Справа № 357/7030/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.04.2023 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 міста Біла Церква, Київської області, об`єднане кримінальне провадження за № 0000937 від 07.05.2021 та кримінальне провадження за № 0002114 від 09.09.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сорокотяги Білоцерківського району, Київської області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, не працевлаштованого, неодруженого, на утриманні маючого малолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 та ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області: ОСОБА_5 ,

захисник - адвокат: ОСОБА_6 ,

обвинувачений: ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Судом визнано доведеним, що 06.05.2021 приблизно о 20.30 год. ОСОБА_3 керуючи технічно справним транспортним засобом «TOYOTA CAMRY» державний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись на нерегульованому перехресті по вул. Таращанська від с. Шкарівка (головна дорога) у напрямку до вул. Вернадського (другорядна дорога) в м. Біла Церква, Київської області, в порушення вимог п. 1.3 Правил дорожнього руху України, де вказано: «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»; п. 1.5 Правил дорожнього руху України, де вказано: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган»; п. 2.10 (б, д, е) Правил дорожнього руху України, де вказано: «У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди»; п. 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху України, де вказано: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»; п. 8.9 Правил дорожнього руху України, де вказано: «Вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою: а) сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або рику, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки; б) увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу; в) гучномовного пристрою; г) спеціального табло, на якому зазначається вимога про зупинку транспортного засобу. Водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці, з дотриманням правил зупинки»; п. 10.1 Правил дорожнього руху України, де вказано: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; п. 10.5 Правил дорожнього руху України, де вказано: «Поворот необхідно виконувати так, щоб при виїзді з перехрещення проїзних частини транспортний засіб не опинився на смузі зустрічного руху, а у разі повороту праворуч слід рухатися ближче до правого краю проїзної частини…»; п. 12.1 Правил дорожнього руху України, де вказано: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»; п. 12.3 Правил дорожнього руху України, де вказано: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкод, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»; п. 12.4 Правил дорожнього руху України, де вказано: «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.»; п. 13.3 Правил дорожнього руху України, де вказано: «Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху»; п. 18.1 Правил дорожнього руху України, де вказано: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»; п. 18.4 Правил дорожнього руху України, де вказано: «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», не виконав вимогу про зупинку транспортного засобу, що належним чином подавалася поліцейськими за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного та спеціального звукового сигналу, продовжив рух, своїми подальшими діями створював небезпеку для руху, загрожував життю та здоров`ю громадян, під час керування автомобілем не вірно оцінював дорожню обстановку, проявляв неуважність, створював своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, перевищив дозволену в населеному пункті швидкість руху керованого ним транспортного засобу, рухався в місті зі швидкістю приблизно 80 км/год., при цьому під час випередження та зустрічного роз`їзду не дотримувався безпечного інтервалу та продовжував створювати небезпеку для дорожнього руху, при виконанні маневру правого повороту з вул. Таращанська на вул. Вернадського в м. Біла Церква, Київської області при виїзді з перехрещення проїзних частин опинився на смузі зустрічного для нього напрямку руху, де допустив зіткнення передньою лівою частиною кузова в задню ліву частину кузова зустрічного автомобіля «Mercedes-Benz B200» державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , яка рухаючись відповідно до всіх вимог ПДР України по проїзній частині вул. Вернадського в напрямку до вул. Таращанська м. Біла Церква, по своїй смузі руху, зупинилася перед перехрещенням вказаних проїзних частин та мала перевагу в русі, при цьому автомобіль «Toyota Camry» державний номерний знак НОМЕР_1 після зіткнення, по-інерції, продовжив некерований рух, виїхав на лівий по ходу його руху тротуар, де допустив наїзд на металевий стовпчик із закріпленими на ньому дорожніми знаками та наїзд на неповнолітнього пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який стояв на вказаному тротуарі вул. Вернадського м. Біла Церква, Київської області, після чого вказаний транспортний засіб зупинився. Після скоєння вказаної ДТП водій ОСОБА_3 в порушення вимог ПДР України пішки залишив місце скоєння ДТП та зник у напрямку до річки Рось.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди неповнолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав тілесні ушкодження у вигляді рани на правій гомілці, перелом правої великої гомілкової кістки в нижній третині діафіза та нижнього метаепіфіза, перелом правої малої гомілкової кістки в нижній третині діафіза. Відкритий перелом діафіза правої великої гомілкової кістки відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які згідно з пунктами 2.1.2 та 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу МОЗ № 6 від 17.01.1995, є небезпечними для життя. Перелом правої малої гомілкової кістки відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так, як для повного його зрощення необхідно тривалий строк - більш ніж три тижні.

Порушення водієм ОСОБА_3 вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками у виді спричинення потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, що настали.

Крім цього 08.09.2021 приблизно о 19 години 50 хвилин ОСОБА_9 перебував неподалік магазину по вул. Центральна, 1 в с. Сорокотяги, Білоцерківського району, Київської області, де в цей час проїжджав ОСОБА_3 на транспортному засобі марки «TOYOTA CAMRY» державний номерний знак НОМЕР_3 , який зареєстрований за ОСОБА_10 .

Після того, як ОСОБА_3 побачивши ОСОБА_9 , з яким має тривалий час неприязні стосунки, вирішив зупинитися для помсти ОСОБА_9 шляхом заподіяння шкоди життю та здоров`ю останнього і у ОСОБА_3 виник умисел на вбивство ОСОБА_9 .

Так, ОСОБА_3 з метою реалізації свого злочинного умислу направленого на позбавлення життя ОСОБА_9 , дістав та привів у бойову готовність пристрій для відстрілу гумових куль ПМР, № НОМЕР_4 , споряджений набоями несмертельної дії, шляхом знімання з запобіжника та досилання патрона в патронник.

В подальшому ОСОБА_3 , знаходячись обличчям до ОСОБА_9 на відстані приблизно трьох метрів, висловив погрози фізичної розправи щодо ОСОБА_9 та діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_9 , здійснив три прицільних постріли в напрямку ОСОБА_9 в ліву ногу, пахову область та шию. ОСОБА_9 з метою захисту вирішив роззброїти ОСОБА_3 та направився в його сторону. Підійшовши до ОСОБА_3 між ними сталася штовханина, під час якої останні разом впали на землю. Перебуваючи на землі ОСОБА_3 продовжуючи свій злочинний умисел на позбавлення життя ОСОБА_9 , здійснив один постріл у напрямку голови останнього, однак промахнувся, у зв`язку з чим, доводячи свій злочинний умисел до кінця, завдав один удар рукояткою пістолета ОСОБА_9 в скроневу ділянку зліва, від чого останній втратив свідомість.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді перелому суглобового відростка нижньої щелепи ліворуч зі зміщенням уламків, рани скуло-темпоральної ділянки зліва, гематоми скроневої ділянки ліворуч, субарахноїдальний крововилив, забій тканини головного мозку скроневої ділянки зліва, судбуральної гідроми зліва, рани на шиї зліва з наявністю стороннього тіла, рани на надлонній ділянці з наявністю чужорідного тіла, рани на лівій гомілці, що в сукупності відноситься до легких тілесних ушкоджень, окрім перелому нижньої щелепи, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Отже, ОСОБА_3 будучи впевненим, що довів свій злочинний умисел до кінця, з місця вчинення кримінального правопорушення зник на автомобілі «TOYOTA CAMRY» державний номерний знак НОМЕР_3 .

В подальшому ОСОБА_9 була надана своєчасна кваліфікована медична допомога, внаслідок чого настання наслідків у вигляді смерті ОСОБА_9 були відвернені.

Таким чином, ОСОБА_3 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України, а саме за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, а також за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, а саме за закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство), але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням показань обвинуваченого ОСОБА_3 , який будучи допитаним в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч. 2 ст. 286 КК України, визнав у повному обсязі, заявлений цивільний позов визнав у повному обсязі, який в добровільному порядку відшкодував під час судового розгляду та показав, що 06.05.2021 приблизно о 20.30 год. керуючи технічно справним транспортним засобом «TOYOTA CAMRY» державний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Таращанська від с. Шкарівка, по головній дорозі у напрямку до вул. Вернадського в м. Біла Церква, Київської області, не впорався з керуванням та зіткнувся з транспортним засобом «Mercedes-Benz B200» від вказаного зіткнення, а саме удару, транспортний засіб «TOYOTA CAMRY» державний номерний знак НОМЕР_1 по-інерції наїхав на стовпчик з дорожніми знаками, який впав на землю, а транспортний засіб «TOYOTA CAMRY» наїхав на нього. Таким чином вказаний стовпчик з дорожніми знаками при падінні защемив ногу неповнолітньому ОСОБА_8 , а також транспортний засіб «TOYOTA CAMRY» державний номерний знак НОМЕР_1 наїхав на неповнолітнього ОСОБА_8 , який був зажатий під стовпчиком транспортним засобом під керуванням ОСОБА_3 . Однак, останній не бачив, що під транспортним засобом після ДТП залишився потерпілий, а саме неповнолітній ОСОБА_8 . Тому після ДТП ОСОБА_3 вийшов з транспортного засобу та залишив місце ДТП, оскільки злякався поліцію, яка його тривалий час примушувала зупинитись та рухалась за ним.

Транспортний засіб «TOYOTA CAMRY» державний номерний знак НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 80 км/год., отже ОСОБА_3 керував транспортним засобом з перевищенням дозволеного швидкісного режиму, у зв`язку з чим тікав від поліції, останні при цьому рухалися з синьо-червоним проблисковим маячком.

На запитання учасників судового провадження обвинувачений ОСОБА_3 наполягав, що 06.05.2021 під час скоєння ДТП в стані алкогольного сп`яніння не перебував. З місця вчинення ДТП ОСОБА_3 зник, оскільки злякався самосуду над ним, оскільки він збив людину.

Всі порушені пункти Правил дорожнього руху, які зазначені в обвинувальному акті стороною обвинувачення, ОСОБА_3 визнає в повному обсязі.

Матеріальну шкоду неповнолітньому потерпілому ОСОБА_8 , 04.07.2004 обвинувачений ОСОБА_3 відшкодував у повному обсязі під час розгляду об`єднаного кримінального провадження в суді.

Крім цього, щодо своєї вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, ОСОБА_3 вину не визнав у повному обсязі, однак потерпілому ОСОБА_9 повністю відшкодував матеріальні та моральні збитки, завдані внаслідок його дій та показав, що 08.09.2021 приблизно у період з 18.00 год. по 19.00 год. разом зі своїм малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на транспортному засобі «TOYOTA CAMRY» державний номерний знак НОМЕР_3 , повертався з села Сорокотяги, Білоцерківського району додому в м. Біла Церква, Київської області та по дорозі зупинився біля продуктового магазину, який розташований по вул. Центральна, 1 в с. Сорокотяги, оскільки дитина попросила купити солодощів. Зупинивши транспортний засіб на відстані приблизно 15-20 метрів від магазину, ОСОБА_3 вийшов з транспортного засобу та попрямував до входу в магазин, де ліворуч від входу розташовані столи під навісом (наметом), де перебували мешканці села та вживали спиртні напої, серед яких був ОСОБА_9 . З собою на поясі в кобурі ОСОБА_3 зберігав та носив для самооборони пістолет з гумовими кулями. Проходячи повз столиків на вулиці ОСОБА_3 привітався зі всіма, хто відпочивав та збирався по сходинкам заходити у магазин, але його покликав ОСОБА_9 та ОСОБА_3 зупинився. Після чого ОСОБА_9 , який перебував у сильному алкогольному сп`янінні, підвівся з-за столу та почав підходити до ОСОБА_3 , який стояв біля сходин, зупинившись при цьому за 1 метр від останнього, задав запитання, чому ОСОБА_3 до них приїхав. Враховуючи, що між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 існує тривалий особистий конфлікт, пов`язаний з батьком останнього, який розлучився з матір`ю ОСОБА_3 та одружився на сестрі ОСОБА_9 . У відповідь ОСОБА_3 почав теж запитувати у ОСОБА_9 , що йому від нього треба, при цьому ОСОБА_3 сказав, що він не сам, а з дитиною та почав відходити від ОСОБА_9 . При цьому ОСОБА_9 нічого не відповідав та продовжував рухатися на ОСОБА_3 , який в свою чергу для самозахисту дістав пістолет з кобури та пригрозив, що відкриє вогонь, на що ОСОБА_9 виразився на адресу ОСОБА_3 нецензурною лайкою. Після чого ОСОБА_3 зняв запобіжник з пістолета та зробив два постріли в землю, де знаходився ОСОБА_9 , однак як потім стало відомо, одна куля з яких потрапила в ногу, а друга в пахову зону. При цьому пострілів попереджувальних у гору ОСОБА_3 не здійснював. Від отриманих поранень ОСОБА_9 став дуже агресивним та рухаючись в бік ОСОБА_3 з порожніми руками накинувся, обхвативши останнього за тулуб, в результаті чого останні разом впали на землю, та при падінні пролунав ще один постріл. На землі ОСОБА_9 перебував зверху на ОСОБА_3 та почав його душити руками за шию. При цьому ОСОБА_3 намагався вирватися з під ОСОБА_9 внаслідок чого останні боролися таким чином, що каталися по землі. Після чого ОСОБА_9 лівою рукою почав виривати з правої руки ОСОБА_3 пістолет, коли останній перебував на землі лежачи на спині, а ОСОБА_9 перебував на ОСОБА_3 , внаслідок чого пролунав біля вуха ОСОБА_9 постріл, при цьому пістолет залишався в руках ОСОБА_3 . Таким чином останній захищаючись від ОСОБА_9 зробив один постріл, який був вже третім від початку конфлікту, коли ОСОБА_3 пістолет тримав у правій руці, стволом вгору. При цьому ОСОБА_3 рукояткою пістолета намагався відштовхнути ОСОБА_9 з себе, у зв`язку з чим, рукоятка пістолету потрапила в обличчя, а саме біля лівого ока ОСОБА_9 , який від зазначеного удару дезорієнтувався і ОСОБА_3 відчув, що руки ОСОБА_9 розслабилися та ОСОБА_3 скинув з себе ОСОБА_9 та побіг до свого транспортного засобу, на якому зразу ж завіз дитину додому та зателефонував захиснику ОСОБА_11 , який повідомив по мобільному телефону, що його немає в місті і повернеться лише у понеділок та все вирішить. Після чого ОСОБА_3 зателефонував до своєї матері та все розповів їй, а потім вирішив викликати швидку для ОСОБА_9 .

На запитання учасників судового провадження ОСОБА_3 повідомив, що після конфлікту, свій транспортний засіб залишив у свого знайомого, але номерні знаки з нього не знімав та не змінював, хто змінив номерні знаки на його транспортному засобі, останньому не відомо.

Під час конфлікту з ОСОБА_9 всього ОСОБА_3 зробив чотири постріли зі свого пістолета, при цьому під час боротьби з ОСОБА_9 зі штанів ОСОБА_3 випала кобура, яка залишалась на місці конфлікту.

Також ОСОБА_3 наполягав, що впродовж всього досудового розслідування перебував на мобільному зв`язку зі слідчим та з`являвся на всі його виклики самостійно. Під час обшуку в режимі телефонної розмови слідчому розповідав, де лежить пістолет та набої до нього не дивлячись на те, що його не було вдома.

Матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_3 повністю відшкодував, всі витрати пов`язані з лікуванням сплатив, оскільки умислу на вбивство ОСОБА_9 у ОСОБА_3 не було.

Обвинувачений ОСОБА_3 наполягав, що вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України не визнає в повному обсязі.

При цьому обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні на запитання учасників судового провадження зазначив, що розуміє, що саме внаслідок його дій завдано потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження, а також від його ж дій неповнолітньому потерпілому ОСОБА_8 завдані тілесні ушкодження, який стояв на тротуарі біля пішохідного переходу по вул. Вернадського в м. Біла Церква, Київської області.

Крім цього на запитання захисника обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що ОСОБА_9 перебував біля магазину під навісом та вживав спиртні напої, коли ОСОБА_3 підійшов до магазину, останній не мав наміру вчиняти сварку з ОСОБА_9 . Пістолет ОСОБА_3 демонстрував ОСОБА_9 виключно, щоб заспокоїти останнього та припинити образи на свою адресу. Після того, як ОСОБА_3 зробив два постріли біля магазину в бік ніг ОСОБА_9 , обвинуваченому не було відомо, що він влучив потерпілому в ноги, але після двох пострілів ОСОБА_9 став ще більш агресивним. Внаслідок чого ОСОБА_9 накинувся на ОСОБА_3 та останні разом впали на землю, та в цей час пролунав ще один постріл, який був не умисним, а необережним та неприцільним. На місці конфлікту ОСОБА_3 не намагався надати ОСОБА_9 першу невідкладну медичну допомогу, оскільки залишив ОСОБА_9 у свідомості та разом з великою кількістю людей.

ОСОБА_9 накинувся на ОСОБА_3 та за праве плече звалив останнього, після чого перебуваючи на землі над ОСОБА_3 , руками охватив шию останнього та почав здавлювати їх на шиї ОСОБА_3 . Під час боротьби на землі ОСОБА_9 також правою ногою затиснув ліву руку ОСОБА_3 та своїм правим передпліччям ОСОБА_9 тиснув на шию ОСОБА_3 , а лівою рукою виривав з рук пістолет, у результаті ОСОБА_9 своїми пальцями зачепився за спусковий гачок пістолету, у зв`язку з чим ОСОБА_3 не контролював свій пістолет, в результаті чого пролунав постріл. Під час перебування ОСОБА_3 на землі, на спині, останній намагався вирватися з під ОСОБА_9 при цьому вирвавши руку, в якій знаходився пістолет, рукояткою якого наніс один удар ОСОБА_9 в область щелепи. Обвинувачений ОСОБА_3 наполягав, що третій постріл він умисно не здійснював, постріл пролунав самостійно, випадково. Наміру позбавити життя ОСОБА_9 у ОСОБА_3 не було.

На теперішній час ОСОБА_3 примирився з ОСОБА_9 , матеріальну та моральну шкоду відшкодував у повному обсязі. В судовому засіданні ОСОБА_3 висловив шкоду щодо всіх подій, які викладені в обвинувальному акті.

Крім цього внаслідок конфлікту з ОСОБА_9 , обвинувачений також звертався за медичною допомогою.

Суд указані показання обвинуваченого сприймає як такі що заслуговують на увагу, однак не беззаперечні за своєю суттю в цілому, у розрізі такого.

Допитаний в судовому засіданні у відповідності до вимог, передбачених ст. 354 КПК України неповнолітній потерпілий ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у присутності законного представника - батька ОСОБА_12 показав, що з обвинуваченим ОСОБА_3 знайомим не був, відносин не підтримує.

06.05.2021 приблизно о 21.00 год. ОСОБА_8 рухався пішки по вул. Вернадського в м. Біла Церква, Київської області, в бік алеї, тротуар по якому рухався неповнолітній потерпілий був без штучного освітлення. При цьому, ОСОБА_8 для пропуску транспортних засобів зупинився на тротуарі біля пішохідного переходу для перетину автодороги та почув звук гальмування шин. Повернувшись ліворуч ОСОБА_8 побачив зіткнення транспортних засобів марки «Mercedes-Benz B200» та марки «Toyota Camry». Після зіткнення, транспортний засіб марки «Toyota Camry» по-інерції, продовжив некерований свій рух, у результаті чого виїхав на тротуар, де перебував саме він та допустив наїзд на металевий стовпчик із закріпленими на ньому дорожніми знаками та наїзд на нього, після чого вказаний транспортний засіб зупинився. Після здійснення наїзду водій транспортного засобу марки «Toyota Camry», як потім стало відомо ОСОБА_3 з місця наїзду зник. Обвинувачений ОСОБА_3 залишаючи свій транспортний засіб після ДТП бачив, що під машиною залишилась людина, однак при цьому ОСОБА_3 не намагався надати першу медичну допомогу або викликати швидку медичну допомогу потерпілому. Після ДТП до транспортного засобу марки «Toyota Camry» через декілька хвилин під`їхав транспортний засіб працівників поліції, які почали намагатися витягнути ОСОБА_8 з під транспортного засобу марки «Toyota Camry», піднявши спочатку з його правої ноги дорожній знак. Після чого працівники поліції викликали швидку допомогу, яка через п`ять хвилин приїхала на місце ДТП та госпіталізувала потерпілого у лікарню, де останньому провели декілька операцій.

На запитання учасників судового провадження ОСОБА_8 зазначив, що ДТП за участю двох транспортних засобів марки «Mercedes-Benz B200» та марки «Toyota Camry» відбулось за адресою: вул. Таращанська, 155 в м. Біла Церква, Київської області, при цьому водій транспортного засобу «Toyota Camry» рухався на великої швидкості з напрямку с. Шкарівки та при здійсненні повороту в`їхав у задню частину транспортного засобу «Mercedes-Benz B200», водій, якого повертав направо, виїжджаючи з житлового масиву. Після зіткнення транспортний засіб «Toyota Camry» по інерції продовжив рух по тротуару, де прохожі всі розбіглися, а ОСОБА_8 опинився біля стовпчику з дорожнім знаком, на який наїхав транспортний засіб та здійснив наїзд і на потерпілого, при цьому ОСОБА_8 був збитий з ніг транспортним засобом на живіт та ногами на половину знаходився під машиною в районі радіатору транспортного засобу. Стовпчик з дорожніми знаками також прижимав і ліву ногу ОСОБА_8 , при цьому останній свідомість не втрачав.

У лікарню ОСОБА_3 жодного разу не приходив, вибачення не просив, шкоду відшкодував тільки після того, як справа була в суді об`єднана з іншою його справою.

Претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_3 неповнолітній потерпілий не має. Однак після дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 06.05.2021 потерпілий ОСОБА_8 постійно лікується, систематично останньому проводять операції на правій нозі, потерпілий так і не зміг повернутися до свого звичайного способу життя, який мав до ДТП. Отже, в результаті ДТП неповнолітньому потерпілому ОСОБА_8 були завдані незворотні наслідки для здоров`я, потерпілий постійно відчуває біль в правій нозі та перебуває на знеболювальних таблетках.

Пробачення, яке обвинувачений ОСОБА_3 висловив у судовому засіданні на вимогу свого захисника ОСОБА_11 , неповнолітній потерпілий ОСОБА_8 не приймає та не пробачає обвинуваченого, але не заперечує проти призначення покарання обвинуваченому не пов`язаного з позбавленням волі.

Допитаний в судовому засіданні у відповідності до вимог положень ст. 353 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, потерпілий ОСОБА_9 показав, що зі ОСОБА_3 знайомий тривалий час, вони обидва з одного села, а також батько ОСОБА_3 на теперішній час одружений на сестрі потерпілого. Відношення між ними натягнуті, навіть рік тому, між потерпілим та ОСОБА_3 була сутичка, яка переросла у невелику бійку, в результаті якої у останнього була зламана нога, після якої останні тривалий час не бачилися.

Так, 08.09.2021 приблизно о 18.00 год., коли на вулиці було ще світло, ОСОБА_9 перебував біля продуктового магазину по вул. Центральна, 1 в с. Сорокотяги, Білоцерківського району, Київської області, де зліва біля сходинок до приміщення магазину під навісом (наметом), спілкувався зі своїм знайомим ОСОБА_13 . Магазин був відкритим та в ньому і біля нього перебували відвідувачі.

Потерпілий звернув увагу, що за 10 метрів до магазину зупинився транспортний засіб чорного кольору марки «TOYOTA», з якого вийшов ОСОБА_3 , одягнутий в темний одяг на голові була панама, а на обличчі одягнута маска. В транспортному засобі, на якому приїхав ОСОБА_3 на передньому сидінні перебувала дитина, через вікно було видно його голову.

Приблизно за 5 метрів до входу в магазин, де перебував ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_3 із-за поясу з правого боку дістав пістолет, який тримав двома руками перед собою направляючи його в бік ОСОБА_9 , останній при цьому дуже злякався побачивши зброю в руках ОСОБА_3 . Приблизно за 2 - 3 метра ОСОБА_3 зупинився до ОСОБА_9 та останній почув звук першого пострілу та відчув запах гарі, в наслідок чого ОСОБА_9 зачинив обличчя руками.

На протязі всього дня ОСОБА_9 вжив приблизно 0,5 літрів горілки разом зі своїм знайомим та був у стані алкогольного сп`яніння, але усвідомлював свої дії та керував ними. Після першого пострілу, який пролунав, ОСОБА_9 закрив своїми руками обличчя та почав рухатись на зустріч ОСОБА_3 , скорочуючи відстань до ОСОБА_3 . Під час руху ОСОБА_9 , ще чув звуки пострілів, скільки їх було всього потерпілий не пам`ятає, але не менш чотирьох. Підійшовши до ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_9 обхопив двома руками ОСОБА_3 за тулуб в області талії та штовхнув його, в результаті чого вони разом впали на землю. Таким чином ОСОБА_3 лежав на землі спиною, а ОСОБА_9 стояв на своїх колінах над ОСОБА_3 та в цей момент пролунав, ще один постріл та між останніми відбулась боротьба. В результаті конфлікту ОСОБА_9 було розбито голову над вухом зліва, з потилиці та з паху дістали по одній гумовій кулі, зламана зліва щелепа, яку зашивали, також з лівої ноги дістали гумову кулю, яку також зашивали. Події, які відбувались під час боротьби між останніми, коли вони перебували обидва на землі ОСОБА_9 досконально не пам`ятає, хоча і перебував у свідомості, оскільки припускає, що міг втрачати свідомість на короткий час після отримання певних ударів у голову.

Під час конфлікту ОСОБА_3 не висловлював на адресу ОСОБА_9 погроз на вбивство. Яким чином куля опинилась в потилиці, ОСОБА_9 не пам`ятає, також не пам`ятає, як саме йому зламав ОСОБА_3 щелепу, оскільки під час боротьби ОСОБА_9 втрачав свідомість і до тями прийшов лише, коли опинився спиною на асфальті від сильного головного болю в області потилиці, тобто після того, як ОСОБА_3 скинув ОСОБА_9 з себе та зник з місця конфлікту на транспортному засобі. Удар у ліву частину щелепу ОСОБА_9 також не пам`ятає.

ОСОБА_9 під час конфлікту зі ОСОБА_3 не намагався роззброїти останнього, лише скоротив відстань зі ОСОБА_3 намагаючись захистити від куль себе та інших відвідувачів магазину, які перебували поряд, а саме поряд стояла ОСОБА_14 з малолітньою дитиною. До пістолета ОСОБА_9 не торкався, вирвати його з рук ОСОБА_3 не намагався. Під час зазначеного конфлікту ОСОБА_9 жодних погроз на адресу ОСОБА_3 не висловлював.

Після того, як ОСОБА_3 скинув з себе ОСОБА_9 та зник з місця конфлікту, люди, які перебували біля магазину викликали швидку медичну допомогу та ОСОБА_9 госпіталізували до лікарні, де провели дві операції одночасно та надали вчасну медичну допомогу. ОСОБА_9 перебував у свідомості коли до нього приїхала швидка екстрена медична допомога.

На запитання учасників судового провадження ОСОБА_9 повідомив, що конфлікт 08.09.2021 відбувся, як наслідок попередньої сутички між ним та ОСОБА_3 , який мав місце за рік до зазначеної події, оскільки між останніми також була боротьба, в ході якої у ОСОБА_3 була зламана нога, тобто ОСОБА_9 вийшов з попереднього конфлікту - переможцем, у зв`язку з чим 08.09.2021 ОСОБА_3 вирішив помститися ОСОБА_9 за своє побиття.

При повторному допиті потерпілого ОСОБА_9 за ініціативою сторони захисту встановлено, що потерпілий ОСОБА_9 08.09.2021 біля продуктового магазину, де відбувався конфлікт зі ОСОБА_3 почав рухатись на останнього розкривши свої руки, від страху за своє життя, вирішив обійняти ОСОБА_3 таким чином, щоб рука з пістолетом була вздовж тіла і не рухалась та ОСОБА_3 не зміг надалі здійснювати з нього постріли. Раніше ОСОБА_9 , займався боротьбою, тому залишились у пам`яті прийоми боротьби з часів зайняття спортом. В яку частину тіла цілився ОСОБА_3 перед першими пострілами ОСОБА_9 не відомо. Однак, після перших пострілів, які пролунали, ОСОБА_9 з метою уникнення потрапляння в нього куль, почав ухилятися, шляхом стрибання з лівого боку у правий бік. Після чого ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_3 з відкритими руками не намагаючись вирвати з рук останнього пістолет, обіймав ОСОБА_3 за тулуб, при цьому вони обидва впали на землю, а саме ОСОБА_3 впав на землю, а зверху нього на коліна впав ОСОБА_9 . Після падіння останніх знов пролунав постріл від якого ОСОБА_9 впав на землю на спину, без ОСОБА_3 , перед цим падінням ОСОБА_9 почув постріл. Всі постріли ОСОБА_3 робив біля ОСОБА_9 . Під час того, як ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_9 , останній перебував зі знайомим ОСОБА_13 , який стояв поряд з потерпілим до того часу, коли останній разом зі ОСОБА_3 не впали на землю. Обставини події, які мали місце 08.09.2021 ОСОБА_9 не обговорював зі свідками по справі та не використовував інформацію про події, отриманих від інших осіб. Всього було чотири тілесних ушкоджень від застосування пістолета. Пістолет у свої руки ОСОБА_9 не брав до спускового гачка пістолета не торкався, хотів тільки припинити прицільне використання пістолету ОСОБА_3 .

Таким чином вказані показання потерпілих, суд визнає належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, враховуючи, що показання отримані у порядку встановленому КПК України. Крім цього показання потерпілого ОСОБА_9 , якого двічі допитували в судовому засіданні, за клопотанням сторони захисту є послідовними, аналогічними, незмінними та узгоджуються з іншими доказами по справі.

Допитана в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України свідок ОСОБА_14 показала, що зі ОСОБА_3 не була раніше знайома, а ОСОБА_9 раніше знала все своє життя, відносини з останнім не підтримувала, але зазначила, що ОСОБА_9 ніколи не був спокійним, але агресивним його також не можна було назвати, тобто якщо його не чіпляти, то він перший ніколи не буде «кидатися».

Приблизно на початку вересня 2021 року, увечері приблизно о 19.00 год., коли на вулиці ще було світло, ОСОБА_14 вийшла з малолітньою дитиною до продуктового магазину, який розташований по АДРЕСА_2 . Точну дату свідок ОСОБА_14 не пам`ятає у зв`язку зі спливом тривалого часу події. Зробивши покупки в зазначеному магазині свідок, разом з дитиною вийшли на вулицю та побачили, що біля сходинок до магазину на відстані двох метрів, стояв обличчям до вхідних дверей магазину ОСОБА_3 зі зброєю в руках напроти, якого перебував ОСОБА_9 , руки якого були порожні, який стояв до свідка спиною, між якими відбувалась сварка, яка супроводжувалась нецензурною лайкою, зміст претензій ОСОБА_14 не зрозуміла, але з конфлікту було ясно, що ОСОБА_3 мав певні претензії до ОСОБА_9 .

ОСОБА_14 з дитиною спустилися сходинками з магазину та відійшовши на відстань приблизно трьох метрів, почула постріл. На вулиці було багато людей, але хто саме ОСОБА_14 не пам`ятає, лише звернула увагу, що біля магазину стояв ОСОБА_13 .

Крім цього свідок ОСОБА_14 бачила, як стоячи один на проти одного ОСОБА_9 зробив крок на зустріч ОСОБА_3 , коли останній в правій руці, перед собою тримав пістолет, після чого ОСОБА_3 попередив ОСОБА_9 , щоб останній не підходив до нього, оскільки він вистрілить при цьому звертаючи увагу ОСОБА_9 , що біля них знаходяться діти. Однак, ОСОБА_9 зробив крок до ОСОБА_3 , внаслідок чого останній зробив постріл в бік ОСОБА_9 , а саме в ноги останнього. Всього під час конфлікту свідок ОСОБА_14 чула чотири пострілу, два з них були коли останні стояли біля сходинок до входу магазина, а два пострілу, коли останні перебували на землі та боролися.

Враховуючи, що ОСОБА_14 біля конфлікту перебувала з дитиною, тому відволікалась на неї та не побачила, яким саме чином ОСОБА_3 опинився лежачим на землі під ОСОБА_9 та між останніми відбувалась боротьба, під час якої вони «каталися» по землі, перебуваючи по черзі на землі, при цьому намагалися один одному завдати удари та відчепитися один від одного.

Так, під час того, як ОСОБА_3 перебував лежачі на землі, а ОСОБА_9 знаходився на ньому пролунав, ще один постріл, після якого ОСОБА_3 відкинув з себе лежачого на ньому ОСОБА_9 та попрямував до себе в транспортний засіб на якому зник з місця конфлікту. В транспортному засобі свідок ОСОБА_14 нікого не бачила.

На запитання учасників судового провадження свідок ОСОБА_14 показала, що перші два постріли ОСОБА_14 почула, коли ОСОБА_3 та ОСОБА_9 стояли біля сходинок до магазину, при цьому ОСОБА_3 направляв пістолет в область ніг ОСОБА_9 .

Після того, як ОСОБА_3 зник з місця конфлікту всі присутні відвідувачі магазину попрямували до ОСОБА_9 , а ОСОБА_14 викликала швидку медичну допомогу, при цьому ОСОБА_9 був у свідомості.

Також свідок ОСОБА_14 наполягала, що на час проведення слідчого експерименту за її участі під час досудового розслідування, вона обставини події пам`ятала краще, ніж в судовому засіданні при дачі показів, оскільки вже минув тривалий час.

Під час сварки погроз вбивством не від кого не лунало. В результаті конфлікту у ОСОБА_9 на голові була кров. ОСОБА_3 бачив також на голові ОСОБА_9 кров, але швидку медичну допомогу для ОСОБА_9 сам не викликав, а також нікого з присутніх біля магазину про це не просив, лише зник з місця конфлікту.

Допитаний в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України свідок ОСОБА_13 показав, що зі ОСОБА_3 знайомий, вони разом з одного села, але жодних відносин останні не підтримують. З ОСОБА_9 свідок також знайомий, але підтримує дружні відносини, свідок допомагає по господарству ОСОБА_9 .

Приблизно у вересні 2021 року, увечері, але на вулиці було світло, точну дату та час ОСОБА_13 не пам`ятає у зв`язку зі спливом тривалого часу події, останній перебував біля продуктового магазину, який розташований по АДРЕСА_2 , куди також підійшов ОСОБА_9 , останній придбав пляшку горілки в зазначеному магазині та перебуваючи біля входу в магазин свідок ОСОБА_13 разом з ОСОБА_9 розпили по 100 гр. придбаної горілки. Під час вживання горілки свідок ОСОБА_13 звернув увагу на транспортний засіб чорного кольору під керуванням ОСОБА_3 , який зупинився приблизно на відстані 30 метрів від магазину. З вказаного транспортного засобу вийшов ОСОБА_3 , який попрямував також до продуктового магазину, де перебував свідок ОСОБА_13 та сидів на лавці під навісом, обличчям до якого стояв біля сходинок ОСОБА_9 , які спілкувались один з одним. На обличчі у ОСОБА_3 була одягнута медична маска чорного кольору, в якій одежі останній був одягнутий свідок не звернув уваги. Під час того, як ОСОБА_3 під`їхав до магазину на транспортному засобі, ОСОБА_9 разом зі свідком ОСОБА_15 перебував біля магазину під навісом та вжили по чарці горілки, коли ОСОБА_3 підійшов під навіс, останній привітався зі всіма та покликав до себе ОСОБА_9 . Останній погодився та коли ОСОБА_9 перебував на сходах магазину до нього підійшов ОСОБА_3 , щось сказав та дістав пістолет. Між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 тривалий час наявні непорозуміння за сімейними обставинами та це був не перший конфлікт з застосуванням фізичної сили.

Таким чином, ОСОБА_3 стояв з пістолетом у руках від ОСОБА_9 на відставні одного метра, коли останній перебував біля сходинок в магазин, в цей час з магазину вийшла ОСОБА_14 з дитиною та ОСОБА_3 зробив перший постріл, в наслідок чого дитина злякалась та почала плакати, а куля, як потім свідку стало відомо потрапила в ноги ОСОБА_9 , після чого пролунало, ще два пострілу, тобто свідок почув зразу три постріли. Свідок при цьому перебував біля магазину під навісом на відстані також одного метра від місця, з якого розпочався конфлікт.

Після трьох пострілів ОСОБА_3 та ОСОБА_9 відійшли від входу в магазин приблизно на 10 метрів, ближче до зупинки та почали боротися, впавши на землю. Зміст розмови, яка мала місце між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , свідок ОСОБА_16 не чув.

Враховуючи, що конфлікт між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 продовжувався на відставні приблизно 10 метрів від свідка, ОСОБА_16 не міг побачити кількість та механізм нанесення тілесних ударів, які були нанесені на землі один одному, однак ОСОБА_16 під час боротьби на землі між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 чув два постріли, при цьому один постріл свідок ОСОБА_16 бачив, як у кінці конфлікту ОСОБА_9 залишився лежати на землі обличчям вниз, а ОСОБА_3 перебуваючи у стоячому положенні, в руках тримав зброю, яку направив у бік лежачого ОСОБА_9 , нахилився над останнім та здійснив, ще один постріл при цьому з поясу витягнув кобуру, яку викинув на місці, а після того, як побачив, що ОСОБА_9 залишився лежати на землі непритомленим та з голови текла кров, з місця конфлікту, швидко зник на транспортному засобі, на якому приїхав. Медичної допомоги ОСОБА_9 не намагався надати ОСОБА_3 , останній також не просив інших викликати швидку медичну допомогу і сам не викликав швидку.

Після того, як свідок ОСОБА_16 побачив, як зробив останній постріл ОСОБА_3 в напрямок голови ОСОБА_9 , коли останній лежав обличчям до землі, ОСОБА_16 взявши папір з собою, побіг до ОСОБА_9 та почав прикладати папір до рани, яка була на голові, а також викликав поліцію, при цьому ОСОБА_14 викликала швидку медичну допомогу.

ОСОБА_9 перебував без свідомості до того, як приїхала швидка. Конфлікт між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 тривав приблизно 15 хвилин. Після того, як приїхала поліція на місце злочину, працівники поліції провели огляд земельної ділянки, де відбувся конфлікт, під час якого з земельної ділянки, де лежав ОСОБА_9 вилучили дві гільзи та кобуру. Потім працівники поліції запросили ОСОБА_17 до поліції дати покази та по дорозі, свідок зрозумів, що поліція шукала ОСОБА_3 заїжджаючи до місця проживання родичів останнього, але ОСОБА_3 у селі не було.

На запитання сторони захисту ОСОБА_16 зазначив, що слідчий експеримент з ним був проведений на наступний день, під час якого свідок ОСОБА_16 обставини, які мали місце 08.09.2021 пам`ятав краще ніж на день дачі показів у суді.

При наданні відповідей на запитання учасників судового провадження свідок зазначив, що розмову між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 він не чув, але останні спочатку розмовляли спокійно, після чого перейшли на підвищений тон. Жодних вимог ОСОБА_3 на адресу ОСОБА_9 щодо не наближення до нього не висував.

Також свідок зазначив, що під час боротьби на землі, ОСОБА_3 перед останнім пострілом, зробив ще один постріл. Під час спілкування у ОСОБА_9 в руках нічого не було, також під час конфлікту ніхто не кричав, ОСОБА_9 не висловлював погроз вбивством на адресу ОСОБА_3 .

Під час проведення досудового розслідування та після того, як свідок ОСОБА_16 отримав повістку в суд, на нього з боку родичів ОСОБА_3 постійно здійснювався тиск та примус для того, щоб ОСОБА_16 змінив свої покази, а саме не розповідав про відомі йому обставини конфлікту.

Крім цього свідок ОСОБА_16 на запитання зазначив, що він щодня на обід вживає 100 грам горілки та відчуває себе добре, в стані сильного алкогольного сп`яніння не знаходиться, може та віддає звіт своїм діям та адекватно оцінює все, що відбувається навколо.

Досліджуючи та аналізуючи позицію обвинуваченого, а також покази потерпілого та неповнолітнього потерпілого, та свідків, суд вважає за необхідне надати оцінку їх показанням після аналізу доказів у провадженні в сукупності.

У свою чергу, з досліджених судом, у порядку статті 358 КПК України, у судовому засіданні письмових доказів, а саме документів, судом встановлено наступне.

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди складеного слідчим слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_18 у період з 21 год. 45 хв 06.05.2021 по 00.10 год. 07.05.2021 з фототаблицею та схемою, в присутності понятих.

Отже, вказаний протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди підтверджує безпосередньо факт настання самої події кримінального правопорушення, а саме дорожньої-транспортної пригоди, його час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, характеристику природних умов, наслідків, що настали в результаті зіткнення транспортного засобу «Mercedes-Benz B200» державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , яку після дорожньо-транспортної пригоди доставлено на кареті швидкої медичної допомоги до лікарні та транспортного засобу «Toyota Camry» державний номерний знак НОМЕР_1 , водій якого ОСОБА_3 пішки залишив місце скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Зокрема, у даному протоколі вказано місце дорожньо-транспортної пригоди - нерегульоване перехрестя вул. Вернадського та вул. Таращанської в м. Біла Церква, Київської області, на горизонтальній ділянки дороги, яке має асфальтобетонне сухе, чисте покриття, яке має два напрямку для руху, по одній смузі в кожний бік, по дислокації наявна дорожня розмітка «Зебра» (1.14.1 ПДР). До вказаної проїзної частини примикає тротуар із бордюром. Регулювання на вказаній ділянці відбувалось дорожніми знаками, а саме знак 2.1 «Дати дорогу» та знак 5.35.1 «Пішохідний перехід». Також на місці пригоди наявні сліди наїзду на перешкода, а саме стовпчик з дорожніми знаками. При цьому у протоколі зазначені елементи вулиць, розміри дороги, смуг, бордюр, дорожньої розмітки, де відбулась дорожньо-транспортна пригода.

Крім цього у протоколі зафіксовано, що дорожньо-транспортна пригода відбулась у темну добу зі штучним освітленням. Об`єктів, що обмежують оглядовість з робочого місця водія у напрямку руху відсутні. Слідів переміщення транспортних засобів на місці не виявлено.

Також у протоколі зазначені механічні пошкодження, які отримані транспортними засобами внаслідок зіткнення, а саме автомобіль «Toyota Camry» державний номерний знак НОМЕР_1 має деформації передньої центральної лівої та правої поверхонь, розбито передні блок-фари та передній бампер. В автомобілі «Mercedes-Benz B200» державний номерний знак НОМЕР_2 деформована задня ліва частина кузова, пошкоджений задній бампер зліва та .задній лівий стоп-ліхтар.

Під час огляду місця події дорожньо-транспортної пригоди вилучено змиви з керма коробки передач автомобіля «Toyota Camry» державний номерний знак НОМЕР_1 , а також з вказаного транспортного засобу вилучений чек з магазину, медичну маску, скляну, пластикову пляшки, а також сам транспортний засіб «Toyota Camry».

До вказаного протоколу додана фототаблиця, згідно з якою на дослідницькій ділянці дороги відображені кінцеві розташування транспортних засобів на проїзній частині та узбіччі по вул. Вернадського в м. Біла Церква Київської області.

Зі схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, слідує, що вона містить зображення місця пригоди у вигляді схеми, яка оформлена на місці пригоди і підписана понятими та на якій графічно відображені й зафіксовані всі об`єкти та обставини, що стосуються події, та можуть мати значення для об`єктивного визначення її причин, а саме: нерегульоване перехрестя, перед яким дорожня розмітка «Зебра», де сталася дорожньо-транспортна пригода по вул. Вернадського в м. Біла Церква, Київської області, на ділянки дороги з сухим асфальтним покриттям, для двох напрямків. Також на схемі відображені сліди та предмети, що стосуються пригоди, відносно елементів проїзної частини, транспортних засобів; координати місця зіткнення відносно сталих орієнтирів; тобто у даному випадку підтверджується місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

Наявна ж у справі постанова від 07.05.2021 про визнання речовими доказами транспортні засоби «Toyota Camry» державний номерний знак НОМЕР_1 та «Mercedes-Benz B200» державний номерний знак НОМЕР_2 , підтверджує факт набуття останніми відповідного статусу по справі.

З протоколу огляду місця події з фототаблицею, складеного 08.09.2021 з 20.45 год. по 21.40 год. вбачається, що огляд був проведений слідчим слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_19 у присутності понятих, відкритої ділянки місцевості, яка розташована навпроти продуктового магазину по вул. Центральна, буд. 1, с. Сорокотяги, Білоцерківського району, Київської області. На галявині під час огляду виявлено шкіряну кобуру для пістолету чорного кольору, медичну маску чорного кольору для обличчя та плями речовини бурого кольору, а також вилучено два предмета схожих на гільзу.

Зазначене було зафіксована фотокамерою та роздруковане у фототаблиці.

Крім цього повторним протоколом огляду місця події від 09.09.2021 з 15.10 год. по 15.40 год. слідчим слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_20 проведений повторний огляд відкритої ділянки місцевості, яка розташована навпроти продуктового магазину по АДРЕСА_2 , в ході якого біля бордюри виявлені та вилучені плями бурого кольору.

З досліджених судом у судовому засіданні протоколів встановлено, що місцем вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України є відкрита земельна ділянка, яка розташована навпроти продуктового магазину по АДРЕСА_2 , що підтверджує покази потерпілого ОСОБА_9 свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , а також і обвинуваченого ОСОБА_3 .

Протоколом огляду транспортного засобу з фототаблицею від 09.09.2021 з 00.40 год. по 01.15 год. встановлено, що огляд був проведений слідчим слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_19 у присутності понятих, на автостоянці за адресою: АДРЕСА_3 , де знаходився транспортний засіб «TOYOTA CAMRY» державний номерний знак НОМЕР_5 в кузові чорного кольору, номер кузова НОМЕР_6 , без зовнішніх пошкоджень. Оглянутий транспортний засіб вилучений на штраф майданчик.

Зазначене було зафіксована фотокамерою та роздруковане у фототаблиці.

Таким чином, вказаний доказ підтверджує позицію сторони обвинувачення щодо намагання ОСОБА_3 після вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки зазначеним протоколом встановлено, що при виявленні 09.09.2021 транспортного засобу «TOYOTA CAMRY», на якому 08.09.2021 обвинувачений ОСОБА_3 після конфлікту з ОСОБА_9 , з місця злочину зник, державні номерні знаки на транспортному засобі змінені на інші, що свідчить саме про переховування обвинуваченого ОСОБА_3 від правоохоронних органів та суду, при цьому на час проведення огляду, місце перебування обвинуваченого ОСОБА_3 не було встановлено.

Отже, з викладених підстав не заслуговує на увагу зауваження сторони захисту стосовно того, що протокол огляду транспортного засобу від 09.09.2021 не є речовим доказом у розумінні ст. 98 КПК України.

При цьому суд зауважує, що відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Згідно зі ст. 99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частино першою цієї статті, можуть належати:

1) матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі комп`ютерні дані);

2) матеріали, отримані внаслідок здійснення під час кримінального провадження заходів, передбачених чинними міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України;

3) складені в порядку, передбаченому цим Кодексом, протоколи процесуальних дій та додатки до них, а також носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії;

4) висновки ревізій та акти перевірок.

З вищевикладеного суд вважає, що позиція сторони захисту, що протокол огляду від 09.09.2021 транспортного засобу не є доказом в розумінні ст. 98 КПК України, є безпідставним та не заслуговує на увагу.

Даним протоколом огляду від 08.09.2021 з 22.00 год. по 22.45 год. встановлено, що слідчим слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Національної поліції в Київській області ОСОБА_20 у приймальному відділенні БМЛ № 2 по вул. Семашко, 9, у службовому кабінеті № 24 в м. Біла Церква, Київської області, під час огляду виявлено та вилучено зелену кофту «Papini» з речовиною бурого кольору, труси синього кольору з речовиною бурого кольору, шорти синього кольору «Puma 23», розрізану футболку синього кольору з речовиною бурого кольору.

Наявна ж у справі постанова від 09.09.2021 про визнання вилучених під час огляду від 08.09.2021 речей, а саме зеленої кофти Papini з речовиною бурого кольору, трусів синього кольору з речовиною бурого кольору, шортів синього кольору Puma, розрізаної футболки синього кольору з речовиною бурого кольору, речовими доказами підтверджує факт набуття ними відповідного статусу у відповідності до норм КПК України.

Відповідно до ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_21 у справі № 357/10622/21; провадження 1-кс/357/1943/21 накладений арешт на тимчасово вилучене майно, яке було вилучено 09.09.2021 під час огляду за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Семашко, 9, а саме зелену кофту «Papini» з речовиною бурого кольору, труси синього кольору з речовиною бурого кольору, шорти синього кольору «Puma 23», розрізану футболку синього кольору з речовиною бурого кольору, тобто одяг потерпілого ОСОБА_9 .

Зазначені речові докази були досліджений в судовому засіданні, в ході дослідження вказаних речей зауважень не надходило.

При цьому суд вважає, що не заслуговує на увагу позиція сторони захисту, щодо недопустимості доказів щодо протоколів огляду від 09.09.2021 транспортного засобу та речей потерпілого, оскільки досліджені протоколи мають назву «огляд місця події», а по факту були проведені огляди, в першому протоколі - транспортного засобу обвинуваченого ОСОБА_3 під час встановлення місце перебування останнього, оскільки останній ухилявся від явки в органи досудового розслідування, після вчинення кримінального правопорушення, яке мало місце 08.09.2021, а в другому протоколі - одягу потерпілого ОСОБА_9 , а саме зеленої кофти «Papini» з речовиною бурого кольору, трусів синього кольору з речовиною бурого кольору, шортів синього кольору «Puma 23», розрізаної футболки синього кольору з речовиною бурого кольору Отже, протоколи огляду місць подій від 09.09.2021 за своєю суттю є протоколами огляду предметів, тобто являються слідчою дією у розумінні норм КПК України, а наявність у протоколах певного недоліку, у питанні їх оформлення, назви та описки, суд сприймає їх, як такі, що заслуговують на увагу, однак виходить з того, що сама по собі описка, тобто зроблена слідчим механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо), не указує на недопустимість таких документів та автоматично не дає передумов для застосування концепції «плодів отруєного дерева» по відношенню до оглянутого транспортного засобу та одягу потерпілого ОСОБА_9 .

Певні суперечності та неточності, при відсутності обставин регламентованих ст. 87 КПК України, не є автоматичною передумовою для визнання доказів недопустимими. В таких ситуаціях суд вправі дати іншу правову оцінку доказу, у тому числі не брати його до уваги, навівши ґрунтовні мотиви свого рішення, але не визнавати його недопустимими.

Відповідно до ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність, достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

При цьому відсутні підстави для висновків про недотримання вимог ст. ст. 233, 234, 237 КПК України, оскільки відповідно до протоколу огляду місця події здійснювався зовнішній огляд транспортного засобу, на якому приїхав обвинувачений до місця конфлікту та на якому зник з місця вчинення кримінального правопорушення та ухилявся від явки до органів досудового розслідування.

В постанові Верховного Суду колегією суддів Другої палати Касаційного кримінального суду від 15.02.2018 у справі № 357/14462/14-к зазначив, що не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону ситуація, при якій підставою для визнання доказів недопустимим виступає якість змісту документів.

Як наслідок слід зазначити, що вирішуючи питання про застосування правил статті 87 КПК України до наданих протоколі оглядів від 09.09.2021, суд констатує, що в цій справі ці положення не можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими, адже вони мають місце не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті.

Отже, відповідно до ч. 1 ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд.

Обставин, регламентовані ч. 2 ст. 237 КПК України, у даній справі не встановлені. Отже, як наслідок передумов для застосування положень ст. ст. 233, 234 КПК України після огляду у сторони обвинувачення не виявлено.

Крім цього судом встановлено, що вказаним протоколом огляду транспортного засобу підтверджується зміна державного номерного знаку на транспортному засобу «TOYOTA CAMRY», що свідчить про намагання обвинуваченого ОСОБА_3 приховати своє місце перебування та місце знаходження транспортного засобу, на якому останній зник з місця вчинення кримінального правопорушення відносно ОСОБА_9 .

Наявна ж у справі постанова від 09.09.2021 про визнання речовим доказом, транспортного засобу марки «TOYOTA CAMRY» в кузові чорного кольору у зачиненому стані з номером кузова НОМЕР_6 , підтверджує факт набуття ним відповідного статусу у відповідності до норм КПК України.

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 09.09.2021, складеного слідчим слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Національної поліції в Київській області ОСОБА_20 з 14.16 год. по 14.26 год. проведеного за участю свідка ОСОБА_14 слідує, що у ході його проведення, свідок розповіла та показала обставини події, які мали місце 08.09.2021 перед продуктовим магазином по АДРЕСА_2 , де відбувався конфлікт між ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_9 , а також відтворила механізм здійснення ОСОБА_3 двох пострілів у бік ніг потерпілого ОСОБА_9 , після чого між останніми відбулась боротьба на землі, під час якої також пролунало декілька пострілів з пістолета.

Такі показання зафіксовані на носії інформації, який переглянутий та досліджений судом у судовому засіданні, носій інформації містить дані про те, що свідок ОСОБА_14 повідомила, а потім на статисті відтворила події, які мали місце 08.09.2021 приблизно о 19.40 год. за адресою: АДРЕСА_2 , а саме, що після того, як свідок разом зі своєю дитиною зробивши покупки, вийшли з зазначеного магазину, побачили біля входу чоловіка у чорної масці, як потім стало відомо ОСОБА_3 , який в руках тримав зброю, а саме пістолет, який був скерований в бік ОСОБА_9 , які стояли приблизно на відстані 2 - 3 метрів один від одного. В ході конфлікту між останніми ОСОБА_3 зробив 2-3 постріли в ноги ОСОБА_9 , на що останній почав рухатись на ОСОБА_3 , якого обійняв двома руками за тулуб та останні почали штовхатися, після чого вони опинилися на землі та почали битися, кружитися, кататися по землі. На галявині перед продуктовим магазином, де відбувався конфлікт, коли ОСОБА_9 та ОСОБА_3 перебували на землі та боролися, також пролунало 3-4 постріли окремо, хто та яким чином були зроблені останні 3-4 постріли свідок не бачила. Крім цього свідок зазначила, що бачила, коли ОСОБА_9 всім своїм тілом перебував над ОСОБА_3 , рука потерпілого ОСОБА_9 була зігнута у лікті, яка перебувала на шиї ОСОБА_3 , що свідчило про удушення останнього.

При цьому статист зі слів свідка продемонстрував, як саме тримав пістолет ОСОБА_3 біля входу до магазину, а потім продемонстрував, як на землі лежав ОСОБА_9 , а на ньому зверху перебував ОСОБА_3 , однак при цьому, де знаходився пістолет, свідок не бачила. Однак свідок на статисті продемонструвала, як після останнього пострілу, який пролунав, ОСОБА_3 , який на той час перебував на землі, а зверху нього знаходився ОСОБА_9 , скинув останнього з себе та піднявшись з землі ОСОБА_3 попрямував до свого транспортного засобу, на якому з місця події зник.

На запитання слідчого, свідок ОСОБА_14 повідомила, що всього вона чула шість пострілів.

На запитання захисника, свідок ОСОБА_14 повідомила, що перед пострілами ОСОБА_3 та ОСОБА_9 кричали один на одного.

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 09.09.2021, складеного слідчим слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Національної поліції в Київській області ОСОБА_20 з 14.49 год. по 15.00 год. проведеного за участю свідка ОСОБА_13 слідує, що у ході його проведення, свідок розповів та показав обставини події, які мали місце 08.09.2021 перед продуктовим магазином по АДРЕСА_2 , де відбувався конфлікт між ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_9 , а також відтворив механізм здійснення ОСОБА_3 пострілів у бік ніг потерпілого ОСОБА_9 , після чого між останніми відбулась боротьба на землі, під час якої також ОСОБА_3 здійснив два постріли в область задньої частини голови ОСОБА_9 .

Такі показання зафіксовані на носії інформації, який переглянутий та досліджений судом у судовому засіданні, носій інформації містить дані про те, що свідок ОСОБА_13 повідомив, а потім на статисті відтворив події, які мали місце 08.09.2021 приблизно о 19.00 год. за адресою: АДРЕСА_2 , а саме, що під час того, як він разом зі своїм знайомим ОСОБА_9 перебували біля продуктового магазину на галявині під навісом сиділи та вживали спиртні напої, до магазину під`їхав на транспортному засобі чорного кольору ОСОБА_3 , який підійшов до них та почав сваритися. При цьому свідок перебував на лавці, а ОСОБА_9 до себе на сходинки покликав ОСОБА_3 , де між останніми виник словесний конфлікт, який переріс у бійку на землі. Під час конфлікту між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , який розпочинався біля сходинок до входу в магазин, останні перебували один до одного на відстані одного метра, після того, як ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_3 , на його виклик, останній дістав з кобури пістолет та став його направляти в ноги потерпілому.

Під час вказаної бійки свідок чув 3 постріли, під час того, як ОСОБА_3 та ОСОБА_9 перебували на землі, а перший постріл пролунав, коли останні, ще знаходились біля сходинок до входу в магазин.

В якому положенні здійснювались всі постріли свідок не бачив, але бачив останній постріл, як був зроблений ОСОБА_3 , тобто коли ОСОБА_9 перебував обличчям до землі, а ОСОБА_3 піднявшись, направив в бік потерпілого пістолет та зробив два постріла в голову, в наслідок чого тіло ОСОБА_9 після пострілів двічі «підстрибувало» від землі та від останнього пострілу, перевернулось на спину. Після чого ОСОБА_3 викинув кобуру та направився до свого транспортного засобу, на якому зник з місця конфлікту.

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 19.10.2021, складеного слідчим ВРЗСПЖЗО слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Національної поліції в Київській області ОСОБА_22 з 10.18 год. по 10.25 год. проведеного за участю потерпілого ОСОБА_9 слідує, що хід його проведення був зафіксований за допомогою відеокамери та показання зафіксовані на носії інформації, який переглянутий та досліджений судом у судовому засіданні, носій інформації містить дані про те, що потерпілий ОСОБА_9 повідомив, а потім на статисті відтворив події, які мали місце 08.09.2021 приблизно о 19.00 год. біля продуктового магазину за адресою: Київська область, Білоцерківський район, с. Сорокотяги, вул. Центральна, 1, а саме, що коли потерпілий перебував біля зазначеного продуктового магазину, під`їхав транспортний засіб «TOYOTA CAMRY», з якого вийшов ОСОБА_3 та звертаючись на адресу ОСОБА_9 , запитав у останнього, що він робить та дістав з кобури пістолет, після чого пролунали постріли. Після того, як пролунало декілька пострілів, ОСОБА_9 ховаючись від куль, став рухатись на ОСОБА_3 , щоб роззброїти останнього, а саме не дати надалі застосовувати зброю. Отже, обхватив тулуб ОСОБА_3 , вони разом впали на землю, таким чином, що ОСОБА_3 лежав спиною на землі, а ОСОБА_9 перебував на колінах над ОСОБА_3 , після чого ОСОБА_9 почув звук пострілу та біль у шиї, від вказаного пострілу ОСОБА_9 впав на спину, болі не відчував та ОСОБА_3 більш не бачив.

Суд, зауваження захисника, щодо недопустимості дослідженого доказу з підстав того, що слідчий експеримент за участю потерпілого ОСОБА_9 не був проведений на місці події, не бере до уваги, оскільки з аналізу норми ст. 240 КПК України вбачається, що вказана норма не містить відповідних вимог, щодо обов`язкового проведення вказаної слідчої дії на місці події. Враховуючи, що слідчий експеримент відповідно до ст. 240 КПК України проводиться з метою перевірки і уточнення відомостей, у тому числі встановлення механізму нанесення тілесних ушкоджень, що не вимагає обов`язкового перебування на місці події.

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 24.11.2021, складеного слідчим ВРЗСПЖЗО слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Національної поліції в Київській області ОСОБА_22 з 14.55 год. по 15.09 год. проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_3 слідує, що у ході його проведення, ОСОБА_3 розповів та показав обставини події, які мали місце 08.09.2021 перед продуктовим магазином по АДРЕСА_2 , де відбувався конфлікт між ним та потерпілим ОСОБА_9 , а також відтворив механізм здійснення ним пострілів у бік ніг потерпілого ОСОБА_9 та їх боротьбу.

Такі показання зафіксовані на носії інформації, який переглянутий та досліджений судом у судовому засіданні, носій інформації містить дані про те, що підозрюваний ОСОБА_3 повідомив, а потім на статисті відтворив події, які мали місце 08.09.2021 приблизно о 19.00 год. за адресою: АДРЕСА_2 , а саме, що ОСОБА_3 підходячи до продуктового магазину, зліва під навісом побачив ОСОБА_9 , до якого підійшов привітатися, а також з іншими мешканцями села, які також перебували за столиком з ОСОБА_9 . Після чого ОСОБА_9 піднявся та запитав у ОСОБА_3 , що він тут робить, при цьому інші мешканці села оточили ОСОБА_3 . У зазначений час біля сходинок у магазин стояла жінка з дитиною. ОСОБА_9 почав рухатись на ОСОБА_3 , зі словами, що зараз дасть ОСОБА_3 з одночасними образами останнього нецензурною лайкою.

При цьому ОСОБА_3 став відходити назад та дістав з кобури пістолет з гумовими кулями та попередив ОСОБА_9 , щоб він не підходив до нього, але останній зухвало запитав, що він дістав, на що ОСОБА_3 знов попередив ОСОБА_9 , щоб він не підходив до нього, на що ОСОБА_9 пообіцяв ОСОБА_3 , допомогти прибрати цей предмет.

Після чого ОСОБА_3 перебуваючи від ОСОБА_9 на відстані приблизно 3 метрів перезарядив пістолет, здійснив два постріли в бік ОСОБА_9 , який не зупинявся та рухався на ОСОБА_3 , в результаті чого ОСОБА_9 двома руками обійняв за тулуб ОСОБА_3 та останні разом впали на землю, таким чином, що ОСОБА_3 з пістолетом у правій руці, залишився спиною на землі, а ОСОБА_9 був зверху над ОСОБА_3 та своєю ногою тримав ліву руку ОСОБА_3 , а лівою рукою ОСОБА_9 тримав руку ОСОБА_3 з пістолетом. Однак ОСОБА_3 вдалось звільнити руку з пістолетом та останній здійснив ще один постріл, при цьому ОСОБА_9 правою рукою душив шию ОСОБА_3 та останній зробив ще один постріл, після чого ОСОБА_3 рукою, в якій перебував пістолет наніс один удар нею в щелепу ОСОБА_9 , від якого останній обм`як та припинив здавлювати шию ОСОБА_3 , таким чином ОСОБА_3 скинув з себе ОСОБА_9 та піднявшись із землі, попрямував до свого транспортного засобу, де його чекав малолітній син.

Всього ОСОБА_3 зробив чотири постріли зі свого пістолета. Під час перебування ОСОБА_3 на землі, його руки були під контролем ОСОБА_9 . Перші два постріли були свідомі, а останні два, які пролунали, коли вони вдвох перебували на землі випадкові, тобто пролунали внаслідок боротьби, без свідомості та прицілювання.

Враховуючи вимоги норм ст. 104 та ст. 107 КПК України передбачено, що хід і результати проведення процесуальної дії фіксується у протоколі, однак якщо за допомогою технічних засобів фіксується результати проведення процесуальної дії, то текст може не вноситися до відповідного протоколу за умови, що жоден з учасників процесуальної дії не наполягає на цьому. У такому разі у протоколі зазначається, що показання зафіксовані на носії інформації, який додається до нього.

Відеозаписи зазначених процесуальних дій у судовому засіданні досліджені, жодних процесуальних порушень з боку слідчого не встановлено, протоколи слідчих експериментів від 09.09.2021 проведених за участю свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , а також протокол слідчого експерименту від 19.10.2021 за участю потерпілого ОСОБА_9 та протокол слідчого експерименту від 24.11.2021 за участю підозрюваного ОСОБА_3 складені відповідно до вимог статей 104-106, 240 КПК України.

Зауваження сторони захисту щодо нагадування слідчим під час проведення слідчого експерименту, про кількість пострілів свідку ОСОБА_13 , коли ОСОБА_3 та ОСОБА_9 перебували на землі та між останніми відбувалась боротьба не заслуговують на увагу, оскільки, перед початком відтворення подій, які мали місце 08.09.2021 на галявині біля продуктового магазину по АДРЕСА_2 , свідок у вільних показах зазначив, що під час конфлікту між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 застосувалась зброя та лунали постріли. Таким чином суд розцінює запитання слідчого при проведенні слідчого експерименту виключно, як уточнюючі, а ні навідні.

Таким чином, ретельно дослідивши та проаналізувавши заперечення сторони захисту щодо допустимості доказу, суд визнає протокол слідчого експерименту від 09.09.2021 за участю свідка ОСОБА_13 , належним та допустимим доказом, оскільки слідчий експеримент був проведений у відповідності з вимогами ст. 240 КПК України від свідка та інших учасників слідчої дії ніяких зауважень та доповнень під час слідчого експерименту не надійшло.

Згідно з протоколом обшуку, складеного 09.09.2021 у період з 17.53 год. по 19.21 год. вбачається, що обшук був проведений старшим слідчим відділення розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_23 , на підставі ухвали слідчого судді по справі № 357/10622/21; 1-кс/357/1936/21, в присутності понятих, за участю спеціаліста та матері обвинуваченого ОСОБА_24 , яка від підпису в протоколі обшуку відмовилась.

У ході обшуку, в кімнаті № 1 на верхній полиці шафи виявлений та вилучений пістолет марки «ПМР 9 мм НОМЕР_4», магазин з маркуванням « НОМЕР_7 » та магазин без маркувань. В кімнаті № 2 на верхній полиці серванту виявлено та вилучено ключ, на середній поличці серванту виявлений та вилучений магазин з маркуванням «ІНФОРМАЦІЯ_5» та три патрони з маркуванням «NAC 9 мм РА», з ліжка вилучений спортивний костюм «ADIDAS» чорного кольору, а саме штани та кофту з механічними пошкодженнями та з речовиною бурого кольору, а також вилучена панама чорного кольору, дозвіл на зброю на ім`я ОСОБА_3 .

Проведена слідча дія - обшук від 09.09.2021 зафіксована на СД - диску.

Наявні ж у справі постанови від 09.09.2021, від 23.10.2021 та від 25.11.2021 про визнання вилучених предметів під час обшуку від 09.09.2021 речовими доказами, підтверджують факт набуття ними відповідного статусу у відповідності до норм КПК України.

Зазначені речові докази були досліджений в судовому засіданні, в ході дослідження вказаних речей зауважень не надходило.

Відповідно до ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_21 від 14.09.2021 по справі № 357/10622/21; 1-кс/357/1961/21 на тимчасове вилучене майно, під час обшуку, а саме пістолет марки «ПМР 9 мм НОМЕР_4», магазин з маркуванням « НОМЕР_7 » та магазин без маркувань, ключ, магазин з маркуванням «ІНФОРМАЦІЯ_5» та на три патрони з маркуванням «NAC 9 мм РА», спортивний костюм «ADIDAS» чорного кольору, накладений арешт.

Згідно з протоколом огляду предметів від 25.11.2021, проведений огляд трусів чоловічих, на яких виявлена кров людини на передній частині, спортивної кофти із штучної комбінованої тканини світло-зеленого кольорів з написом «PAGNANA», на верхній частині кофта має плями бурого кольору, відповідно до експертизи - кров людини. Також оглянуті шорти з синтетичної тканини синього кольору, на підкладці тканина у вигляді сітки білого кольору, шорти мають аплікацію внизу білого кольору у вигляді цифри «23» та зображення кішки (знак - пума), у поясі шорти призібрані на резинку, спереду по нижньому краю резинки пояс, має пошкодження тканини округлої форми та на шортах відповідно до висновку експерта мається плями крові людини.

З протоколу огляду предметів від 25.11.2021 вбачається, що оглянутий фрагмент паперу сірого кольору розміром 9,2х10,5см, який просякнутий та ущільнений речовиною бурого кольору.

До зазначених протоколів додана фототаблиця оглянутих предметів, які відповідно до постанови від 25.11.2021 визнані речовими доказами по кримінальному провадженню.

Згідно з протоколом огляду предмету від 21.10.2021 вбачається, що оглянутий зміст DVD-R - диску з написом «103», де знаходився файл «8.09 №891» з аудіозаписом дзвінка від особи жіночої статі, яку в судовому засіданні встановлено, як ОСОБА_14 , яка зателефонувала з номера НОМЕР_8 на номер екстреного виклику швидкої медичної допомоги та оператора повідомила, що стріляли в людину, який поранений, але перебуває в свідомості, в нього тече кров з голови, назвала адресу, перебування пораненої людини.

Крім цього на зазначеному диску мається файл «НОМЕР_9» з аудіозаписом дзвінка від особи чоловічої статі, яку встановлено, як ОСОБА_3 , який зателефонував з номера телефону НОМЕР_9 на номер екстреного виклику швидкої медичної допомоги та запитав у оператора, був чи ні виклик бригади швидкої медичної допомоги в село Сорокотяги на вулицю, де є поранений біля центрального магазину, на що оператор ШМД повідомила, що такий виклик поступав, а на питання оператора, навіщо така інформація потрібна, ОСОБА_3 зазначив, що він є другом пораненого і йому треба знати забрали його пораненого друга чи ні, а якщо не забрали, то хай швидше їдуть.

Вказаний протокол огляду предмету від 21.10.2021 суд приймає до уваги та вважає, що він підтверджує покази свідка ОСОБА_14 в частині, що саме вона 08.09.2021 викликала швидку медичну допомогу ОСОБА_9 , після конфлікту зі ОСОБА_3 , також вказаний протокол підтверджує покази обвинуваченого ОСОБА_3 в частині того, що останній телефонував на номер екстреного виклику швидкої медичної допомоги.

При цьому дзвінок обвинуваченого ОСОБА_3 на екстрений номер «103» суд розцінює, як спробу обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності за вчинені дії, оскільки незважаючи на факт того, що сторона захисту не заперечувала проти приєднання до матеріалів судового провадження вказаного DVD-R - диску, але заявила клопотання про недоцільність дослідження вказаного диску під час дослідження доказів у суді, але суд у порядку ст. 359 КПК України, вказаний диск прослухав у нарадчій кімнаті при ухваленні вироку, з якого судом з`ясовано, що телефонний дзвінок обвинувачений ОСОБА_3 на номер екстреного виклику ШМД зробив після спливу значного часу, після вчиненого конфлікту та залишення місця події з пораненим потерпілим ОСОБА_9 . При цьому суд враховує надані покази обвинуваченим ОСОБА_3 в суді, де останній зазначив, що після конфлікту 08.09.2021 з ОСОБА_9 , він завіз свою дитину до його матері ОСОБА_25 та зателефонував своєму захиснику ОСОБА_11 і після розмови з останнім зателефонував оператору на екстрений номер «103», що приводить суд до висновку, що обвинувачений ОСОБА_3 зателефонував оператору на екстрений номер «103» після правової консультації з захисником ОСОБА_11 для подальшого відстоювання версії сторони захисту про самозахист (необхідної оборони) при нападі ОСОБА_9 на ОСОБА_3 .

Крім цього зі змісту розмови обвинуваченого ОСОБА_3 під час телефонного дзвінка на екстрений номер ШМД вбачається, що останній зателефонував не повідомити про виклик екстреної медичної допомоги, а дізнатися чи був виклик швидкої медичної допомоги на місце вчинення ним кримінального правопорушення, і лише після того, як у нього запитали з якою метою він цікавиться вказаною інформацією, ОСОБА_3 зазначив, що він є другом пораненої особи і треба швидше виїжджати на місце для надання медичної допомоги.

Водночас, при судовому розгляді стороною захисту не надано пояснень тій обставині, що позбавляло можливості безпосередньо ОСОБА_3 на місці конфлікту, негайно після того, як він піднявся з землі, вжити заходів щодо виклику швидкої медичної допомоги та надати особисто першу медичну допомогу ОСОБА_9 .

Таким чином, суд вважає, що позиція сторони захисту про те, що ОСОБА_3 вживалися заходи щодо надання ОСОБА_9 необхідної невідкладної медичної допомоги, шляхом виклику швидкої медичної допомоги, не ґрунтується на матеріалах судового провадження.

Наявна ж у справі постанова від 21.10.2021 про визнання речовим доказом DVD-R - диску з написом «103», підтверджує набуття ним відповідного статусу по справі.

З досліджених у судовому засіданні, висновків експертів, тобто докладних описів проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, судом встановлено наступне.

Відповідно до висновку експерта від 07.06.2021 за № СЕ-19/111-21/23548-ІТ встановлено, що на момент огляду автомобіля «Toyota Camry» державний номерний знак НОМЕР_1 , несправностей технічного стану гальмівної системи не виявлено, тобто вона (гальмівна система) знаходиться в працездатному стані.

На момент огляду автомобіль «Toyota Camry» державний номерний знак НОМЕР_1 , несправностей технічного стану рульового керування не виявлено, тобто воно (рульове керування) знаходиться в працездатному стані.

На момент огляду автомобіля «Toyota Camry» державний номерний знак НОМЕР_1 , несправностей технічного стану елементів підвіски не виявлено, тобто вони (елементи підвіски) знаходяться в працездатному стані.

Оскільки при експертному дослідженні несправностей в системі робочого гальма, рульовому керуванні та елементах підвіски автомобіля «Toyota Camry» державний номерний знак НОМЕР_1 , які могли б виникнути до ДТП не виявлено, тому дане питання не вирішувалось.

Згідно з висновком експерта № 509/д від 03.06.2021 вбачається, що при вивченні медичної документації на ім?я ОСОБА_8 знайдені наступні ушкодження: рана на правій гомілці, перелом правої великої гомілкової кістки в нижній третині діафіза та нижнього метаепіфіза, перелом правої малої гомілкової кістки в нижній третині діафаза.

Описані ушкодження заподіяні тупими предметами могли виникнути внаслідок наїзду автомобіля на пішохода в строк указаний в постанові.

Відкритий перелом діафіза правої великої гомілкової кістки відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які, згідно з пунктами 2.1.2 та 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу МОЗ № 6 від 17.01.1995, є небезпечними для життя. Перелом правої малої гомілкової кістки відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так, як для повного його зрощення необхідно тривалий строк - більш ніж 3 тижні. Судово-медичних даних для відповіді на питання № 4 постанови, при вивченні медичних документів, не виявлено.

Даними висновку експерта від 22.10.2021 за № СЕ-19/111-21/46201-БЛ встановлено, що наданий на дослідження пістолет належить до гладкоствольної вогнепальної зброї самозахисту.

Наданий на дослідження пістолет є самозарядним пістолетом «ПМР» серія НОМЕР_4 калібру 9 мм Р.А., промислового виробництва ТОВ «Собр» в м. Дергачі, Харківська область, Україна. Даний пістолет відноситься до пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами травматичної (несмертельної) дії. Даний пістолет придатний для стрільби.

Відповісти на запитання: «Чи можна вести прицільну стрільбу з даного екземпляра зброї?» не представляється можливим у зв`язку з відсутністю відповідних методик.

З числа наданих на дослідження об`єктів: - 3 (три) патрони з маркуваннями «МАС 9 mm Р.А.» - є пістолетними патронами «МАС 9 mm Р.А.», що виготовлені промисловим способом, виробник ТОВ «Державний науково-дослідний інститут хімічних продуктів», місто Шостка, Сумська область, Україна; - 2 (дві) гільзи до боєприпасів вогнепальної зброї не належать, є частинами стріляними гільзами пістолетних патронів «МАС 9 mm Р.А.» калібру 9 мм Р.А., що виготовлені промисловим способом.

Надані на дослідження 2 (дві) гільзи, були стріляні з пістолету «ПМР», серія НОМЕР_10, наданого на дослідження.

Таким чином встановлено, що дві гільзи, які вилучені протоколом огляду місця події від 08.09.2021 біля продуктового магазину з земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , стріляні саме з пістолету «ПМР» серія НОМЕР_4 калібру 9 мм Р.А., який був вилучений під час обшуку від 09.09.2021 за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_3 .

Відповідно висновку експерта № 190 від 29.10.2021 встановлено, що кров потерпілого ОСОБА_9 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти -А за системою АВ0.

На трусах вилучених під час ОМП, в об`єктах № № 1-3, надісланих на дослідження, виявлена кров людини. При встановленні групової належності крові за системою АВ0, в об`єктах № № 1, 3, на трусах виявлений антиген В, а в об`єктах № 2 ввстанволена група В з ізогемаглютиніном анти - А, отже, дана кров могла походити від потерпілого ОСОБА_9 .

Згідно з висновком експерта № 191 від 27.10.2021 вбачається, що кров потерпілого ОСОБА_9 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти -А.

На спортивній кофті (об`єктах № № 1-20), під час проведення огляду місця події, що за адресою: АДРЕСА_2 , виявлена кров людини. При встановленні групової приналежності крові на спортивній кофті, в об`єктах № № 4 , 5, 7, 9, 12, 14, 16-18 встановлена група крові В з ізогемаглютиніном анти -А, в об`єктах № № 1-3, 6, 8, 10, 11, 13, 15, 19, 20, виявлений антиген В. Отже, дані сліди крові могли походити за рахунок крові потерпілого ОСОБА_9 .

Відповідно до висновку експерта № 192 від 27.10.2021 встановлено, що кров потерпілого ОСОБА_9 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти -А за системою АВ0.

На шортах, вилучених під час ОМП, в об`єктах № № 1, 2, 7, виявлена кров людини. При встановленні групової належності крові за системою АВ0, в об`єктах № 2 встановлена група В з ізогемаглютиніном анти-А, в об`єктах № № 1, 7, виявлений антиген В, отже, дана кров могла походити від потерпілого ОСОБА_9 .

На шортах, вилучених під час ОМП, в об`єктах № № 3-6, кров не виявлена.

Згідно з висновком експерта № 186 від 22.10.2021 вбачається, що кров потерпілого ОСОБА_9 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти -А.

На фрагменті паперу, що вилучений під час ОМП, виявлена кров людини. При встановленні групової приналежності крові на фрагменті паперу встановлена група крові В з ізогемаглютиніном анти-А. Отже, дані сліди крові можуть походити за рахунок крові потерпілого ОСОБА_9 .

Даними висновку експерта № 189 від 27.10.2021 встановлено, що кров потерпілого ОСОБА_9 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти -А за системою АВ0.

На тенісці в об`єктах №№ 1-7, надісланій на дослідження, виявлена кров людини. При встановленні групової приналежності крові в об`єктах № 1-7 встановлена група В з ізогемаглютиніном анти-А за системою АВ0. Отже, ця кров могла походити від ОСОБА_9 .

Таким чином на шортах, спортивній кофті, шортах, тенісці, які належать потерпілому ОСОБА_9 , виявлена кров останнього.

Відповідно висновку експерта № 187 від 27.10.2021 встановлено, що кров потерпілого ОСОБА_9 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти -А за системою АВ0.

На кофті, вилученій під час обшуку, а об`єктах № № 1, 2, 4, надісланій на дослідження, виявлена кров людини. При встановленні групової належності крові за системою АВ0, в об`єктах №№ 1, 2 встановлена група В з ізогемаглютиніном анти-А, в об`єктах № 4 виявлений антиген В, отже, дана кров могла походити від потерпілого ОСОБА_9 .

На кофті, вилученій під час обшуку в об`єктах №№ 3, 5-7, кров не виявлена.

Згідно з висновком експерта № 188 від 22.10.2021 вбачається, що кров потерпілого ОСОБА_9 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за системою АВ0.

На штанах, вилучених під час обшуку, в об`єктах №№ 1, 2, 8, надісланих на дослідження, виявлена кров людини. При встановленні групової належності крові за системою АВ0, в об`єктах № 8, на штанах виявлений антиген В, отже, дана кров могла походити від потерпілого ОСОБА_9 .

В об`єктах № 2, на штанах, виявлений антиген А, отже, дана кров могла походити від лиця, в крові якого мається даний антиген.

В об`єкті № 1 на штанах антигени А та В за системою АВ0 не були виявлені.

На штанах, вилучених під час обшуку, в об`єктах №№ 3-7,9, надісланих на дослідження, кров не виявлена.

Таким чином на вилученому під час обшуку від 09.09.2021 спортивному костюмі «ADIDAS», який належить обвинуваченому ОСОБА_3 виявлена кров потерпілого ОСОБА_9 , що підтверджує наявність конфлікту між останніми, який мав місце 08.09.2021 із застосуванням до останнього насильства, в результаті якого ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження.

Відповідно з висновком експерта № 952/д від 21.10.2021 встановлено, що при вивченні медичної документації на ім`я ОСОБА_9 , 1986 року народження, знайдені наступні тілесні ушкодження: перелом суглобового відростка нижньої щелепи ліворуч зі зміщенням уламків; рана скуло-темпоральної ділянки зліва, гематома скроневої ділянки ліворуч, субарахноїдальний крововилив, забій тканини головного мозку скроневої ділянки зліва, субдуральна гідромас зліва; рана на шиї зліва з наявністю стороннього тіла; рана в надлобній ділянці з наявністю чужорідного тіла; рана на лівій гомілці.

Не виключена можливість виникнення ушкоджень, перерахованих у пунктах 1 підсумків, пристроєм для відстрілу гумових куль (згідно медичної карти стаціонарного хворого в діагнозі значиться, що це кульові поранення), можливо, у строк вказаний у постанові.

Всі тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_9 , окрім перелому нижньої щелепи, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (згідно з пунктами 2.3.2 та 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу МОЗ № 6 від 17.01.1995 року - тривалістю понад шести днів, але не більш як три тижні (21 день)); перелом нижньої щелепи відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так, як для повного зрощення перелому необхідно тривалий строк - більш ніж 3 тижні.

Локалізація та характер ушкоджень, дають змогу вважати, що мало бути не менш ніж чотири точки прикладання сили.

Таким чином вказаний висновок експерта підтверджує показання потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , а також і самого обвинуваченого ОСОБА_3 щодо здійснення останнім декількох пострілів, а саме не менше чотирьох, за допомогою пістолета в напрямок потерпілого ОСОБА_9 .

Згідно висновку експерта № 955/д від 25.11.2021 вбачається, що локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_9 , дають змогу вважати, що всі вони могли утворитися при обставинах вказаних ним у протоколі допиту від 09.09.2021 та не виключають можливості їх виникнення за обставин вказаних у протоколі проведеного слідчого експерименту від 19.10.2021.

Доводи захисника щодо визнання висновку експерта № 955/д від 25.11.2021 недопустимим доказом, оскільки під час проведення слідчого експерименту від 19.10.2021 за участю потерпілого ОСОБА_9 , останній зазначив, тільки один, перший постріл у ноги, коли тільки розпочався конфлікт та останній постріл у шию, інші два постріли (другий та третій постріл) потерпілий не вказав, отже на переконання захисника, потерпілий ОСОБА_9 під час слідчого експерименту не пам`ятав порядок, хід, послідовність подій, які відбувалися, суд визнає безпідставними, оскільки вказані доводи захисника ґрунтуються на особистих припущеннях, які не знайшли свого підтвердження під час розгляду кримінального провадження.

При цьому суд звертає увагу, що при проведенні слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_9 відтворив механізм нанесення саме двох пострілів, в результаті яких він отримав поранення та відчув біль, інші постріли які пролунали та куля від яких не потрапила в потерпілого, останній механізм їх і не відтворював, оскільки завданням слідчого експерименту від 19.10.2021 було саме відтворити механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 .

Суд звертає увагу, що висновок експерта № 955/д від 25.11.2021 був проведений на підставі допиту потерпілого від 09.09.2021 та не виключав можливість отримання тілесних ушкоджень, які зазначені потерпілим і при проведенні слідчого експерименту від 19.10.2021.

При цьому суд зауважує, що відповідно до статей 86, 101, 102 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Кожна сторона кримінального провадження має право надати суду висновок експерта, який ґрунтується на його наукових, технічних або інших спеціальних знаннях.

Дослідивши протокол слідчого експерименту від 19.10.2021 за участю потерпілого ОСОБА_9 суд дійшов висновку про те, що протокол є допустимим доказом, одержаний в процесуальний спосіб без грубих порушень кримінального процесуального законодавства.

Таким чином у суду відсутні підстави для визнання висновку експерта № 955/д від 25.11.2021 недопустимим доказом.

Відповідно даних висновку судово-психіатричного експерта № 643 від 10.11.2021 встановлено, що ОСОБА_3 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, в тому числі не перебував в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності. ОСОБА_3 під час скоєння інкримінованих йому дій міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У ОСОБА_3 під час проведеного обстеження ознак психічного захворювання не виявлено. ОСОБА_3 в даний час може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 не потребує. Клінічних ознак наркотичної та алкогольної залежності у ОСОБА_3 під час проведеного обстеження не виявлено. ОСОБА_3 під час скоєння інкримінованих йому дій в стані фізіологічного афекту та у будь-якому іншому вираженому емоційному стані, який міг би здійснити суттєвий вплив на його свідомість та діяльність, не перебував.

Згідно з висновком експерта № 1095/д від 25.11.2021 встановлено, що локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_9 , виявлених при вивченні медичних документів, не виключає можливість їх виникнення при обставинах вказаних свідком ОСОБА_14 у протоколі проведення слідчого експерименту від 09.09.2021.

Даними висновку експерта № 1144/д від 25.11.2021 встановлено, що локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_9 , виявлених при вивченні медичних документів, дають змогу вважати, що всі вони могли виникнути при обставинах вказаних підозрюваним ОСОБА_3 у протоколі проведення слідчого експерименту від 24.11.2021.

Вказаним висновком підтверджено, що тілесні ушкодження, які виявлені на тілі потерпілого ОСОБА_9 , виникнули виключно в результаті застосування пістолету обвинуваченим ОСОБА_3 , який не заперечував проти цього факту в продовж всього судового розгляду.

Відповідно до висновку експерта № 217-мк від 09.11.2021 вбачається, що при судово-медичному кримінальному дослідженні предметів одягу по кримінальному провадженню № 0002114 на лівому рукаві джемпера, в верхній третині, виявлено пошкодження № 1 та № 2 у вигляді розривів трикотажу, які могли виникнути як внаслідок необережної експлуатації джемпера, так і контакту вузької частини предмету (предметів) з наступним перерозтягненням ниток та спущенням петель в`язки трикотажу.

Таким чином вказаний висновок експерта також підтверджує факт, що між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_9 відбувалась боротьба, в ході якої один одного тримали та тягнули за одяг.

Згідно з висновком експерта № 1043/д від 05.11.2021 встановлено, що при вивченні медичної документації на ім`я ОСОБА_3 , 1985 року народження, судово-медичних даних, які б вказували про наявність у нього травми не виявлено. Діагноз «Поверхнева травма голови та шиї» не підтверджений об`єктивними даними і тому, згідно пункту 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу МОЗ № 6 від 17.01.1995, не враховується при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Вказаний висновок експерта підтверджує покази потерпілого ОСОБА_9 , який наполягав, що обвинуваченому ОСОБА_3 тілесних ушкоджень не завдавав, руками шию не здавлював, до спускового гачка пістолету не торкався, що підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_13 .

Зазначені висновки відповідають вимогам статей 101-102 КПК України.

Згідно з ч. 5 ст. 356 КПК України передбачено, що в ході судового розгляду кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновків експертів, мала право надати суду відомості, які б стосувалися знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки цих експертів, однак стороною захисту такі відомості суду надані не були та в судовому засіданні судом не встановлені.

Тож, зазначені висновки суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог статей 87, 101-102 КПК України, судом не встановлено та учасниками судового провадження не доведено.

Крім цього щодо висновків експертів за № 1094/д від 25.11.2021 та за № 1147/д від 25.11.2021 досліджених судом, у судовому засіданні слід відмітити, що судом встановлено, що зазначені висновки, не доводить собою обставин регламентованих ст. 91 КПК України, у світлі чого суд сприймає їх критично, як такі, що не містить у собі важливих фактичних даних для справи. Тим самим, ці висновки не можуть сприйматися, як належні через призму норм ст. 85 КПК України, яка указує, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Також, проаналізувавши інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти безпосередньо в частині доказів, які прямо стосуються фактів справи, суд установив, що з копії карти виїзду швидкої медичної допомоги № 891 від 08.09.2021 встановлено, що виїзд бригади екстреної медичної допомоги здійснений до магазину по АДРЕСА_2 , у зв`язку з вогнепальним пораненням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_5 , який на час виклику швидкої мав попередній діагноз вогнепальне поранення голови, лівої гомілки, надпахової ділянки, госпіталізований у МКЛ № 2 приймальне відділення о 21 год. 52 хв. При огляді ОСОБА_9 перебував у свідомості, оскільки картка швидкої медичної допомоги заповнена медичними працівниками з його слів.

З картки виклику швидкої медичної допомоги від 08.09.2021 № 891 вбачається, що диспетчер ОСОБА_26 прийняла о 19:49:01 виклик з мобільного телефону НОМЕР_8 зі слів про вогнепальне поранення у голову, вказане повідомлення передала бригаді екстреної медичної допомоги о 19:49:50, а о 19:52:39 бригада виїхала на місце, де працівники медичної служби надали першу медичну допомогу потерпілому. До картки доданий DVD - диск, який був оглянутий протоколом від 25.11.2021, зміст якого викладений у протоколі у вигляді стенограми.

Отже, з дослідженої картки виклику швидкої медичної допомоги вбачається, що виклик був здійснений з мобільного телефона свідка ОСОБА_14 , що підтверджує покази останньої, а також покази свідка ОСОБА_17 , який зазначив, що поліцію викликав він, а швидку медичну допомогу викликала ОСОБА_14 .

Зазначені відомості суд бере до уваги, що співпадає з правовою позиціє Верховного Суду колегії Першої судової палати Касаційного суду у постанові від 20.03.2018 в справі № 753/11828/13-к, де зазначено, що у змагальному процесі повинні розглядатися не лише докази, які безпосередньо стосуються фактів справи, а й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти останніх.

Крім цього, згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Так, у судовому засіданні захисником в порядку ч. 1 ст. 363 КПК України заявлено клопотання про доповнення судового розгляду, а саме заявлено клопотання про допит в якості свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_27 , ОСОБА_25 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , при цьому до початку судового засідання стороною захисту забезпечувався час та місце стороні обвинувачення для спілкування зі свідками сторони захисту для ознайомлення прокурора з показами, які нададуть свідки в суді.

Таким чином, враховуючи, що стороною захисту були виконані вимоги ч. 11 ст. 290 КПК України, а саме сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду, суд з урахуванням положень статей 22, 26 КПК України, задовольнив клопотання сторони захисту та у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України, попередивши про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань допитав свідка ОСОБА_24 , яка є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_3 , яка в сою чергу повідомила у судовому засіданні, що між нею та її сином відносини гарні, 08.09.2021 вона приїхала з-за кордону у відпуску та попросила сина ОСОБА_3 відвести її в с. Сорокотяги до своїх батьків. Так, ОСОБА_3 свою матір ОСОБА_24 разом зі своїм малолітнім сином ОСОБА_30 , відвіз у село, де перебували до вечора. Приблизно після 18.00 год. їй на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_3 та повідомив, що на нього напали біля продуктового магазину в селі, а він повинен був захищатися від нападу. Так, ОСОБА_3 повідомив, що повертаючись з магазину додому, до нього звернувся ОСОБА_9 нецензурною лайкою та повідомив, що він збирається бити ОСОБА_3 так само, як і в минулому році. ОСОБА_3 на вказані погрози зробив два постріли у ноги ОСОБА_9 , але останній продовжив рух на ОСОБА_3 , підійшов до нього та звалив його з ніг на землю, після чого почав душити, при цьому ОСОБА_3 зробив ще один постріл, щоб налякати ОСОБА_9 та він відпустив ОСОБА_3 . Таким чином, на наступний день шия ОСОБА_3 була червоною, ОСОБА_24 радила сину звернутися за медичною допомогою з шиєю. Після чого до будинку батьків ОСОБА_24 ввечері приїжджали працівники поліції та розшукували ОСОБА_3 .

На наступний день 09.09.2021 повернувшись додому у м. Біла Церква в квартирі, сина ОСОБА_3 не було, у зв`язку з тим, що у ОСОБА_24 була сильна головна біль, вона прийняла таблетки та лягла спати, а коли на ранок прокинулась побачила, що ОСОБА_3 у квартирі не було, він переночував та пішов вже по справам.

На запитання захисника свідок ОСОБА_24 повідомила, що їй відомо, що 08.09.2021 ОСОБА_3 після конфлікту зателефонував своєму захиснику ОСОБА_11 , але останнього не було у місті, у зв`язку з чим захисник попросив, почекати його до понеділка.

Після конфлікту з ОСОБА_9 , який відбувся 08.09.2021 біля продуктового магазину в с. Сорокотяги Білоцерківського району, Київської області, ОСОБА_3 весь час хвилювався, що завдав поранення ОСОБА_9 , оскільки хотів його лише налякати, а не наносити тілесні ушкодження.

Свідок ОСОБА_24 зробила фото шиї ОСОБА_3 з ознаками почервоніння на власний мобільний телефон, після чого ОСОБА_3 звернувся до лікарні 10.09.2021.

Обшук проводився у квартирі без участі обвинуваченого ОСОБА_3 , але він був на телефонному зв`язку та розповідав, де лежав пістолет та набої до нього, а також посвідчення про дозвіл на зброю.

З показань свідка ОСОБА_24 вбачається, що остання після конфлікту, який мав місце 08.09.2021 між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , останнього вперше побачила лише 10.09.2021, тобто де саме останній міг отримати вказані тілесні ушкодження невідомо, якщо вони і були, оскільки відповідно до висновку експерта №1043/д від 05.11.2021 при вивченні медичної документації на ім`я ОСОБА_3 , судово-медичних даних, які б вказували про наявність у нього травм не виявлено, а діагноз «Поверхнева травма голови та шиї» не підтверджений об`єктивними даними.

Допитана в якості свідка ОСОБА_31 в судовому засіданні, попереджена про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань та за дачу неправдивих показань показала, що є продавцем у магазині, який розташований в районі лікарні на Таращанському масиві в м. Біла Церква. 08.09.2021 приблизно о 22.00 год., коли свідок поверталась до свого робочого місця за своїми речами, які залишила, зустріла раніше знайомого ОСОБА_3 , у якого на обличчі та на шиї були тілесні ушкодження. На запитання свідка ОСОБА_32 , що трапилось, ОСОБА_3 повідомив, що у селі Сорокотяги на нього напав чоловік на ім`я ОСОБА_33 , у зв`язку з чим йому прийшлось захищатися, на що свідок запропонувала ОСОБА_3 звернутися до поліції. На вулиці були темно, але штучні ліхтарі працювали від яких було штучне освітлення, ОСОБА_3 при зустрічі був одягнутий у темний спортивний костюм.

Допитана в якості свідка ОСОБА_25 у судовому засіданні, попереджена про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів показала, що вона є цивільною дружиною ОСОБА_3 від якого виховує малолітнього сина ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відносин на 08.09.2021 ОСОБА_25 зі ОСОБА_3 не підтримувала, оскільки посварились та вони роз`їхались, оскільки в Україну повернулась його мати ОСОБА_24 із-за кордону. 08.09.2021 до неї заїхав ОСОБА_3 та попросив забрати сина, оскільки бабуся захотіла побачити онука, свідок дозволила та віддала сина ОСОБА_3 , а сама була зайнята до 20.00 год. Приблизно о 21.00 год. 08.09.2021, коли ОСОБА_25 поверталась додому на Таращанському масиві, зустріла ОСОБА_3 з сином. При цьому ОСОБА_3 знаходився у збудженому стані, на шиї останнього були подряпини, на запитання, що трапилось ОСОБА_3 повідомив, що відбулась сварка під час якої на нього напали, а також запевнив, що під час конфлікту, їх малолітнього сина при цьому не було.

Таким чином суд звертає увагу на те, що у вільних своїх показах обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що після конфлікту 08.09.2021 з ОСОБА_9 , він на своєму транспортному засобі завіз дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до його матері ОСОБА_25 , що спростовує покази останньої наданої в судовому засіданні за клопотання сторони захисту.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_28 , який попереджений про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів та за відмову від дачі показань повідомив, що зі ОСОБА_3 не знайомий відношень не підтримує, але знайомий з його матір`ю ОСОБА_24 08.09.2021 свідок разом зі своїм знайомим ОСОБА_29 їздили на рибалку в с. Яблунівці, з якої повертались після 17.00 год. та їхали вже до м. Біла Церква, проїжджаючи с. Сорокотяги, побачив продуктовий магазин, біля якого свідок ОСОБА_28 зупинив свій транспортний засіб, також свідок побачив, що біля магазину був припаркований транспортний засіб «TOYOTA». Після того, як ОСОБА_28 вийшов разом з ОСОБА_29 , зі свого транспортного засобу та попрямували до магазину, але підійшовши до припаркованого транспортного засобу «TOYOTA» побачили, що біля магазину відбувається конфлікт між двома чоловіками, один перебував у чорній масці, а другий був великої статури, також перед магазином стояла жінка з дитиною, під час руху до магазину свідок з ОСОБА_29 почули звуки пострілів та вирішили повернутися до свого транспортного засобу та поїхати в інший магазин. Всього свідок почув три постріли, також бачив, що пістолет чоловік у масці тримав правою рукою.

Допитаний свідок ОСОБА_29 у судовому засіданні дав аналогічні покази, що і свідок ОСОБА_35 , зазначивши додатково, що 08.09.2021 бачив, як на ОСОБА_3 рухався чоловік великої статури, але ОСОБА_3 вимагав, щоб він до нього не підходив, але чоловік розкрив руки та продовжив рух на ОСОБА_3 . В результаті ОСОБА_3 разом з невідомим чоловіком впали на землю, після чого пролунав постріл.

Таким чином допитавши свідків сторони захисту, а саме свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_36 , ОСОБА_25 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , суд ставить їх покази під сумніви та не бере їх до уваги, оскільки вони спростовуються допитами свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , потерпілого ОСОБА_9 , а також самого обвинуваченого ОСОБА_3 , які між собою не пов`язані дружніми або родинними відносинами, з показань яких вбачається, що приблизно два - три постріли першими пролунали біля входу до продуктового магазину в с. Сорокотяги Білоцерківського району, Київської області до того, як потерпілий обійнявши ОСОБА_3 впали на землю та дослідженими в порядку ст. 358 КПК України висновком експерта № 1043/д від 05.11.2021, згідно з яким жодних тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_3 не виявлено.

Також суд не приймає до уваги наданий стороною захисту акт огляду телефону матері обвинуваченого - свідка ОСОБА_24 від 10.09.2021 з СД-диском, на якому зафіксована шия ОСОБА_3 зі слідами червоного кольору, оскільки, як зазначав суд вище у вироці, вказані почервоніння, ОСОБА_3 у період з 08.09.2021 по 10.09.2021 міг отримати при будь-яких інших обставинах, не пов`язаних з конфліктом з ОСОБА_9 , який мав місце 08.09.2021 біля продуктового магазину по вул. Центральна в с. Сорокотяги Білоцерківського району, Київської області.

Крім викладених обставин, суд зазначає, що свідки - ОСОБА_24 , є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_3 , а ОСОБА_25 , є цивільною дружиною ОСОБА_3 з яким виховує малолітнього сина, тому суд критично ставиться до показань останніх наданих у судовому засіданні. Інші свідки сторони захисту, а саме свідки ОСОБА_35 та ОСОБА_29 є знайомими матері обвинуваченого та прийшли давати свідчення за проханням ОСОБА_24 , покази свідка ОСОБА_32 взагалі не знайшли свого підтвердження іншими письмовими доказами по справі, при цьому стороною захисту не зазначено, яким чином вказані свідки ними були встановлені, суд звертає увагу, що покази свідків сторони захисту спростовуються іншими дослідженими доказами по кримінальному провадженню, відповідно з якими в суді встановлено, що під час конфлікту між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 два - три постріли були зроблені обвинуваченим, коли останні стояли біля сходинок у магазин, тобто до того, як вони впали на землю боротися, отже суд критично ставиться до показів свідків сторони захисту у судовому засіданні, які мають розбіжності з обставинами встановленими за допомогою інших доказів по справі, свідок ОСОБА_24 та ОСОБА_25 перебувають у родинних відносинах з обвинуваченим, а тому вони є зацікавленими особами, які допомагають обвинуваченому ОСОБА_3 уникнути кримінальної відповідальності.

Заявлене клопотання захисника ОСОБА_6 щодо повторного допиту потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , а також допит малолітнього свідка - дитини обвинуваченого - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судом було задоволено, але у зв`язку з неналежним викликом та забезпеченням участі в судовому засіданні зазначених осіб та інших обов`язкових учасників судового провадження, останні залишились судом не допитані. При цьому судом застосовувались усі дії направленні на сприяння до належного виклику вказаних осіб, а саме крім вручення повісток захиснику для вручення вказаним особам про виклик до суду, суд на кожне судове засідання шляхом відправлення смс-повідомлення, викликав потерпілих по справі.

В результаті від потерпілих через канцелярію суду надійшли письмові заяви, в яких викладена їх позиція щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , а саме потерпілі просили призначити покарання обвинуваченому не пов`язане з позбавленням волі.

Щодо клопотання сторони захисту про допит малолітнього свідка - сина обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд при сприянні виклику вказаного малолітнього свідка та інших обов`язкових учасників судового провадження, на заздалегідь узгоджені дати судових засідань призначених на 02.03.2023, 23.03.2023, 27.03.2023, намагався неодноразово з`ясувати необхідність допиту вказаного малолітнього свідка з урахуванням неможливості скористатися ним ст. 63 Конституцією України, у зв`язку з його малолітнім віком, однак сторона захисту своє клопотання залишила необґрунтованим.

При цьому суд дотримуючись засад диспозитивності, забезпечив сторонам рівну можливість здійснення права самостійно обстоювати свою правову позицію у спосіб, передбачений КПК України, у тому числі шляхом звернення до суду з клопотанням про допит свідків, які учасники провадження вважали необхідним для доведення переконливості їхніх аргументів, що узгоджується з ч. 3 ст. 93 КПК України.

Водночас, оскільки вина обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується належними, достовірними та допустимими доказами, які у своїй сукупності підтверджують вчинення ним інкримінованих злочинів, а показання свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_32 , ОСОБА_25 , ОСОБА_37 , ОСОБА_29 , ані підтверджують, ані спростовують будь-яких фактичних обставин кримінального правопорушення, які б впливали на кваліфікацію дій обвинуваченого, оскільки зазначені свідки не були безпосередньо очевидцями подій злочину, тому суд до показів вказаних свідків ставиться критично та не приймає їх до уваги. При цьому суд зауважує, що свідок ОСОБА_25 , яка є одночасно законним представником малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у своїх показах у суді зазначила, що після того, як ОСОБА_3 повідомив їй, що на нього напали, на її запитання, що з дитиною, він зазначив, що дитини ОСОБА_4 під час конфлікту на місці не було.

Наявність у матеріалах кримінального провадження даних особи потерпілого ОСОБА_9 , з яких вбачається, що останній чотири рази притягувався до кримінальної відповідальності, отримує медичну допомогу у лікаря-нарколога з приводу синдрому залежності від наркотичного засобу з 2011 року, які на думку сторони захисту могли бути причинами конфлікту, а потім його небажанням говорити в суді «правду», суд не приймає до уваги та вважає, що припущення сторони захисту спростовуються іншими дослідженими в суді доказами, а саме допитом свідків, які були безпосередньо свідками події, а також висновками експертиз, досліджених судом вище у вироці.

Отже, позицію сторони захисту про відсутність у обвинуваченого ОСОБА_3 умислу на заподіяння потерпілому смерті, а викладену обвинуваченим версію подій, де він заперечував наявність умислу на вбивство ОСОБА_9 , оскільки обвинувачений ОСОБА_3 діяв в межах необхідної оборони та захищався від дій ОСОБА_9 , слід розцінювати як лінію захисту та спробу уникнути кримінальної відповідальності за більш тяжкий злочин.

Суд не залишає без уваги наявності розбіжностей у обвинуваченого ОСОБА_3 при наданні показів останнім у суді, а саме при наданні вільних показів останній зазначив, що після дорожньо-транспортної пригоди, він залишив місце ДТП, оскільки не бачив під своїм транспортним засобом людину, а при наданні відповідей на запитання учасників судового провадження обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що залишив місце ДТП, оскільки злякався самосуду з боку пересічних громадян, які проходили повз місця ДТП, оскільки ОСОБА_3 збив людину.

При цьому, суд вважає слушним покази неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , який наполягав, що обвинувачений ОСОБА_3 бачив, його під своїм транспортним засобом «TOYOTA», але не підійшов та не намагався надати першу медичну допомогу, а лише залишив неповнолітнього потерпілого зажатим під машиною на місці дорожньо-транспортної пригоди, а сам пішки зник.

Водночас аналізуючи покази свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 суд зазначає, що останні були безпосередніми свідками подій конфлікту, між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 08.09.2021 біля продуктового магазину в с. Сорокотяги Білоцерківського району, Київської області. Не зважаючи на те, що свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_13 не пам`ятають суть претензій, які обвинувачений та потерпілий висловлювали один одному під час зазначеного конфлікту, але свідки наполягали, що саме обвинувачений ОСОБА_3 покликав до себе ОСОБА_9 , а також дістаючи пістолет з кобури мав претензії саме обвинувачений ОСОБА_3 до потерпілого ОСОБА_9 , тобто вказані свідки підтримали покази потерпілого ОСОБА_9 , що конфлікт 08.09.2021 розпочав саме ОСОБА_3 , а не він, що в свою чергу спростовує версію сторони захисту, щодо самооборони (необхідної оборони) обвинуваченого ОСОБА_3 від дій ОСОБА_9 .

При цьому суд звертає увагу, що в судовому засіданні було достеменно встановлено, що попереджувальних пострілів у гору обвинувачений ОСОБА_3 не робив, що також свідчить про відсутність дій останнього направлених на необхідну оборону від дій ОСОБА_9 .

Крім цього при оцінці показів свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , потерпілого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_3 щодо розбіжностей показів останніх відносно кількості зроблених пострілів, їх послідовності та руху, а також місця розташування при пострілах обвинуваченого та потерпілого, в судовому засіданні встановлено, що конфлікт мав незначний проміжок часу, застосування зброї не носило небезпечний характер, який примушував застосовувати заходи щодо власної небезпеки та небезпеки дітей, які перебували також біля магазину під час конфлікту, а саме намагань сховатися від куль при пострілах, закриваючи очі та обличчя. Перебування у легкому алкогольному сп`янінні свідка ОСОБА_13 та потерпілого ОСОБА_9 знизило їх увагу щодо послідовності дій обвинуваченого ОСОБА_3 .

Однак при оцінці дій потерпілого ОСОБА_9 щодо його руху з порожніми руками на пістолет, який тримав у руках ОСОБА_3 , суд приймає до уваги покази потерпілого ОСОБА_9 надані останнім у суді, а саме те, що останній перебуваючи під час конфлікту зі ОСОБА_3 у легкому алкогольному сп`янінні, усвідомлював всі обставини, які мали місце під час конфлікту, а також усвідомлював і свої дії. Перебування потерпілого у звичайному фізіологічному сп`янінні, послабило функціонування гальмових процесів нервової діяльності потерпілого, що дозволило останньому рухатись на пістолет обвинуваченого з відкритими, порожніми руками, якими ОСОБА_9 обійняв ОСОБА_3 таким чином, що рука з пістолетом у останнього залишилась зафіксована так, що останній не зміг вчиняти надалі постріли, крім цього відчуття болю при отримані перших поранень також було приглушеним для потерпілого.

Посилання сторони захисту на той факт, що потерпілий ОСОБА_9 08.09.2021 перебував у стані алкогольного сп`яніння, а тому брати покази останнього не можливо до уваги, суд вважає безпідставними, оскільки при допиті потерпілого ОСОБА_9 , який двічі був допитаний в суді, останній надавав свої покази послідовно, які були аналогічні попереднім, тобто незмінні, які знайшли своє підтвердження під час дослідження інших доказів по справі.

Водночас суд не приймає до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_3 , в частині того, що до нього першим рухався та звертався з погрозами ОСОБА_9 біля входу в продуктовий магазин в с. Сорокотяги Білоцерківського району, Київської області, оскільки це спростовується показами свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , які були безпосередніми свідками події та наполягали, що саме ОСОБА_3 покликав до себе ОСОБА_9 , а зі змісту конфлікту було зрозуміло, що саме ОСОБА_3 має претензії до ОСОБА_9 , а не навпаки.

Крім цього суд вважає слушним доводи потерпілого ОСОБА_9 щодо причин конфлікту 08.09.2021, а саме дії обвинуваченого ОСОБА_3 були викликані з мотивів помсти, оскільки неприязні особисті відношення між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 мають тривалий характер, в результаті якого ОСОБА_9 рік тому зламав ногу ОСОБА_3 , а останній обіцяв помститися за це, що в судовому засіданні знайшло своє підтвердження під час допитів свідків, потерпілого та обвинуваченого.

Доводи захисника викладені у судових дебатах щодо наявності бетонного покриття від якого могла відрикошетити гумова куля та потрапити у тіло потерпілого ОСОБА_9 під час конфлікту 08.09.2021 біля продуктового магазину в с. Сорокотяги Білоцерківського району, Київської області, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки відповідно до допиту обвинуваченого, свідків та потерпілого, а також відповідно до досліджених письмових доказів, а саме протоколів огляду місця події від 08.09.2021, 09.09.2021, протоколів слідчих експериментів від 09.09.2021 за участю свідка ОСОБА_14 , свідка ОСОБА_13 , протоколу слідчого експерименту від 24.11.2021 за участю обвинуваченого ОСОБА_3 , з яких встановлено, що конфлікт між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 відбувався виключно на земельній ділянці, а ні на сходинках, або на бетонному (асфальтному) покритті.

Правдивість та об`єктивність показань потерпілих, свідків сторони обвинувачення, які були допитані судом, не викликають сумнівів, оскільки ці докази підтверджено сукупністю інших безпосередньо досліджених під час судового розгляду письмових доказів.

Досліджені безпосередньо судом докази по справі спростовують позицію захисту щодо версії обвинуваченого ОСОБА_3 про самозахист (необхідну оборону), враховуючи наявність у останнього зброї, яку застосував обвинувачений при вчиненні кримінального правопорушення відносно ОСОБА_9 , характер розташування отриманих поранень від куль, їх кількість не менш чотирьох, локалізація, а саме в життєво важливий орган - шию ОСОБА_9 , а також відсутність у останнього під час конфлікту будь-яких предметів, якими ОСОБА_9 міг загрожувати життю та здоров`ю ОСОБА_3 , що свідчить саме про намір останнього, позбавити життя потерпілого та дають підстави вважати суду про відсутність загрози для життя та здоров`я ОСОБА_3 .

Так, спростовуючи доводи обвинуваченого та захисника щодо відсутності умислу на позбавлення життя потерпілого, суд зазначає, що обвинувачений обрав знаряддям вчинення кримінального правопорушення - пістолет, споряджений хоча і гумовими снарядами травматичної (несмертельної) дії, - але ж зброєю, потрапляння куль якого у життєво важливі органи людини може мати велику ймовірність того, що при його застосуванні можна заподіяти смерть людині. Обвинувачений цілеспрямовано зробив не менш чотирьох пострілів на відстані приблизно одного метру від потерпілого, одна куля з чотирьох куль потрапила у шию потерпілого, тобто у життєво важливий орган, інші в пах та ногу. В судовому засіданні було встановлено, що також голова над вухом була розбита, від також потрапляння кулі. Крім цього в судовому засіданні встановлено, що під час боротьби з потерпілим ОСОБА_3 , наніс рукояткою пістолета удар у щелепу, в результат всіх отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 втратив свідомість. Після того, як обвинувачений ОСОБА_3 відчув, що ОСОБА_9 припинив йому протистояти, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, оскільки вважав свій умисел на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_9 доведеним до кінця, оскільки швидку медичну допомогу обвинувачений не намагався викликати потерпілому, а також не намагався надати першу невідкладну медичну допомогу сам. Таким чином судом не встановлені обставини, які б свідчили про добровільну відмову обвинуваченого ОСОБА_3 від доведення злочину до кінця.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у порядку ст. 94 КПК України, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 286 та ч. 2 ст.15 ч. 1 ст. 115 КК України, за вище встановлених обставин.

Підстав для закриття кримінального провадження, як про це поставили питання сторона захисту в судових дебатах, або для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 з ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 122 та ст. 125 КК України, що фактично випливає з позиції обвинуваченого, суд не вбачає.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Щодо кримінально-правової оцінки діяння, кваліфікованого за частиною другою статті 286 КК України

Так, об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, включає такі обов`язкові ознаки: діяння, обстановку, наслідки та причинний зв`язок між діянням і наслідками.

Діяння полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, яке може вчинятися шляхом дії або бездіяльності і полягати у: вчиненні дій, які заборонені правилами; невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту. Діяння при вчиненні цього злочину завжди пов`язане з недотриманням вимог відповідних нормативних актів - правил безпеки руху та експлуатації транспортних засобів.

При цьому належить враховувати, що злочин, передбачений ст. 286 КК, є злочином із так званим матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є не будь-які з допущених особою порушень ПДР, а лише ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, передбачені в частинах 1, 2 або 3 ст. 286 КК, тобто тільки такі порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків і, отже, перебувають із ними у причинному зв`язку.

Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винним, закономірно, з необхідністю тягне за собою наслідки, передбачені ст. 286 КК України.

Суб`єктивна сторона злочину визначається ставленням винного до наслідків і в цілому характеризується необережною формою вини.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 під час керування автомобілем марки «TOYOTA CAMRY» державний номерний знак НОМЕР_1 недотримався вимог пунктів 1.3, 1.5, 2.10. (б, д, е), 2.3 (б, д), 8.9, 101, 12.1, 12.3, 12.4, 13.3, 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого неповнолітній потерпілий ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження, що не оспорюється обвинуваченим.

Таким чином судом встановлено, що грубе порушення водієм ОСОБА_3 вимог пунктів 1.3, 1.5, 2.10. (б, д, е), 2.3 (б, д), 8.9, 101, 12.1, 12.3, 12.4, 13.3, 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень неповнолітньому потерпілому ОСОБА_8 .

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 після вчинення ДТП 06.05.2021 з місця пригоди зник, залишивши під своїм транспортним засобом неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , у зв`язку з чим суд вважає за необхідне зазначити наступне, що відповідно до п.10 Постанови від 23.12.2005 № 14 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що порушення особою правил безпеки дорожнього руху чи експлуатації транспорту правил водіння або експлуатації машин і наступне залишення потерпілого від такого злочину без допомоги слід кваліфікувати за наявності до того підстав за сукупністю злочинів, передбачених відповідними частинами статей 286 чи 415 КК та відповідною частиною статті 135 цього Кодексу.

При цьому суд враховує правову позицію викладену у постанові Верховного Суду колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 711/798/18, з якої вбачається, що дії водія, який вчинив ДТП, поставивши потерпілого у небезпечний для життя стан, після чого з місця події втік, підлягають кваліфікації за ст. 135 КК України незалежно від того чи могла своєчасно надана допомога потерпілому відвернути настання шкоди для його життя чи здоров`я.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, які суд вважає належними та допустимими, аналізуючи показання обвинуваченого, які не беззаперечні за своєю суттю, неповнолітнього потерпілого, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України.

На підставі викладеного, суд погоджується з правовою кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України, при цьому відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення лише в частині зміни правової кваліфікації, якщо це покращує становище особи, та визнає ОСОБА_3 винним за ч. 2 ст. 286 КК України за ознаками порушень правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Щодо кримінально-правової оцінки діяння, кваліфікованого за частиною другої статті 15 частини першої статті 115 КК України

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КК України умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Згідно зі ст. 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини Кримінального кодексу України, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Закінченим є замах, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

За сталою судовою практикою, встановлено, що замах на вбивство може бути вчинено лише за наявності прямого умислу на позбавлення життя потерпілого, тобто коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання.

Згідно з ч. 2 ст. 24 КК України прямий умисел - це таке психічне ставлення до діяння і його наслідків, при якому особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 4, 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 7.02.2003 № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, характер їх стосунків. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

При цьому, якщо винна особа відмовилася від убивства потерпілого вже після вчинення дій, які вважала за необхідне виконати для доведення злочину до кінця, але його не було закінчено з причин, що не залежали від її волі, діяння належить кваліфікувати відповідно до ч. 2 ст. 15 КК як закінчений замах на умисне вбивство, яке може бути вчинено лише з прямим умислом.

Верховний Суд роз`яснив, що при відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим.

Замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення і наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату, тобто коли особа усвідомлює суспільне небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання.

При цьому спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляється у способі вчинення діянь.

Суд оцінивши докази, що мали значення для з`ясування змісту та спрямованості умислу ОСОБА_3 , зокрема враховує характер, рішучість і динамічність дій, вчинених останнім, їх раптовість для потерпілого ОСОБА_9 , поведінку до, під час і після скоєння злочину, знаряддя злочину - пістолет, здійснення з близької відстані до одного метра, з нього цілеспрямованих пострілів не менш чотирьох у життєво важливий орган потерпілого - шию, а також поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 після вчинення злочину, а саме те, що він не надав першу медичну допомогу, поспішив залишити місце події, швидку медичну екстрену допомогу не викликав, у сукупності свідчать про те, що у цьому випадку він діяв із прямим умислом на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_9 та вчинив всі необхідні дії, які були для нього завідомо такими, що призведуть до смерті останнього, однак смертельний наслідок не настав лише через обставини, які не залежали від волі обвинуваченого ОСОБА_3 .

Під час судового розгляду встановлено, що обвинувачений сам спровокував конфлікт, підійшовши до місця відпочину потерпілого ОСОБА_9 покликавши його до себе, де почав пред`являти претензії, дістав з кобури пістолет, пересмикнув його затвор та направив ствол пістолета в бік ОСОБА_9 , який стояв з порожніми руками, здійснив не менше трьох пострілі зразу, а після того, як ОСОБА_9 обхватив тулуб з руками ОСОБА_3 , де знаходився пістолет, чим намагався припинити застосування зброї, оскільки поряд перебувала жінка з дитиною, вони впали на землю та ще пролунало декілька пострілів в ході яких ОСОБА_3 звільнивши руку, в якій був пістолет, наніс один удар рукояткою пістолета ОСОБА_9 в область щелепи, в результаті чого ОСОБА_9 втратив свідомість, після чого обвинувачений зник з місця події.

Таким чином у судовому засіданні встановлено, що між потерпілим ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_3 тривалий час існував конфлікт під час, якого ОСОБА_9 зламав ногу ОСОБА_3 , у зв`язку з чим останній мав намір помститися ОСОБА_9 , у зв`язку з чим 08.09.2021 застосовуючи пістолет, спровокував конфлікт з ОСОБА_9 , який обвинуваченому не погрожував, у руках нічого не тримав, загрозливих дій, відносно обвинуваченого не вчиняв, а лише був вимушений захищатися від нападу ОСОБА_3 , застосувавши прийом захвату, виключно задля того, щоб ОСОБА_3 припинив здійснювати в нього постріли, однак обвинувачений ОСОБА_3 безжально до потерпілого, зробив не менш чотирьох пострілів, одна з куль потрапила у життєво важливий орган з невеликої відстані до одного метра, тобто майже в притул, а саме рану на шиї зліва з наявністю стороннього тіла, також завдав рану в надлобній ділянці з наявністю чужорідного тіла. Крім цього також було завдані наступні тілесні ушкодження у вигляді перелом суглобового відростка нижньої щелепи ліворуч зі зміщенням уламків; рани скуло-темпоральної ділянки зліва, гематома скроневої ділянки ліворуч, субарахноїдальний крововилив, забій тканини головного мозку скроневої ділянки зліва, субдуральна гідромас зліва; рана на лівій гомілці. А надання ОСОБА_9 своєчасної кваліфікованої медичної допомоги, відвели наслідки у вигляді смерті ОСОБА_9 .

Суд не приймає до уваги позицію обвинуваченого, який не заперечував факту заподіяння ним тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , але останній наполягає, що не бажав настання смерті потерпілому, а лише захищався від нападу потерпілого ОСОБА_9 , оскільки на його переконання йому нічого не завадило б довести до кінця свій злочинний намір, направлений на вбивство, якщо би він у нього був.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що попереджувальних пострілів у гору ОСОБА_3 не здійснювалось, а зразу останній застосував до беззбройного потерпілого пістолет, здійснивши не менш чотирьох пострілів. Під час конфлікту обвинувачений ОСОБА_3 бачив, що у останнього з голови текла кров, що також знайшло своє підтвердження при огляді речей, в які був одягнутий 08.09.2021 обвинувачений ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_9 , а коли обвинувачений ОСОБА_3 залишав ОСОБА_9 на місці останній був без свідомості, швидку медичну допомогу не викликав зразу на місце, першу екстрену медичну допомогу не надавав потерпілому ОСОБА_9 , сам обвинувачений після вчинення кримінального правопорушення зник з місця та змінивши державні номерні знаки на транспортному засобі, яким керував 08.09.2021 таким чином намагався його приховати, тобто переховувався від правоохоронних органів, що свідчить про те, що ОСОБА_3 зробив всі дії, які залежали від нього для заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_9 .

Таким чином, зміна своїх версій про обставини вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченим, приховання транспортного засобу, залишення місця кримінального правопорушення 08.09.2021, намагання переховуватися від органів досудового розслідування безпосередньо після вчинення інкримінованих дій, дає підстави вважати, що обвинувачений діяв саме з прямим умислом на вбивство потерпілого ОСОБА_9 .

Суд перевірив версію захисту про те, що обвинувачений не мав умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_9 та визнає цю версію безпідставною, оскільки вона суперечить встановленим фактичним обставинам, спростовується показаннями потерпілого та свідків, протоколами оглядів предметів, протоколами слідчих експериментів і висновками експертиз, які в сукупності дають підстави вважати, що в цьому випадку обвинувачений ОСОБА_3 діяв із прямим умислом на вбивство потерпілого.

Отже, вибір знаряддя злочину, яким заподіяно тілесні ушкодження, - пістолет, локалізація, кількість зроблених пострілів і характер тілесних ушкоджень, а саме з потраплянням куль в життєво важливий орган, та поведінка обвинуваченого до та після заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, беззаперечно свідчить про спрямованість умислу обвинуваченого на позбавлення життя потерпілого.

Частина 2 ст. 17 КПК України передбачає, що винуватість особи має бути доведена поза розумним сумнівом. На переконання суду, у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_3 цей стандарт доведення винуватості цілком дотримано. Адже за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що дослідженні в суді, можливо дійти висновку про те, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Обвинувальний вирок ухвалюється лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, сформованим у порядку ст. 94 КПК України, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 , кваліфікувавши дії останнього за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, а саме у вчиненні закінченого замаху на вбивство, тобто за умисне противоправне заподіяння смерті іншій людині, який не доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Таким чином на підставі викладеного суд приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України за ознаками порушень правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження та за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, а саме у вчиненні закінченого замаху на вбивство, тобто за умисне противоправне заподіяння смерті іншій людині, який не доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Мотиви призначення відповідного покарання.

Вирішуючи питання про призначення міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Норма ч. 2 ст. 50 КК України, регламентує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами статей 65, 68 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, з яких ч. 2 ст. 286 КК України, згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, а ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України є особливо тяжким злочином.

Судом також враховані дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, інкриміновані дії були вчинені за короткий проміжок часу, що свідчить про зухвалість поведінки обвинуваченого в соціумі, не зважаючи на наявність позитивної характеристики з місця реєстрації та проживання останнього, також судом встановлено, що на обліку у лікаря - нарколога та лікаря-психіатра обвинувачений не перебуває, офіційно не працевлаштований, неодружений, але на утриманні має малолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановлюючи обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд зазначає наступне.

Враховуючи роз`яснення зазначені у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», з яких слідує, що наведений у ч. 1 ст. 66 КК України перелік обставин, які пом`якшують покарання, не є вичерпним та такими можуть визнаватися і інші обставини.

Згідно з ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують і інші обставини не зазначені в ч. 1 ст. 66 КК України.

Таким чином, суд визнає, що обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є добровільне відшкодування заподіяної шкоди та наявність на утриманні неповнолітньої дитини.

При цьому суд звертає увагу на те, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_3 , як на досудовому розслідуванні, так і під час судового розгляду не свідчила про наявність щирого каяття, оскільки обвинувачений лише під час допиту потерпілих у суді, за порадою свого захисника попросив вибачення у них, крім цього суд визнав покази обвинуваченого ОСОБА_3 в суді непослідовними та неправдивим, які спрямовані на уникнення від кримінальної відповідальності.

Так, виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики щире каяття - це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодування заданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.

Таким чином основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює розкриття злочину, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім, що узгоджується з правовою позицією викладеної у постанові Верховного Суду від 22.12.2020 (справа № 552/517/19, провадження № 51-1760км20).

Таким чином, суд не визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , щире каяття.

Крім цього посилання сторони захисту в судових дебатах на наявність у обвинуваченого статусу учасника бойових дій, оскільки останній приймав участь у зоні проведення антитерористичної операції, не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з ненаданням стороною захисту відповідного посвідчення.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини.

При призначенні покарання суд враховує позицію сторони обвинувачення, яка вважала, що призначене покарання обвинуваченому не може бути без ізоляції від суспільства, тобто у виді позбавлення волі з призначенням максимального строку покарання, передбаченого відповідною частиною Особливої частини Кримінального кодексу України, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_3 .

Крім цього при призначенні судом покарання, враховані також наслідки вчинених кримінальних правопорушень, поведінка обвинуваченого під час та після вчинення злочинних дій, а саме залишення місць вчинення кримінальних правопорушень, ненадання потерпілим першої медичної допомоги та виклику екстреної медичної допомоги, оцінка скоєного обвинуваченим, а саме відсутність щирого каяття, невизнання вини, хоча обвинувачений і відшкодував потерпілим матеріальну шкоду, витрачену на лікування, останніх, що в сукупності з іншими дослідженими доказами по справі свідчить про намагання обвинуваченого уникнути від кримінальної відповідальності за більш тяжкий злочин; особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції інкримінованих злочинів у виді позбавлення волі, з урахуванням вимог, передбачених ч. 3 ст. 68 КК України, а саме за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, з остаточним призначенням покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 70 КК України з призначенням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами. Таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Викладені обставини, які врахував суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпечності вчинених ним діянь, у зв`язку з чим суд вважає не заслуговує на увагу обставини, на які посилається сторона захисту у судових дебатах, яким суд надав оцінку вище у вироці, які не можуть бути визнані такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів та дають підстави для виправдання або застосування ст. ст. 75, 69 КК України.

Крім цього те, що потерпілі в судове засідання надали письмові заяви та при наданні показів висловили позицію щодо можливості признати чи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання не пов`язане з позбавленням волі, не свідчить про їхню позицію щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.09.2021 встановлено, що до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосований запобіжний захід у вигляді тримання пів вартою, строком на 60 днів, який неодноразово був продовжений.

Відповідно до заявленого клопотання прокурора під час судових дебатів, запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили, слід продовжити та залишити тримання під вартою, враховуючи наявність встановлених при судовому розгляді ризиків.

Вирішуючи питання про зарахування до строку відбування покарання обвинуваченому терміну попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає зарахувати ОСОБА_3 термін попереднього ув`язнення з 14.09.2021 по час набуття законної сили вироку, - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Процесуальні витрати - в межах обвинувачення за ч. 2 ст. 286, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України підлягають стягненню з ОСОБА_3 в порядку статей 122, 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні підлягає вирішенню, згідно положень ст. 100 КПК України.

На підставі ст. 96-1, п. 3 ч.1 ст. 96-2 КК України спеціальну конфіскацію майна, яке було предметом злочину, конфіскувати у власність держави.

Відповідно до ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується.

Таким чином, суд вважає за необхідне застосувати спеціальну конфіскацію до предметів злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, а саме до пістолета та магазинів до нього з набоями, які належали на праві власності обвинуваченому ОСОБА_3 .

Вирішуючи питання цивільного позову ОСОБА_12 в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, яка була завдана кримінальним правопорушенням (злочином), суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовується норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Під час судового розгляду об`єднаних кримінальних проваджень цивільний позивач/законний представник потерпілого ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_8 заявив клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки претензій до обвинуваченого матеріального характеру не мають, у зв`язку з його повним відшкодуванням матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, що підтвердив у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 .

Враховуючи вимоги п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Таким чином, заяву представника потерпілого ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_8 про залишення позовної заяви до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення злочину, задовольнити.

Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 ст. 373, ст. 374, ст. 376, ст. 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 2 ст. 286, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк два роки;

- за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України у вигляді позбавлення волі строком на вісім років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_3 призначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на вісім років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дати набрання вироком законної сили, зарахувавши в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 14.09.2021 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою з утриманням у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, продовжити до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_12 в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, яка була завдана кримінальним правопорушенням (злочином) - залишити без розгляду.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_21 від 14.09.2021 по справі № 357/10622/21; 1-кс/357/1961/21 на майно, яке було вилучено 09.09.2021 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_3 , а саме: пістолет з маркуванням «ПМР 9мм НОМЕР_4» та магазин з маркуванням « НОМЕР_7 », а також магазин без маркувань, та магазин « ІНФОРМАЦІЯ_5 », а також трьох патронів з маркуванням «ЛАС 9мм РА», спортивний костюм з написом «ADIDAS» чорного кольору, який складається зі штанів та кофти, зі слідами пошкодження та речовин бурого кольору, - скасувати.

Речові докази по справі: транспортний засіб марки «TOYOTA CAMRY» державний номерний знак НОМЕР_1 , з ключем від нього, переданий на відповідальне зберігання користувачу майна ОСОБА_3 , після набрання вироком законної сили залишити у останнього, як у власника майна.

Транспортний засіб «MERCEDES BENZ» державний номерний знак НОМЕР_2 , після набрання вироком законної сили, - залишити у ОСОБА_7 .

На підставі ст. 96-1, ст. 96-2 ч. 1 п. 3 КК України застосувати спеціальну конфіскацію майна, яке було предметом злочину, а саме: пістолета з маркуванням «ПМР 9мм НОМЕР_4» та магазину з маркуванням « НОМЕР_7 », а також магазину без маркувань, та магазину « ІНФОРМАЦІЯ_5 », а також трьох патронів з маркуванням «ЛАС 9мм РА», які відповідно до квитанції № 1485/2021 від 26.11.2021 зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Білоцерківського районного Управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, після набрання вироком законної сили - конфіскувати у власність Держави.

Оптичний носій з аудіозаписом телефонної розмови з лінії «103», зберігати при матеріалах судового провадження.

Чоловічі труси синього кольору, чоловічі шорти синього кольору та кофту зі слідами речовини бурого кольору, чоловічий джемпер чорного кольору, спортивні штани чорного кольору, панаму чорного кольору, медичну маску чорного кольору, змиви з керма, змиви з коробки передач, чек з магазину, скляну та пластикову пляшки, які згідно з квитанцій № 747/2021 від 09.06.2021, № 1064/2021 від 14.09.2021, № 1263/2021 від 29.10.2021, № 1158/2021 від 29.09.2021, № 1350/2021 від 28.11.2021, № 1156/2021 від 29.09.2021, № 1351/2021 від 08.11.2021№ 1349/2021 від 08.11.2021, зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Білоцерківського районного Управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, після набрання вироком законної сили, - знищити.

На підставі статей 122-124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судових експертиз на загальну суму 6178,31 грн. (шість тисяч сто сімдесят вісім гривень 31 коп.).

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Обвинувачений, захисник, потерпілий, його представник мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_1