Провадження № 1-кп/554/911/2022
У Х В А Л А

21 грудня 2022 року м.Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому, судовому засіданні, в залі суду, клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004781 від 02.09.2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, маючого на утриманні неповнолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.4 ст.190 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Веселе Харківського рацону, громадянина України, освіта середня , не одруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ч. 2 ст. 189, ч.1 ст.263 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, освіта середня , не одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресю: АДРЕСА_5 , раніше 3 судимого:

- 03.03.2010 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. ст 75, 76 КК Українизвільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 08.12.2010 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, 25.06.2014 року на підставі ст. 81 КК України звільниний, невідбутий строк покарання 1 рік 80 місяців 21 день;

- 19.12.2017 року Морсковським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.263, ч.4 ст.187 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

органами досудового розслідування ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні вказаних вище кримінальних правопорушень.

У судовому засіданні захисником ОСОБА_5 -адвокатом ОСОБА_8 заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання стосовно ОСОБА_5 , яке мотивоване тим, що ризики, зазанчені у ст.177 КПК України відсутні. ОСОБА_5 має намір займатися волонтерською діяльністю, працевлаштуватися, має стійкі соціальні зв`язки з рідним братом, який хворіє та потребує стороннього догляду, утримується в умовах слідчого ізолятора тривалий час.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав подане клопотання свого захисника.

Прокурор просив відмовити в задоволенні поданного клопотання.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, встановив таке.

Відображення принципів вирішення питання про застосування стосовно особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься в положеннях ст.ст.177,178,183 КПК України.

Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу. Відображення принципів вирішення питання про застосування відносно особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься в положеннях ст.ст.177,178,183 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Виходячи з положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України» та «Лабіта проти Італії», обмеження права особи на свободу і особисту недорканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання про те, чи є тримання під вартою обгрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися у кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою можу бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої поваги.

Встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів. На теперішній час судовий розгляд у даному кримінальному провадженні лише розпочався, потерпілі та свідки не допитані, письмові докази не досліджено, що не виключає незаконного впливу на них.

При цьому не може залишатися поза увагою суду тяжкість інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, а сам факт його перебування в умовах ізоляції не зменшує наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. які є прокурором доведеними.

Відповідно до ч.5 ст.201 КПК України слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

Таким чином, за результатами розгляду клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення поданого ним клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, вважаючи при цьому, що ризики, визначені, визначені статтею 177 КПК України мають місце, оскільки той обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, з урахуванням характеристики його особи, наявність ризиків у виді можливого переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, які ще не допитані та які є доведеними прокурором, а тому інші більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити його належної процесуальної поведінки.

Крім того, ч. 4 ст. 183 КПК України визначено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Оскільки злочини, які інкриміновані ОСОБА_5 , відносяться до злочинів, вчинених із застосуванням насильства або погрозою його застосування, то застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави не вбачається.

Керуючись ст.177, 183, 194, 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 з тримання під вартою на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м.Полтави протягом п`яти діб з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено судом 22 грудня 2022 року о 10 годині 00 хвилин.