперечень, тощо.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси як власника майна - ОСОБА_8 , так і інших осіб. Слідчий суддя дотримався вимог п.п.5, 6 ч.2 ст.173 КПК України, та врахував розумність, співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги щодо істотних порушень слідчим суддею норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження, а зазначені в апеляційній скарзі обставини є необґрунтованими.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що для проведення повного та неупередженого розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження, накладення арешту на майно із заборонами є необхідним, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом вчинення кримінального правопорушення та підлягає збереженню.

При цьому, слід зауважити, що всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінальних правопорушень, вірності кваліфікації, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно діяв у спосіб та в межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими, підстав для обґрунтованого сумніву в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, судом апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника-адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 13 березня 2023 року, якою накладено арешт на майно (відповідно до переліку), що було вилучено 28.02.2023 у ході проведення обшуку у приміщенні грального закладу, що розташоване в АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_8 , - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :