ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 671/319/21

Провадження № 11-кп/4820/191/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому у режимі відеоконференції кримінальне провадження № 000494, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.10.2020, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2022 року про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених пунктами 6, 12 частини 2 статті 115, частиною 4 статті 187 КК України, та

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

У провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області перебуває кримінальне провадження № 000494, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.10.2020, за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених пунктами 6, 12 частиною 2 статті 115, частиною 4 статті 187 КК України.

За клопотанням прокурора від 12 грудня 2022 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 13 лютого 2023 року включно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Обвинувачений ОСОБА_6 у поданій апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду та змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт. Вважає, що прокурор не довів його вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів та надає суду недостовірні відомості щодо його обвинувачення.

Наголошує, що свідчення, які він давав 13 жовтня 2020 року під час його затримання, є недопустимими, оскільки отримані незаконним шляхом, бо працівники поліції його били та змусили надавати такі свідчення. Окрім того, йому під час затримання не роз`яснювалися його права та обов`язки у рамках статті 42 КПК України.

На думку ОСОБА_6 , свідчення свідка ОСОБА_9 , які остання надала у відділку поліції та під час слідчого експерименту 13 жовтня 2020 року, та які прокурор використовує для формування обвинувачення та мотивування необхідності продовження строків тримання його під вартою, є неправдивими.

Вважає, що прокурор не довів ризики, передбачені статтею 177 КПК України, зокрема те, що він може переховуватися від суду, знищити, сховати чи спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, чинити тиск на потерпілу, свідків з метою зміни їх свідчень на його користь.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційні вимоги, просили оскаржувану ухвалу суду скасувати, змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Прокурор в судовому засіданні просила залишити ухвалу суду без змін, вважала доцільним продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , оскільки інші запобіжні заходу, на її думку, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, який обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, раніше судимий, не працював.

Заслухавши суддю-доповідача, сторону захисту, думку прокурора, яка не визнала вимоги апеляційної скарги, вважала ухвалу суду першої інстанції від 14 грудня 2022 року законною і обґрунтованою, апеляційну скаргу обвинуваченого просила залишити без задоволення, перевіривши надані матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Прокурор 12 грудня 2022 року звернувся до суду з клопотаннями про продовження строків тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2022року клопотання прокурора задоволено та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 13 лютого 2023 року включно.

Обвинувачений ОСОБА_6 оскаржує зазначену ухвалу суду, бо вважає, що прокурор не довів наявність його вини у цьому кримінальному провадженні, формує обвинувачення ОСОБА_6 з неправдивих свідчень свідків та просить продовжити тримання під вартою обвинуваченому на підставі недоведених ризиків.

Відповідно до статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною 5 статті 176 цього Кодексу.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Ухвалюючи рішення за клопотанням прокурора щодо продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував тяжкість покарання (виключно позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі), що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні особливо тяжких злочинів, які йому інкримінуються; суд взяв до уваги високий ступінь суспільної небезпеки злочинів, у яких обвинувачується ОСОБА_6 , внаслідок яких було позбавлено людини життя, а також факт притягнення обвинуваченого раніше до кримінальної відповідальності.

Тож, суд першої інстанції дійшов висновку, що продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 КПК України, розгляд справи не завершений, тому застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сприятиме запобіганню спробам ОСОБА_6 переховуватися від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, впливати на потерпілу та свідків, з метою зміни їх показань на користь обвинуваченого.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 суд першої інстанції в повній мірі обґрунтував своє рішення щодо необхідності продовження застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, враховуючи також і практику Європейського суду з прав людини.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Згідно з положеннями статей 194, 199 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій статті 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених пунктами 6, 12 частини 2 статті 115, частиною 4 статті 187 КК України, разом із зібраними у кримінальному провадженні доказами переданий до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, судове провадження триває та доведеність або не доведеність його вини буде встановлюватися вироком суду.

До того ж, запобіжний захід є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому. Стороною обвинувачення такі ризики доведені, які в сукупності з обґрунтованим обвинуваченням у вчиненні особливо тяжких злочинів, стали підставою для продовження строку дії запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що відповідає характеру суспільного інтересу в даному випадку.

Відповідно до частини 2 статті 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до частини 5 статті 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеними ризики, які дають достатні підстави для суду вважати, що обвинувачений може перешкоджати встановленню істини у справі та переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, і суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків.

Колегія суддів також враховує, що ОСОБА_6 постійного джерела доходу не має, до затримання офіційно не працював, раніше судимий за частиною 2 статті 121 КК України, після відбуття покарання на шлях виправлення не став, обвинувачується у вчиненні інкримінованого йому у цьому кримінальному проваджені злочину у стані алкогольного сп`яніння, і тому існує велика ймовірність того, що обвинувачений при обранні менш суворого запобіжного заходу замість тримання під вартою може також вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватися від суду чи впливати на потерпілу та свідків.

Відтак, досі продовжують існувати обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні, наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК України не зменшилися, у матеріалах кримінального провадження відсутні дані про те, що обвинувачений не може утримуватися в умовах слідчого ізолятора або з`явились якісь нові обставини, що свідчать про необхідність зміни запобіжного заходу.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 і виключити ризики, пов`язані зі звільненням його з-під варти.

Щодо доводів обвинуваченого, що прокурор формує обвинувачення на недостовірних свідченнях свідка ОСОБА_9 , наголошує, що його права неодноразово порушувалися під час затримання, допитів, проведення слідчого експерименту та повідомлення про підозру, то колегія суддів зазначає, що обґрунтованість обвинувачення не є предметом апеляційного перегляду ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

З урахуванням наданих матеріалів справи і встановленого в ході апеляційного розгляду, колегія суддів вважає правильним висновок суду щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 13 лютого 2023 року включно. Обмеження права обвинуваченого на свободу у цьому випадку є виправданим і необхідним через неможливість у жодний інший спосіб запобігти його втечі та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали у цьому провадженні колегією суддів не встановлено. Отже, апеляційні вимоги обвинуваченого є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2022 року щодо продовження строку тримання під вартою до 13 лютого 2023 року включно стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених пунктами 6, 12 частини 2 статті 115, частиною 4 статті 187 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3