У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2023 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_2 ,

потерпілої ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Присліп Турківського району Львівської області, мешкає за адресою АДРЕСА_1 , наразі утримується в Державній установі "Полтавська установа виконання покарань (№ 23)", м. Полтава, вул. Пушкіна, 91, настоятеля церкви Юрія Переможця м. Кобеляки та церкви Різдва Іоана Хрестителя с. Марківка Кобеляцького району Полтавської області за сумісництвом, благочинного Кобеляцького району Полтавської області єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату, громадянина України, інваліда 2 групи безстроково, раніше не судимого, який у межах кримінального провадження № 0000245 від 11.10.2022 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 Кримінального кодексу України,

Встановив:

Прокурор ОСОБА_2 заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів без визначення розміру застави.

Заявлене клопотання обґрунтоване тим, що строк дії обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою спливає 19 березня 2023 року, до сплину вказаного строку не можливо завершити розгляд справи, у якій наразі не допитано жодного зі свідків, а тому, на думку прокурора, найбільш доцільним є саме такий запобіжний захід, оскільки існують ризики переховування від суду та незаконного впливу на потерпілу, свідків, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні.

У судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав і прохав його задовольнити, наполягав на тому, що застосування альтернативних запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним у клопотанні ризикам.

Потерпіла підтримала позицію прокурора та прохала залишити щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Обвинувачений пояснював, що він не буде порушувати умови домашнього арешту, фактично прохаючи змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на вказаний.

Захисник прохав обрати щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту та заперечував проти клопотання прокурора, вважаючи його необґрунтованим. Захисник зазначав, що вказані прокурором ризики не доведені, натомість обвинувачений має поганий стан здоров`я, через що тривалий час перебував у медичній частині установи виконання покарань, позитивно характеризується, має певний авторитет у громаді та відповідні сімейні й моральні цінності, які, на думку захисника, унеможливлють вчинення обвинуваченим дій, які прокурор ваважає ризиковими.

Додатково на підтвердження вказаної позиції захисником надано суду колективне звернення громади села Марківка Полтавського району Полтавської області з проханням при прийнятті рішення врахувати думку громади та звільнити ОСОБА_4 з-під варти.

Розглянувши доводи клопотання, заслухавши учасників судового провадження, суд робить такі висновки.

Ухвалою суду від 02 грудня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою суду від 19 січня 2023 року запобіжний захід у виді тримання підвартою щодо ОСОБА_4 продовжено на 60 днів, тобто, до 19 березня 2023 року.

Наразі і до спливу вищевказаного строку судовий розгляд у цьому кримінальному провадженні не може бути закінченим.

Існування обґрунтованної підозри у вчиненні кримінального правопорушення була врахована судом при обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а питання правильності кваліфікації дій обвинуваченого, на що посилається захисник, підлягає вирішенню судом під час постановлення рішення суду і не спростовує факту існування обґрунтованої підозри на цьому етапі судового розгляду.

Суд вважає, що наразі наявні достатні підстави вважати, що продовжують існувати ризики, передбачений п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, які були встановлені та враховані при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та його продовженні, та не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт чи інший більш м`який запобіжний захід, оскільки, на думку суду, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою обвинуваченого, не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Той факт, що обвинувачений має певний авторитет серед мешканців громади, неодноразово їздив у зону проведення бойових дій як волонтер, є інвалідом 2 групи довічно, а інвалідність встановлена у зв`язку з пораненням, одержаним під час безпосередньої участі в антитерористичній операції на сході України, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця проживання та роботи, самі по собі не свідчать про неможливість тримання обвинуваченого під вартою та не спростовують вказаних прокурором ризиків, які були визнані доведеними при обранні запобіжного заходу і на цей час лишаються такими, що не змінилися.

Так, жоден зі свідків у цьому кримінальному провадженні не допитаний.

Разом з тим суд звертає увагу на те, що серед підписантів наданого захисником колективного звернення мешканців громади є особи, які мають у цьому кримінальному провадженні процесуальний статус свідка (достеменно - підписант № 5 ОСОБА_7 , потенційно - підписант № 51 ОСОБА_8 ), а тому слід визнати, що обвинувачений, його поведінка, дії та висловлювання можуть істотно, навіть поза волею самого обвинуваченого, впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, що не сумісно із завданнями кримінального провадження. Тобто, обрання щодо ОСОБА_4 іншого запобіжного заходу, у тому числі у виді домашнього арешту, не зможе запобігти цьому ризику та навпаки може його підсилити навіть поза волею обвинуваченого.

З огляду на вказане слід вважати доведеним збереження ризику можливого впливу обвинуваченого на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Водночас, потерпіла була допитана у судовому засіданні, а щодо допиту спецаліста ані стороною обвинувачення, ані стороною захисту питання не ставилося, тому в цій частині суд визнає за необхідне погодитися із захисником.

Також слід зазначити, що як доводи прокурора на доведення ризику переховування, які були визнані доведеними, так і заперечення захисника проти них, лишилися незмінними порівняно з тими, що були предметом розгляду при вирішенні питання обрання запобіжного заходу та його першого продовження, а тому підстав для іншого висновку щодо цього ризику, аніж той, який було зроблено раніше, суд не вбачає.

Додатково слід зауважити, що дійсно в Україні введено воєнний стан, який наразі продовжено.

Зважаючи на факт неодноразового перебування обвинуваченого у зоні бойових дій раніше та на ту обставину, що сини обвинуваченого, один із яких має у цьому кримінальному провадженні процесуальний статус свідка, перебувають у зоні бойових дій, вказане також дає підстави вважати, що забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого при зміні запобіжного заходу може виявитися неможливим. Зокрема, суд вважає не доведеним те, що будь-який із більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, може усунути вірогідність виїзду ОСОБА_4 за межі місця свого проживання, у тому числі на територію, де ведуться бойові дії чи на територію держав, які надають допомогу Україні, не залежно від мети такого виїзду. Водночас, вчинення таких дій обвинуваченим, ймовірність яких нічим не була спростована, може призвести як до переховування обвинуваченого, так і до його загибелі, що у будь-якому випадку не буде відповідати меті кримінального провадження. Так само жодним чином не спростована можливість переховування ОСОБА_4 у інших регіонах України.

Більше того, зважаючи на наявність відомостей про погрози життю з боку загиблого на адресу обвинуваченого, слід вважати небезпідставними твердження прокурора про можливість переховування обвинуваченого задля запобігання реалізації третіми особами цих погроз, що так само призведе до переховування й від суду.

Тобто, наразі у суду відсутні підстави вважати доведеним те, що можливість переховування обвинуваченого є настільки незначною, що цей ризик можна вважати нівельованим.

Водночас, суд зауважує, що відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, який вчинено із застосуванням насильства, та зважаючи на встановлені раніше мотиви щодо недоведеності можливості застосування до обвинуваченого застави, які також не змінилися, підстави для визначення йому розміру застави в цьому випадку відсутні.

Керуючись ст.ст. 199, 370, 371, 376 КПК України, суд,

Постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто, до 14 травня 2023 року, без визначення розміру застави.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Повний текст ухвали суду оголошений 16 березня 2023 року.

Суддя