Провадження № 1-кс/761/346/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1

за участю представника власника майна, адвоката - ОСОБА_2

при секретарі - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення кримінального провадження - арешту на майно, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 серпня 2022 року, справа № 761/14820/22, провадження № 1-кс/761/8284/2022 в рамках кримінального провадження №0000562, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 липня 2022 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляд слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування заходів забезпечення кримінального провадження - арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0000562 від 29 липня 2022 року, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09.08.2022 року (справа № 761/14820/22, провадження № 1-кс/761/8284/2022), а саме: автомобіль марки «BMW Х5», н.з. НОМЕР_1 , який відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; із забороною відчужувати, розпоряджатись та користуватись вказаним автомобілем..

В обґрунтування клопотання заявник зазначає, 28 липня 2022 року приблизно о 19:50 год. за адресою: АДРЕСА_2, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем BMW X5, н.з. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода малолітнього ОСОБА_6 . В наслідок ДТП ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, забій мозочку головного мозку в ділянці лівої півкулі, перелом потиличної кістки з переходом на основу черепа. Доставлений до відділення нейрохірургії Броварської районної лікарні. Разом з тим, ОСОБА_5 станом на дату проведення розгляду клопотання підозра не вручена, будь яких доказів на підтвердження вини останнього прокурором при вирішенні питання арешту на майно надано не було, між тим тривалий час проведення експертиз позбавляє можливості власника реалізовувати свої права. Враховуючи вище викладене просить суд скасувати арешт.

Представник власника майна ОСОБА_2 , у судовому засіданні клопотання підтримав з наведених у ньому підстав та просив про його задоволення.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, причин неявки слідчому судді повідомлено не було. Крім того до суду направив заперечення, щодо вимог поданого клопотання. На думку прокурора, скасування арешту на майно є передчасним.

З урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, положень ч. 2 ст. 174 КПК України, слідчий суддя вважає можливим розглянути клопотання у відсутність власника майна та прокурора, на підставі наявних матеріалів.

Слідчий суддя, заслухавши думку представника власника майна дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Отже, накладення арешту на об`єкт права власності є позбавленням його власника можливості на власний розсуд користуватися та розпоряджатися таким майном, що є тотожним позбавленню права власності.

Практичне застосування встановленої Конституцією України гарантії охорони власності, доводить, що обмеження права будь-якої особи (фізичної або юридичної) розпорядження належним їй майном без достатніх підстав є протиправним.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових частин права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

З вищеназваною конституційною нормою кореспондуються положення ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України, якою до завдань кримінального провадження, з-поміж іншого, віднесена також охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення того, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.

У контексті клопотання, що розглядається слідчим суддею, має бути надана оцінка правомірності суттєвого обмеження власника можливості реалізації ним усієї повноти, тобто усіх складових права власності.

Главою 2 КПК встановлені засади, тобто основоположні принципи кримінального провадження до яких, серед інших, віднесені верховенство права (ст. 8 КПК), законність (ст. 9 КПК), недоторканність права власності (ст. 16).

Так, кримінальним процесуальним законом наголошено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У силу ст. 16 КПК позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

Сукупність наведених норм кримінального провадження, їх внутрішній, змістовний зв`язок між собою свідчить, що будь-яка процесуальна дія слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинена під час досудового розслідування, має відповідати вищевказаним засадам, як за своєю суттю, так і за формою реалізації, тобто процедурою застосування.

Процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні покладається на слідчого суддю.

Таким чином, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень має забезпечити дотримання закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачені законом заходи для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.

Особливої актуальності та гостроти це питання набуває у відношенні здійснення судового контролю за діяльністю сторони обвинувачення, представники якої наділені значними можливостями застосування заходів примусового характеру.

Отже, слідчий суддя, виконуючи покладені на нього обов`язки, має запобігти зловживанню стороною обвинувачення її повноваженнями з метою збереження рівності сторін кримінального провадження та збалансованості їх прав.

Встановлено, що в провадженні відділу дізнання СУ ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000562 від 29 липня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 автомобіль марки «BMW Х5», н.з. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час огляду місця події 29 липня 2022 року вказаний автомобіль марки «BMW Х5», н.з. НОМЕР_1 , вилучено та поміщено на територію спеціального майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Г. Хоткевича, 20-Б.

Постановою слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 від 29 липня 2022 року, автомобіль марки «BMW Х5», н.з. НОМЕР_1 , визнано речовими доказами в кримінальному провадженні №0000562 від 29 липня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

При цьому ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09.08.2022. в межах досудового розслідування кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0000562, накладено арешт на автомобіль марки «BMW Х5», н.з. НОМЕР_1 , який відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; із забороною відчужувати, розпоряджатись та користуватись вказаним автомобілем., з метою його збереження у якості речового доказу.

Так,, відповідно до листа слідчого відділу СУ ГУНП у мю Києві ОСОБА_7 в межах кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0000562 від 29.07.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, було оглянуто експертамиі, що свідчить про фактичне усунення обставин, які слугували підставою для накладення арешту вказаного транспортного засобу.

Разом із цим, враховуючи час, що пройшов з моменту накладення арешту, зважаючи на те, що прокурор до суду не з`явився та не надав доказів необхідності такого істотного обмеження прав власника арештованого майна, який не має у кримінальному провадженні статусу підозрюваного, як повна заборона користування, розпорядження та володіння належним йому майном, слідчий суддя вважає що необхідність подальшого обмеження власника у праві володіння та користування вказаним автомобілем відпала. Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що в цій частині вказаний арешт має бути скасованим, а клопотання ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 - задоволеним.

Що ж стосується обмеження власника у праві відчуження арештованого автомобіля, то на переконання слідчого судді, таке обмеження було встановлено обґрунтовано та у його застосуванні, з огляду на стадію досудового розслідування кримінального провадження, потреба не відпала.

Слід зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не має процесуальних повноважень вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, слідчий суддя не знаходить достатніх підстав для задоволення клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна в частині скасування заборон на відчуження зазначеного у клопотанні автомобіля.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 170, 173, 174, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення кримінального провадження - арешту на майно, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 серпня 2022 року, справа № 761/14820/22, провадження № 1-кс/761/8284/2022 в рамках кримінального провадження №0000562, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 липня 2022 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - задовольнити частково.

Скасувати арешт, в частині заборон на розпорядження та користування автомобілем марки «BMW Х5», н.з. НОМЕР_1 , який відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , п/, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 серпня 2022 року у справі № 761/14820/22, провадження № 1-кс/761/8284/2022 в рамках кримінального провадження №0000562, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 липня 2022 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

У задоволенні решти вимог клопотання - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, однак проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1