ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №629/4423/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/41/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

- захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29 квітня 2021 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку смт Краснопавлівка Лозівського району Харківської області, громадянку України, з середньою спеціальною освітою, не заміжню, не працюючю, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судиму:

-11.06.2019 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік,

-16.03.2020 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.357, ч.1 ст.70, ст. 71 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі,

засуджено за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16.03.2020 у виді 6 місяців позбавлення волі та призначено ОСОБА_8 остаточне покарання 3 роки позбавлення волі.

Кримінальне провадженні розглянуто в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Як установив суд, 05 вересня 2020 року близько 17-00 год. ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння знаходилася за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де вживала спиртні напої разом зі своїм знайомим ОСОБА_9 , який перебував у неї в гостях, після вживання яких ОСОБА_9 сп`янів та заснув. Після цього у ОСОБА_8 раптово виник умисел на викрадення з його сумки-барсетки належний ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Хіаоmі» моделі «Rеdmі 5», який він під час знаходження в квартирі ОСОБА_8 в її присутності діставав зі своєї сумки-барсетки. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , діючи з корисливого мотиву, повторно, з метою наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, виражений у викраденні чужого майна, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення майнової шкоди потерпілому та бажаючи їх настання, скориставшись тим, що ОСОБА_9 заснув та не спостерігає за її діями, таємно, шляхом вільного доступу викрала з його сумки-барсетки належний останньому мобільний телефон марки «Хіаоmі» моделі «Rеdmі 5», який був у використанні, вартістю 1361 гривня 67 копійок. Після цього ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зникла, викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, чим завдала потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду в розмірі 1361 гривня 67 копійок.

В апеляційній скарзі, в редакції внесених доповнень захисником, обвинувачена ОСОБА_8 посилається на неповноту судового розгляду та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначила, що судовий розгляд був проведений без захисника та їй не були роз`ясненні положення ст.349 КПК України. Зауважила, що вона визнала вину вчиненому кримінальному правопорушенні та щиро розкаялась. Просить звільнити її від відбування покарання на підставі ст.75 КК України.

Захисник просить вирок суду скасувати та призначити ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст.69 КК України. В обгрунтування свого апеляційного прохання захисник посилається на те, що суд першої інстанції не врахував щире каяття, активне сприяння рохкриттю злочину, відсутність істотної шкоди та цивільного позову, а також наянвість у ОСОБА_8 малолітньої дитини.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченої про порушення її права на захист, безпідставні.

Відповідно до положень ст.345 КПК України, особам, які беруть участь у судовому розгляді вручається пам`ятка про їх права та обов`язки, передбачені цим Кодексом. Після ознайомлення обвинуваченого та інших осіб, які беруть участь у судовому розгляді, з пам`яткою, головуючий з`ясовує, чи зрозумілі їм їх права та обов`язки і у разі необхідності роз`яснює їх.

Ці вимоги закону судом першої інстанції були дотримані у повному обсязі.

Згідно матеріалів провадження, зокрема технічного запису судового засідання від 20 жовтня 2020 року, у підготовчій частині судового засідання головуючий з`ясував у обвинуваченої чи була їй вручена пам`ятка про права і обов`язки, у переліку яких є право обвинуваченого мати захисника, у тому числі захисника за рахунок держави.

Слід відзначити, що обвинувачена підтвердила суду про те, що вона отримала пам`ятку про права і обов`язки та зазначила про те, що вони їй зрозумілі.

Безпідставними також є посилання у скарзі обвинуваченої на те, що їй не були роз`яснені положення ст.349 КПК України.

Відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження, перед прийняттям рішення про дослідження доказів у передбаченому ч.3 ст.349 КПК України порядку, суд попередньо з`ясував у обвинуваченої та інших учасників судового провадження, всі вищевказані в цьому законі обставини і, впевнившись що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, а їх позиції добровільні, роз`яснив ОСОБА_8 наслідки розгляду провадження у зазначеному вище порядку, проти чого остання не заперечувала.

Даних, які б свідчили про неналежне виконання судом вимог ч.3 ст.349 КПК України щодо роз`яснення порядку і наслідків розгляду кримінального провадження в передбаченому вище порядку, не встановлено.

За таких обставин суд обґрунтовано розглянув кримінальне провадження у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів, що характеризують особу останньої.

З огляду на наведене, виходячи із положень ч.3 ст.404 КПК України, висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів не перевіряє оскільки вони у судовому засіданні ніким не оспорювались і щодо них докази не досліджувалися відповідно до положень ч.4 ст.349 КПК України, порядок застосування якої не був порушеним.

Таким чином, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування судового рішення, не встановлено.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження злочинів.

Згідно до положень ст.75 КК України, у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

За змістом ч.1 ст.69 КК України суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин, лише за наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Покарання обвинуваченій ОСОБА_8 призначено необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому судом враховано характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, яка раніше судима, не працює, не заміжня, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, її щире каяття, визнавши останню обставину пом`якшуючою покарання та наявність обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченої лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання у виді позбавлення волі у розмірі, який колегія суддів вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження нових злочинів, без застосування ст.75 КК України.

З урахуванням того, що судом першої інстанції визнано лише одну пом`якшуючу покарання обставину щире каяття, доводи захисника про можливість застосуванням вимог ст.69 КК України, є необґрунтованими.

Інших даних, які б свідчили про наявність обставин, що пом`якшують покарання судом першої інстанції не встановлено, та стороною захисту не надано.

Посилання захисника на відсутність істотної шкоди, цивільного позову та наявність в ОСОБА_8 малолітньої дитини на утриманні, в даному випадку є недостатніми обставинами, які можуть свідчити про можливість застосування до ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст.69 КК України.

До того ж, матеріали кримінального провдження не містять даних про наявність активного сприяння розкриттю злочину, яке повинно виражатися у добровільному з`явленні до правоохоронних органів чи повідомленні органу досудового розслідування відомостей, які б не могли бути встановлені в інший процесуальний спосіб.

З огляду на наведене, підстави для зміни вироку також відсутні.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29 квітня 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали.

Головуючий:

Судді: