Справа № 133/465/22
Ухвала

Іменем України

"21" грудня 2022 р. м. Калинівка

Калинівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000443 від 01 грудня 2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України,

за участю учасників провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

захисника: адвоката ОСОБА_5 ,

встановив:

В провадженні Калинівського районного суду Вінницької області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 03.12.2021 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався, в тому числі й ухвалами Калинівського районного суду Вінницької області, останній раз 09 листопада 2022 року строком на 60 днів, тобто до 07 січня 2023 року включно.

16 грудня 2022 року прокурор Козятинського відділу Хмільницької окружної прокуратури у Вінницькій області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, у якому просить продовжити обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави. В обґрунтуваннях посилається на те, що дотепер установлені в кримінальному провадженні ризики переховування обвинуваченого від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконного впливу на свідків і потерпілу; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення не зменшилися та запобіжники для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого у кримінальному провадженні наразі відсутні. На думку сторони обвинувачення, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам, а тому є необхідність у продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_3 .

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 подане клопотання підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити та заперечив проти задоволення усного клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_3 , його захисник ОСОБА_5 заперечили проти задоволення клопотання прокурора, заявили усне клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

При цьому, адвокат ОСОБА_5 зазначив, що обвинувачений ОСОБА_3 тривалий час утримується під вартою, клопотання прокурора про існування заявлених ризиків не підтверджені.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином шляхом направлення телефонограми, причин неявки не повідомила.

Розглянувши клопотання сторін кримінального провадження, заслухавши їх думки, суд дійшов таких висновків.

Згідно ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого, до спливу продовженого строку суд зобовязаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Крім того, у своїй постанові від 23.06.2020 (справа №522/20634/19) Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду зазначив, що відповідно до положень ст. 331 КПК України суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого і в той же час таке право у кількості використання сторонами кримінального провадження процесуальним законом не обмежено.

Приписами ст. 177 КПК України встановлено, що підставою як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин, а продовження строку тримання під вартою в певній справі може бути виправданим лише тоді, коли наявні конкретні ознаки того, що вимога громадських інтересів важить більше - попри презумпцію невинуватості, - ніж правило поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Разом з тим, суд зауважує, що оцінка обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення судом здійснюватиметься після закінчення судового розгляду під час ухвалення вироку. Стадія судового слідства наразі триває.

Перевіряючи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, суд зазначає, що ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. Так, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

З огляду на те, що завершити розгляд кримінального провадження судом до спливу строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 встановленого ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 09.11.2022, а саме, до 07.01.2023 є неможливим, ризики, передбачені ст.177 КПК України, що стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, на думку суду, враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість кримінальних правопорушень, в скоєнні яких він обвинувачується, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

Суд бере до уваги стадію даного судового провадження, в межах якого обвинувачений, та всі свідки на даний час судом не допитані, відтак докази, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, судом не досліджувалися. В разі переховування обвинуваченого від суду, ризик якого залишається високим, стане неможливим подальше судове провадження та реалізація принципу змагальності сторін під час судового розгляду, що також зумовлює застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого.

Також суд враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, зокрема, що обвинувачений може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілу та свідків.

При цьому, суд вважає слушними доводи захисника ОСОБА_5 про те, що прокурором не доведено наявність вказаних в обґрунтування клопотання ризиків, як-то: знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд дійшов висновку про доцільність задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого.

У заявленому усному клопотанні захисника ОСОБА_5 , підтриманого обвинуваченим ОСОБА_3 про зміну запобіжного з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт слід відмовити, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відпала, а ризики, які послужили підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зменшилися.

Стосовно доводів сторони захисту щодо зменшення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України у зв`язку з тривалим перебуванням ОСОБА_3 під вартою суд вважає, що тривалість судового провадження, яке до того ж весь час здійснюється в умовах воєнного стану, та тривалість перебування ОСОБА_3 під вартою не виходять за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява № 28969/04 від 16.05.2013), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».

Суд також зазначає, що тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010 ЄСПЛ зазначив, що «органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує». (п. 36 рішення).

При цьому, суд враховує не лише тяжкість обвинувачення, а й тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_3 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, одне з яких за класифікацією ст. 12 КК України віднесене до категорії тяжких злочинів.

Таким чином, для зміни запобіжного заходу за клопотанням сторони захисту, останньою не доведено те, що обставини, наведені у ст. 194 КПК України, та які враховувались судом при застосуванні запобіжного заходу, зникли або ж суттєво зменшилась їх вага.

Враховуючи особу обвинуваченого, обставини кримінальних правопорушень, наявні ризики, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства відповідно до п.1 ч. 4 ст.183КПК України суд, застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, не визначає розмір застави.

Керуючись ст.ст.177,178,183,199,331,369,370,392 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.121, ч. 1 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України, терміном на 60 (шістдесят) днів, до 18 лютого 2023 року включно без визначення розміру застави.

Усне клопотання ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт залишити без задоволення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору, потерпілій та уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду може бути оскаржена в частині продовження строків тримання під вартою в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Вінницького апеляційного суду, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 23.12.2022.

Суддя ОСОБА_1