Справа № 638/4714/22
Провадження № 1-в/638/398/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді за участю: прокурора секретаря судового засідання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

ВСТАНОВИВ:

25 серпня 2022 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В судове засідання засуджений не з`явився, до суду надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення.

Дослідивши матеріали особової справи засудженого, клопотання про умовно-дострокове звільнення, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 з наступних підстав.

Вироком Чутівського районного суду Полтавської області від 15 листопада 2018 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України та на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю вироків до покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 19 січня 2018 року та остаточно призначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 - 15 листопада 2018 року, кінець строку відбування покарання - 15 травня 2024 року.

Під час тримання в ДУ «Полтавська УВП (№23)» вимоги тримання порушував, адміністрацією установи не заохочувався, до праці не залучався.

З 17 січня 2019 року засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№ 25)».

Відповідно до характеристики на засудженого, затвердженої начальником ДУ «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» ОСОБА_5 від 20 липня 2022 року, засуджений характеризується посередньо, за час відбування покарання допускав порушення умов режиму, у відношенні до представників адміністрації бувають випадки нетактовної поведінки.

Згідно з довідкою головного бухгалтера начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ОСОБА_6 засуджений ОСОБА_4 виводився на оплачувані роботи та працював на посаді «підсобний робітник» у листопаді 2020 року, січні, лютому, березні, квітні, червні 2021 року.

В матеріалах справи містяться пояснювальні записки засудженого ОСОБА_4 та рапорти уповноважених осіб ДУ «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» від 24 серпня 2022 року, 31 серпня 2022 року, 24 вересня 2022 року, відповідно до яких засуджений періодично порушує порядок відбування покарання.

Відповідно до ч.1, ч.2ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістомст.81 КК Україниє правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і замінуне відбутої частини покарання більш м`яким» (далі Постанова ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 року), умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

На даний час ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Чутівського районного суду Полтавської області від 15 листопада 2018 року за вчинення злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

Пунктом 2 Постанови ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанова ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 року суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Досліджені судом матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Чутівського районного суду Полтавської області від 15 листопада 2018 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та вважає клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання передчасним та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.537,539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1