Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/4378/22
Провадження № 1-кп/553/1183/2022
У Х В А Л А
Іменем України

31.10.2022м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про повернення обинувального акту прокурору, клопотання прокурора про продовження заходів забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у рамках кримінального провадження № 0000851 від 21.07.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року з Слобідської окружної прокуратури м. Харкова надійшло кримінальне провадження № № 0000851 від 21.07.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України .

В підготовчому судовому засіданнні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , надала клопотання про провернення прокурору обвинувального акту у даному кримінальному провадженні, в зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України у даному кримінальному провадженні, з підстав , що у обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_4 овбинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, перебаченого ч.2 ст. 307 КК України, у І епізоді вчинення протиправного діяння, у ньому міститься 2 (дві) дати подій, а саме 21.07.2022 року, а також міститься дві дати подій, а саме 21.07.2022 року, а також 18.07.2022 року (дата, що передує внесенню до ЄРДР), що на думку сторони захисту є незрозумілим щодо часу вчинення кримінального правопорушення. На думку сторони захисту, момент вчинення злочину є невизначеним, що у подальшому позбавить суд можливості роз`яснити суть обвинувачення. Крім того, обвинувальний акт не містить обгрунтування того, чим саме підтверджена мета збуту психотропних речовини у двох полімерних пакетів 21.07.2022 року, оскільки з огляду на документи, що надані слідчому - ОСОБА_4 є наркоманом зі "стажем" та неодноразово лікувався, востаннє не зміг закінчити терапію через початок воєнних дій. Також ОСОБА_4 зазначає, що придбавав наркотичну речовину для власного вжитку, кількість (2 пакети загальною вагою 1,0211 грнам). Наявність речовини ніяк не свідчить про мету її збуту. Події ж 18.07.2022 року та 21.07.2022 року мають значну відстань у часі та передують внесенню до ЄРДР, не співпадають з датою затримання. Крім того, навіть згортки є різними за виглядом пакування, що також свідчить про нетиповість дій.

Наведені обставини захисник обвинуваченого вважала вагомими і такими, що є безумною підставою для повернення прокурору обвинувального акту.

В судовому засіанні обвинуввачений підтримав клопотання захисника.

Вислухавши думку прокурора, який заперечував проти вказаного клопотання в зв`язку з його безпідставністю, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про необгрунтованість вказаного клопотання.
Частиною 4 ст.110 КПК України передбачено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.
Згідно ч.ч.1,2 статті 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема, якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим. Обвинувальний акт має містити такі відомості:
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;
8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
9) дату та місце його складення та затвердження.
Обвинувальний акт та додатки до нього повинні відповідати вимогам, передбаченим ст. 109, 291 КПК України.
Згідно з зазначеною нормою закону обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників:
1)фактичних обставин кримінального правопорушення;
2)правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»);
3) формулювання обвинувачення.
При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Захисник обвинуваченого в судовому засіданні не змогла довести суттєвість та безповоротність і незмінність недоліків обвинувального акту, котрі не можуть бути усунені прокурором в ході судового розгляду. Більше того, підстави для повернення даного обвинувального акту відносяться до обставин кримінального правопорушення котрі підлягають встановленню в ході з`ясування під час судовоого розгляду, а тому не можуть бути приняті судом до уваги саме на стадії підготовчого провадження.
Таким чином, з огляду на наведені вище норми закону, якими визначено вимоги до змісту та форми обвинувального акту та обов`язковість складників, які повинні бути в ньому відображені, які носять виключний характер та тлумаченню учасниками судового процесу не підлягають, що вказує про надуманість підстав для повернення обвинувального акту прокурору, з підстав зазначених захисником у своєму клопотанні.
Вказане свідчить про те, що клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акта прокурору, в зв`язку з невідповідністю вимог КПК України є безпідставним та задоволенню не підлягає.

В підготовчому судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження заходу забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , в якому вказував про те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України , тобто в період часу з 18.07.2022 року по 21.07.2022 року, діючи умисно, протиправно, з єдиним злочинним умислом, направленим на незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, з корисливих мотивів, незаконно зберігав з метою подальшого збуту особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонений - PVP, загальною масою 3,0377 грам.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, тобто незаконному зберіганні без мети збуту особливо небезпечних психотропних речовин.

Прокурором у клопотання вказувалось про те, що зібрані докази вказують на обгрунтованість підозри та вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, та на даний час існують ризики , передбачених ст. 177 КПК України, які є підставою для продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Існує ризик, що обвинувачений може вчинити спробу переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності, оскільки останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, який відповідно до ч.4 ст. 12 КК України є тяжким злочином, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8 років. ОСОБА_6 розуміючи тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі до восьми років, у разі визнання його винним та винесення йому обвинувачльного вироку, а також враховуючи його позицію щодо інкримінованого йому правопорушення, а саме вину він не визнав, що хоча і є його правом на захист, однак свідчить про небажання останнього нести відповідальність за злочин, у скоєннні якоого він обвинувачується , вбачається ризик того, що він може вчинити спробу переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності.

Прокурором вказувалось про те, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провдаженні , в тому числі шляхом здійснення погроз та умовлянь змінити свідчення - у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів, з метою зміни або спотворення їх показань на стадії досудового розслідування, які, відповідно до положень ст. 95 КПК України, сприймаються лише під час судового засідання, що вказує про існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжувати злочинну діяльність, оскільки останній ніде не працевлаштований, відсутні законні джерела для існування. ОСОБА_4 .. У обвинуваченого відсутні законні джерела для існування, він обвинувачується у вчиненні корисливого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, що вказує про те, що єдиним його доходом був дохід від злочинної діяльності, що підтверджує наявність ризику вчинення ним кримінального правпорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому він обвинувачується.

Зважаючи вказані вище обставини, вважав за доцільне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків.

Відповідно до статті 331 ч.ч. 1, 3 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечував. При цьому, захисник зазначив, наведені прокурором ризики визначені ст. 177 КПК України не є доведеними конкретними фактами та обставинами. При цьому, прохав обрати альтернативний захід забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого у вигляді особистого зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, дійшов до таких висновків.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, на які посилається прокурор, суд констатує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинятися з високим ступенем ймовірності.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що встановлений раніше ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України наразі не зменшився та продовжує існувати з високою ймовірністю.

З огляду на ст.178 КПК України, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Під час розгляду питання про продовження запобіжного заходу судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам. Проте, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться стороною захисту на їх користь, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень у справі.

Прокурором в судовому засіданні доведено, що ризики встановлені під час застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати, та що інший, більш м`який запобіжний захід, є недостатнім для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України, та не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обгрунтованість клопотання прокурора та продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобоового домашнього арешту, що в свою чергу спростовують твердження сторони захисту щодо доцільності запобіжного заходу цілодобовоого домашнього арешту на більш м`який у вигляді особистого зобов`язання.

Керуючись ст.ст.110, 177, 183, 197, 291, 314, 331, 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про повернення прокурору обинувального акту у кримінальному провадженні № 0000851 від 21.07.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України - відмовити за безпідставністю.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді цілодобового домашнього арешту продовжити, на 60 днів, починаючи з 31 жовтня 2022 року по 29 грудня 2022 року.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 настуні обов`язки:

1) прибувати до слідчого СВ ВП №1 ХРУП №1 ГУ НП в Харківській області, прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова та до суду за першою вимогою;

2) цілодобово не залишати житло за адресою АДРЕСА_1 , без дозволу слідчоого, прокурора або суду;

3) не виїжджати за межі міста Харкова та Харківської обаслті без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

4) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1