ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадж. № 11-кп/807/656/23 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 в режимі відеоконференції за допомогою онлайн сервісу відеозв`язку EASYCON,

обвинуваченої ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з ДУ «Надержинщинська виправна колонія №65»,

розглянула 5 квітня 2023 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2022 року про звільнення від кримінальної відповідальності

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, незаміжньої, не працевлаштованої, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , раніше судимої,

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до відповідальності.

Встановлені ухвалою суду першої інстанції обставини:

Обвинуваченій, яка має судимості за корисливі злочини проти чужої власності та незаконні дії в сфері обігу наркотичних засобів, пред`явлено обвинувачення у вчиненні таємного викрадення чужого майна за таких обставин.

19 жовтня 2017 року приблизно о 14 год. 30 хв., обвинувачена, керуючись умислом на вчинення крадіжки, в торговому приміщенні магазину № 109 «Єва» - ТОВ «РУШ» по пр. Собороному, 156, в м. Запоріжжі, де опинилась шляхом вільного доступу, таємно викрала «L'ОREAL RЕVІТАLIFT лазер - х3», який поклала в карман куртки та вийшла з приміщення магазин.

Описаними діями товариству з обмеженою відповідальністю «РУШ» спричинено майнової шкоду у сумі 245 грн. 00 коп.

Дії ОСОБА_9 органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною 2 статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 в порядку ст.34 КПК України з визначеною апеляційним судом Запорізької області підсудністю надійшов до суду 03 березня 2022 року та переданий в провадження судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 .

В судовому засіданні 7 грудня 2022 року сторона захисту звернулася з клопотанням про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку із тим, що з дня, коли сталася подія злочину, спливла давність притягнення особи до кримінальної відповідальності, яка у відповідності до ст.49 КК України обчислюється п`ятьма роками у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Прокурор не заперечував проти задоволення означеного клопотання, зауваживши на тому, що за формальними критеріями наявні матеріальні та процесуальні передумови для прийняття вказаного рішення.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2022 року:

Звільнено ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.185 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до відповідальності.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 закрито.

Вимоги і узагальненні доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачена вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою.

В обґрунтування доводів зазначає, що суд першої інстанції не роз`яснив їй положення ст.49 КК України та рішення було прийнято без її участі.

Вказує, що тримається під вартою з квітня 2021 року та вважає, що їй потрібно перерахувати остаточний строк відповідно до Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26.11.2015 року.

Також зазначає, що відбула вже 2/3 частини призначеного покарання, а тому має право на звільнення для захисту своєї країни на передовій.

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачена та її захисник у судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити. Одночасно адвокат зазначала про присутність обвинуваченої при вирішенні даного питання, її підтримку.

Прокурор у судовому засіданні висловив заперечення доводам та вимогам апеляційної скарги обвинуваченої.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до вимог ч.1ст.404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Матеріально-правовою підставою застосування інституту давності вважається істотне зменшення суспільної небезпечності вчиненого злочину внаслідок спливу певного проміжку часу, що суттєво позначається на досягненні мети покарання.

Досягнення мети кари і виправлення особи, яка вчинила злочин, загального і спеціального попередження іноді стає або взагалі неможливим, або просто зайвим. Тому недоцільним є і притягнення особи до кримінальної відповідальності. Внаслідок цього ст.49 КК України встановлює строки давності, тобто строки, після закінчення яких особа не може бути піддана кримінальній відповідальності за раніше вчинений злочин. Закінчення цих строків є підставою обов`язкового і безумовного звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Факт визнання чи невизнання особою своєї винуватості у даному випадку не має значення для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави. Таке звільнення є обов`язком, а не правом суду, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч.5 ст.49 КК України.

При апеляційному розгляді колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи клопотання захисника про звільнення обвинуваченої ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України належним чином дотримався вищенаведених вимог та за наслідками розгляду клопотання прийняв законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Доводи обвинуваченої про порушення кримінального процесуального закону судом першої інстанції при звільненні її від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України є необґрунтованими виходячи із нижченаведеного.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

Згідно з п.3 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини, минуло п`ять років.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, минуло три роки.

Санкцією ч.2 ст.185 КК України передбачено покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на той самий строк.

Як слідує з матеріалів провадження інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, остання вчинила 19 жовтня 2017 року, тобто більше 5 років тому.

Отже, на момент розгляду судом кримінального провадження щодо ОСОБА_8 передбачений законом строк давності притягнення її до кримінальної відповідальності за це кримінальне правопорушення закінчився.

Зважаючи на це, в судовому засіданні захисник звернулась до суду з клопотанням про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Обвинувачена ОСОБА_8 підтримала клопотання та надала свою згоду на звільнення у зв`язку із закінченням строків давності, що відповідає технічному запису судового засідання.

Відповідно до ч.3 ст.285 КПК України підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Перевіркою журналу судового засідання суду першої інстанції від 07 грудня 2022 року та технічного запису до нього встановлено, що заслухавши клопотання захисника про звільнення обвинуваченої від відповідальності, судом декілька разів було з`ясовано позицію самої обвинуваченої, яка чітко вказала на безумовне підтримання клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, передбачених ст. 49 КК України, а також отже суд переконався у правильності розуміння наслідків учасниками провадження, зокрема і самою ОСОБА_8 .

Таким чином, із матеріалів провадження вбачається, що згода обвинуваченої ОСОБА_8 на звільнення від кримінальної відповідності ґрунтувалась на повному усвідомленні та правильному розумінні юридичних наслідків прийняття судом такого рішення. А тому твердження апелянта в апеляційній скарзі про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону внаслідок не роз`яснення судом наслідків звільнення від кримінальної відповідальності колегія суддів вважає безпідставними.

Правилами ч.3 ст.288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Дотримуючись вимог, передбачених статтями 284, 286 КПК України, суд першої інстанції розглянув вищезазначене клопотання захисника, обґрунтовано звільнив обвинувачену ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності та закрив кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

При цьому, суд відповідно до ст.372 КПК України зазначив в ухвалі правову кваліфікацію кримінального правопорушення, яке інкримінувалося ОСОБА_8 , суть питання, що вирішується ухвалою, встановлені судом обставини щодо наявності передбачених законом підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності, а також мотиви, з яких суд виходив при постановленні свого рішення.

Разом з цим, колегія суддів наголошує, що в матеріалах справи відсутні будь-які дані з приводу ухилення ОСОБА_8 від досудового розслідування та суду у даному кримінальному провадженні, а також вчинення останньою нового кримінального правопорушення, що засвідчує безперервність перебігу строків давності за ст.49 КК України, що було також предметом перевірки місцевого суду.

Правильність звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст.49 КК Україниузгоджується із висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеного у постанові ЄУ № 328/1109/19 (провадження 51-5464кмо20) від 5 квітня 2021 року.

Таким чином, суд встановив усі обставини, необхідні для вирішення вказаного питання, і дійшов обґрунтованого висновку про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та закрив кримінальне провадження щодо неї.

Питання, яке порушено в апеляційній скарзі обвинуваченої щодо перерахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання відповідно до вимог ст.72 КК України може вирішуватись судом першої інстанції в порядку ст.537 КПК України під час виконання вироку, який набрав законної сили.

Отже, неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування судового рішення, у апеляційній скарзі обвинуваченої не наведено, а тому підстави для її задоволення відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2022 року про звільнення обвинуваченої ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.185 КК України на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України та закриття кримінального провадження залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення, а особою, яка утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4