Справа № 442/2518/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/595/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Володимирівка Сватівського району Луганської області, мешканця АДРЕСА_1 , на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 1 червня 2022 року про відмову у задоволенні заяви останнього щодо його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

вищевказаною ухвалою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 1 червня 2022 року скасувати, розглянути його клопотання щодо умовно-дострокового звільнення на підставі ст. 81 КК України.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на незаконність ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 1 червня 2022 року, зазначає, що судом неповно з`ясовано обставини справи та відомості про його особу.

Як зазначає апелянт, з 27 лютого 2020 року він відбуває покарання у місцях позбавлення волі, за увесь час до дисциплінарної відповідальності не притягувався, двічі заохочувався. Працевлаштований у столярній дільниці установи, до роботи ставиться сумлінно; підвищує загальноосвітній рівень, здобуваючи професію верстатника широкого профілю; бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Духовне відродження».

Звертає увагу на те, що вину у вчиненому злочині визнав, хоче взяти добровільну участь у відшкодуванні 796,50 грн. шкоді держави та 10 000 грн. моральної шкоди. Має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, одна з яких є тяжко хворою з народження, їй поставлений діагноз епілептичні судороги та безлактозність, що потребує матеріальної допомоги та постійного догляду.

Вважає, що його поведінка сумлінно змінилась, про що вказано в характеристиці, є бажання та готовність до сумлінної самокерованої правослухняної поведінки, а тому просить його апеляційну скаргу задовольнити.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримав та просив таку задовольнити.

Прокурор ОСОБА_7 проти задоволення апеляційних вимог заперечила, зазначивши, що такі не ґрунтуються на вимогах закону.

Заслухавши доповідача, позицію учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а згідно з ч. 3 ст. 81 КК України, умовне-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, зокрема, після фактичного відбуття засудженим не менше певного (зазначеного законом) строку покарання, призначеного судом.

За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Поряд з тим, єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання. Під сумлінною поведінкою розуміється не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, а й прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.

Рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці.

Судом першої інстанції при розгляді клопотання вказаних вище вимог закону дотримано в повній мірі.

Згідно з наявною у матеріалах справи характеристикою, засуджений ОСОБА_6 у місцях попереднього ув`язнення та місцях позбавлення волі перебуває з 27 лютого 2020 року. Під час перебування у ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» характеризувався посередньо: порушень режимних вимог не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією установи не заохочувався. З 10 червня 2021 року відбуває покарання у ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№40)». За час відбування покарання порушень режимних вимог не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією установи заохочувався два рази. В установі працевлаштований у столярній дільниці. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для їх самостійного виконання не має. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться задовільно, однак не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Участі в організації та проведенні виховних заходів, передбачених ст. 123 КВК України, не бере. ОСОБА_6 бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», прагне до вдосконалення наявних професійно-технічних навичок, навчається у Дрогобицькому навчальному центрі №4, здобуває професію верстатник широкого профілю. Участі у роботі самодіяльних організацій засуджених відділення не бере. Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування та побачень, отримує від них посилки (передачі, бандеролі). Згідно з протоколом №19 від 13 жовтня 2021 року рішенням комісії установи відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України засудженому ОСОБА_6 , як такому, що не став на шлях виправлення. Відповідно до протоколу №8 від 27 квітня 2022 року комісія установи дійшла висновку, що засуджений ОСОБА_6 довів своє виправлення. Вину у скоєному злочині визнає. Згідно з вироком суду, з ОСОБА_6 стягнуто 24 796,50 грн. на користь держави за проведення експертиз та 10 000 грн. моральної шкоди. Виконавчі листи не надходили. Засуджений ОСОБА_6 на профілактичному обліку в установі не перебуває.

Дослідивши матеріали, що характеризують особу засудженого ОСОБА_6 , колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що до останнього не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, адже до нього протягом усього часу відбування покарання заохочення застосовано лише двічі 6 січня 2022 року та 12 квітня 2022 року.

На думку колегії суддів, участь ОСОБА_6 у заходах диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», його працевлаштування у столярній дільниці та здобуття професії верстатника широкого профілю, свідчить про те, що поведінка засудженого зазнає позитивних змін, однак на даний час підстави стверджувати, що останній дійсно став на шлях виправлення та довів даний факт, відсутні.

Наведені апелянтом в апеляційній скарзі обставини та дані колегія суддів не вбачає підставою для скасування оскаржуваної ухвали та застосування умовно-дострокового звільнення.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, суд першої інстанції повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов правильного висновку про недоведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому суд належним чином мотивував прийняте рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміну рішення суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Ураховуючи вищезазначене, оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційних вимог засудженого не вбачається.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 1 червня 2022 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_6 щодо його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання залишити без змін, його апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4