Єдиний унікальний номер: 375/1690/19
Провадження № 1-кп/379/3/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2022 року Таращанський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_3 ,
захисника: ОСОБА_4 ,
обвинуваченого: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Клочки Білоцерківського району Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта повна загальна середня, розлученого, на утриманні маючого неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Таращанського районного суду Київської області перебуває дане кримінальне провадження.
Прокурор в судовому засіданні подав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 . Клопотання обґрунтовано тим, що під час судового розгляду даного кримінального провадження встановлено достатньо підстав вважати, що в діях ОСОБА_5 наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховуватися від суду, який обґрунтовується наступним. На даний час обвинувальний акт перебуває на розгляді Таращанського районного суду. На чергові судові засідання, які відбулись 09.06.2022, 19.08.2022 та 01.11.2022 обвинувачений ОСОБА_5 не з`явися, хоча був належним чином повідомлений про дату час та місце судового засідання. При цьому причини своєї неявки обвинувачений не повідомив ні суд, ні сторону обвинувачення. Такі дії ОСОБА_5 можуть свідчити про намір останнього ухилитись від суду та покарання, яке останній може понести за вчинені дії. Застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, не забезпечить виконання ним своїх процесуальних обов`язків та не позбавить існування ризику переховуватися від суду, оскільки лише в умовах постійного нагляду обвинувачений буде змушений добросовісно з`являтися до суду на кожне наступне судове засідання.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні заперечували проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вивчивши клопотання про обрання запобіжного заходу, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд доходить до наступного.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Висновки прокурора щодо наявності таких обставин, виходячи з положень ст. 178 КПК України, мають бути належно обґрунтовані, зроблені за результатами сукупного аналізу характеру злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців, стану здоров`я, матеріального стану).
При цьому слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

Судом встановлено, що обвинувачений 16 червня та 19 серпня 2022 року не з`явився у судове засідання та не повідомив про причини неявки. За клопотанням прокурора 19.08.2022 була винесена ухвала про привід обвинуваченого у судове засідання. Крім того, обвинувачений не з`явився у судове засідання 01.11.2022, подав через електронну пошту заяву про відкладення засідання за станом здоров`я, зазначив, що всі належні довідки він подасть в наступному судовому засіданні. Однак, у судовому засіданні 18.11.2022 ніяких доказів причин поважності неявки суду не подано.
Вважаю, що заявлений у клопотанні прокурора ризик, хоча й існує, але на даний час він не має достатній ступінь небезпеки, якому може запобігти лише винятково суворий запобіжний захід. Однак, жодних підстав вважати, що зазначеному ризику може запобігти лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з матеріалів справи не вбачається. Крім того, в матеріалах клопотання відсутні докази, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу і в судовому засіданні необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не доведено.
Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин (рішення ЄСПЛ у справі Нештак проти Словаччини (Nestak v. Slovakia), N 65559/01, пункт 74, від 27 лютого 2007 року).
В рішенні ЄСПЛ «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), N 11036/03, пункт 55 зазначено, що тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції ( 995_004 ) має задовольняти вимогу пропорційності.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, має постійне місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , має на утриманні сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не одружений, в силу ст. 89 КК України немаючий судимості, не працює.
Прокурором не встановлено даних, за допомогою яких би обґрунтовувалася неможливість запобігання зазначеного ризику іншим, менш суворим з запобіжних заходів.
Отже, тримання під вартою не буде відповідати принципу пропорційності, оскільки прокурором не доведено, що інші, менш суворі заходи не будуть достатніми для досягнення цілі - явки підозрюваного до слідчого та до суду.
Суд враховує також рішення «Хайредінов проти України», в якому ЄСПЛ прийшов до висновку, що національними судами не було розглянуто можливість застосування менш суворих запобіжних заходів, таких як підписка про невиїзд або застава, які могли б забезпечити доступність заявника для розслідування та судового розгляду.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує, хоча б один із ризиків, але не доведе обставин щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначено у клопотанні.
Таким чином, враховуючи дані, що характеризують особу обвинуваченого, ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні та недоведеність прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам, вважаю можливим відмовити в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід, а саме домашній арешт.
Такий запобіжний захід є співмірним з існуючим ризиком, відповідає особі обвинуваченого, може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та унеможливить вчинення нових злочинів.

У відповідності до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Керуючись ст.29 Конституції України, ст. 12 КК України, ст.ст. 176-178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 200, 202, 206, 372, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури, внесене в кримінальному провадженні № 0000089 від 14.03.2019 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч.2 ст. 307, ч.2 ст.310 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 відмовити.
Застосувати стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч.2 ст. 307, ч.2 ст.310 КК України - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22-00 до 05-00.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наступні обов`язки:
1) прибувати за першим викликом на визначений час до суду;
2) в період часу з 22 год. 00 хв. до 05 год. 00 хв. не залишати житло, в якому він зареєстрований та проживає, а саме: АДРЕСА_1 ;
3) здати на зберігання до відповідного територіального відділення ДМС України свій паспорт для виїзду за кордон;
4) не відлучатися із м. Рокитне, Київської області без дозволу суду.
Ухвала залишається в силі протягом двох місяців з дня її постановлення, тобто до 18.01.2023 року.
Повна ухвала складена 22.11.2022 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення .
Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому після її оголошення, передати для виконання ВП №1 Білоцерківського РУП ГУНП України в Київській області, прокурору Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури для контролю за виконанням.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - в цей же строк з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий суддя:ОСОБА_1