Справа № 671/1995/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2022 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області

в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

неповнолітнього, щодо якого подано клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, ОСОБА_5 , його законних представників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 його законного представника ОСОБА_10 , представника потерпілого ОСОБА_11 , представника служби в справах дітей Наркевицької селищної ради ОСОБА_12 , представника ювенальної превенції ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання у кримінальному провадженні № 0000241 про застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Лозове Деражнянського району Хмельницької області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, не одруженого, раніше не судимого, щодо вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ст. 128 КК України,

встановив:

До Волочиського районного суду Хмельницької області надійшло для розгляду клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру стосовно неповнолітнього ОСОБА_5 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, за вчинення ним суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ст. 128 КК України.

В ході судового розгляду прокурор клопотання підтримав та просив застосувати заходи виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього ОСОБА_5 під нагляд батьків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до досягнення ним повноліття, про що їм оголосити.

Неповнолітній ОСОБА_5 , його захисник ОСОБА_8 та законні представники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в судовому засіданні не заперечували щодо задоволення клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру.

Представник потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_11 та законний представник потерпілого ОСОБА_10 клопотання прокурора підтримали. Просять застосувати до ОСОБА_5 додатковий захід виховного характеру у виді публічного вибачення перед потерпілим під час масового заходу в приміщенні школи, де навчається потерпілий.

Інші учасники судового провадження підтримали клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру.

Заслухавши думку учасників судового провадження по суті клопотання про застосування стосовно неповнолітнього ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що неповнолітній ОСОБА_5 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ст. 128 КК України за наступних обставин.

26 вересня 2020 року близько 20 год. 00 хв. на території дитячого майданчика, який розташований поблизу будинку культури по АДРЕСА_2 , між малолітніми ОСОБА_9 та ОСОБА_14 через малозначний привід на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виник конфлікт, в який втрутився неповнолітній ОСОБА_5 .

Під час даного конфлікту ОСОБА_5 , будучи агресивно налаштованим відносно ОСОБА_9 , діючи із злочинною недбалістю, не маючи на меті умислу на заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень і не передбачаючи їх настання, хоча повинен був і міг їх передбачити, обома руками схопив ОСОБА_9 за одяг, підняв та кинув його на землю, внаслідок чого ОСОБА_9 впав на нерівну поверхню земляного прокриву, вдарившись в ділянку правого передпліччя.

В результаті зазначених протиправних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження у вигляді припухлості м`яких тканин та перелому обох кісток правого передпліччя в нижній третині, які згідно з висновком експерта № 248 від 23.11.2020 року є тілесними ушкодженнями середньої тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Таким чином, враховуючи встановлені в ході судового розгляду обставини кримінального провадження, ОСОБА_5 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 128 КК України, тобто необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні ОСОБА_5 вину визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив суду фактичні обставини, викладені у клопотанні, зокрема, показав, що у вказаний в клопотанні день та час він перебував неподалік дитячого майданчика, який розташований поблизу будинку культури в смт. Наркевичі Волочиського району, де йому повідомили, що б`ють його рідного брата ОСОБА_14 . Підійшовши ближче він побачив, що відбувається бійка між його братом та потерпілим, вони обоє лежали на землі і потерпілий наносив брату удари руками. З метою захисту свого молодшого брата він втрутився в даний конфлікт, а саме руками схопив потерпілого за одяг, підняв та сильно відштовхнув його, внаслідок чого потерпілий впав на землю і вдарився в праве передпліччя. Пояснив, що дуже шкодує про вчинене та просив вибачення в потерпілого.

Вчинення неповнолітнім ОСОБА_5 суспільно-небезпечного діяння також підтверджується дослідженими доказами:

- показаннями неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 , який підтвердив суду фактичні обставини, викладені у клопотанні, та показав, що він та ОСОБА_14 гралися. Вони боролися між собою і він лежав зверху на ОСОБА_14 . В цей час до них підійшов ОСОБА_5 , який схопив його руками за кофту, підняв та кинув на землю. Він впав на землю, ушкодивши праву руку і від болю в руці почав кричати і плакати. Після цього він пішов додому та розповів мамі про обставини отримання травми.;

- показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_14 , який показав, що він та потерпілий разом гралися на майданчику, під час чого між ними стався конфлікт. Потерпілий сів зверху на нього і почав наносити йому удари. В цей час хтось покликав його брата ОСОБА_5 , який підійшов до них та силою відкинув потерпілого в сторону. Потерпілий скаржився на біль в руці, друзі допомогли йому піднятися та відвели додому. На даний час вони з потерпілим продовжують дружити та разом гарють у футбол.;

- показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_15 , який показав, що він був очевидцем того, як потерпілий грався із ОСОБА_16 і вони разом лежали на землі. В цей час підійшов ОСОБА_5 і кинув потерпілого до землі. Пізніше він дізнався, що внаслідок падіння потерпілий зломав руку, у зв`язку з чим проходив лікування. Потерпілий певний період був відсутній в школі на уроках, а згодом скаржився на болі в руці та розповідав, що переніс хірургічну операцію на руці.;

- даними протоколу прийняття від ОСОБА_10 заяви про кримінальне правопорушення від 05.10.2020 року, в якій вона просить притягнути до відповідальності ОСОБА_5 , який 26.09.2020 року близько 20 год. 00 хв., перебуваючи в смт. Наркевичі Волочиського району Хмельницької області поблизу сільського клубу через раптово виниклі неприязні відносини штовхнув її сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого син отримав тілесні ушкодження.;

- даними протоколу огляду місця події від 16 жовтня 2020 року з таблицями ілюстрацій до нього, - території дитячого майданчика, розташованого біля будинку культури по АДРЕСА_2 (а.с. 84-87);

- даними відеозапису обставин щодо отримання потерпілим тілесних ушкоджень, отриманих шляхом тимчасового доступу до речей та документів на підставі ухвали слідчого суді та відкопійованого на оптичний носій;

- даними висновків судово-медичної експертизи № 248 від 23.11.2020 року та додаткової судово-медичної експертизи № 249 від 23.11.2020 року, згідно яких у ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді припухлості м`яких тканин та перелому обох кісток правого передпліччя в нижній третині, які за своїм характером є тілесними ушкодженнями середньої тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Можна припустити, що виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження могли виникнути як від дії тупого предмета (-ів), не виключено з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могла бути і нога людини, або при падінні та ударі передпліччям об якийсь твердий тупий предмет чи нерівність земляного покрову, не виключено 26.09.2020 року близько 20 год. та за обставин, які викладені в постанові про призначення судово-медичної експертизи. Зважаючи на характер, кількість та розташування тілесних ушкоджень, можна припустити що вони утворилися як внаслідок одного, так і від більшої кількості прикладень травмуючої дії в ділянку правого передпліччя.

Відповідно до ст. 22 КК України кримінальній відповідальності за ст. 128 КК України підлягають особи, яким до вчинення злочину виповнилося 16 років.

Згідно з даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на час вчинення суспільно небезпечного діяння він не досяг шістнадцятирічного віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, що виключає його кримінальну відповідальність.

Згідно з ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною цього кодексу.

Оскільки ОСОБА_5 на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, то до нього необхідно застосувати примусові заходи виховного характеру.

Згідно з п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передання неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Вирішуючи клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд приймає до уваги роз`яснення, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру", згідно з якими передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього, і такий нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ст. 128 КК України, у п`ятнадцятирічному віці, тобто після досягнення одинадцятирічного віку, однак до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, до нього слід застосувати примусовий захід виховного характеру у виді передачі під нагляд батьків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на строк до досягнення ним повноліття.

Визначаючи вид примусових заходів виховного характеру, суд враховуючи встановлені обставини, з метою забезпечення інтересів неповнолітнього, вважає, що цей захід має бути виховного характеру і за своєю суттю має сприяти встановленню контролю, посиленню позитивного впливу на неповнолітнього. Суд вважає, що визначення тривалості такого строку до досягнення повноліття буде достатнім для його виправлення.

При цьому суд враховує особу неповнолітнього ОСОБА_5 , який раніше не судимий та не вчиняв суспільно небезпечних діянь, за місцем проживання, а також за період навчання в школі та в ліцеї характеризується позитивно, на диспансерному обліку в нарколога та "Д" обліку у психіатра не перебуває, він є дитиною з інвалідністю, має поганий стан здоров`я та часто хворіє, виховується в повній сім`ї, соціально-побутові умови проживання добрі. Батьки ОСОБА_5 - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 мають на утриманні, крім сина ОСОБА_5 , також сина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вони мають постійне місце проживання, працездатні, за місцем проживання характеризуються позитивно, матір працює вчителем початкових класів, де за місцем роботи характеризується позитивно, батько здійснює догляд за сином ОСОБА_5 як за дитиною з інвалідністю.

Батьки неповнолітного ОСОБА_5 - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою, обставин стосовно неналежного здійснення своїх батьківських обов`язків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо виховання їхнього неповнолітнього сина ОСОБА_5 не встановлено.

Доводи представника потерпілого ОСОБА_11 про необхідність застосування до ОСОБА_5 додаткового заходу виховного характеру у виді публічного вибачення перед потерпілим під час масового заходу в приміщенні школи, де навчається потерпілий, суд до уваги не приймає, оскільки положеннями ч. 2 ст. 105 КК України не передбачено застосування до неповнолітнього такого виду примусового заходу виховного характеру.

У даному кримінальному провадженні законним представником потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_10 подано цивільний позов до матері неповнолітнього ОСОБА_5 ОСОБА_6 , в якому просить стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого 40000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також стягнути на свою користь на відшкодування моральної шкоди 30000 грн.

Цивільний відповідач ОСОБА_6 позов не визнала, вказуючи, що заявлені до стягнення суми є значно завищеними. Просить врахувати важке матеріальне становище її сім`ї, в тому числі необхідність дороговартісного лікування для сина ОСОБА_5 , який є дитиною із інвалідністю, а також те, що тілесні ушкодження заподіяні потерпілому з необережності. Вважає, що матір потерпілого не надала належних доказів на підтвердження заподіяння їй моральної шкоди. Крім того, пояснила, що в добровільному порядку приймати кошти в рахунок заподіяної шкоди матір потерпілого відмовилася, в тому числі не прийняла від неї грошового переказу.

Вирішуючи даний цивільний позов, суд враховує наступне.

Частиною 1 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відшкодування моральної шкоди проводиться відповідно до правил ст. 1167 ЦК України, а саме моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі "Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства" (Abdulaziz, Cabales and Balkandali v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.

Згідно з ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно зі ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

При визначені розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер та глибину душевних страждань неповнолітнього потерпілого від заподіяних тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, а також характер та глибину душевних страждань його матері, внаслідок протиправних дій щодо її сина, який перебував на стаціонарному лікуванні, переніс хірургічну операцію, фізичний біль та нервовий стрес. Суд також враховує, що потерпілий та його матір перенесли тривогу та переживання, у них відбулося порушення нормального ритму життя та певні негативні зміни у житті, через неможливість дитини певний час вести активний спосіб життя, відвідувати школу та додаткові заняття, необхідність докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Оцінивши характер дій ОСОБА_5 , які є необережними, та їх наслідки, глибину та тривалість душевних страждань неповнолітнього потерпілого та його матері, враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, в тому числі і матеріальне становище неповнолітнього та його батьків, керуючись принципом розумності, виваженості та справедливості, суд визначає до стягнення з відповідачки на відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого 20000 грн. та на користь матері потерпілого 5000 грн.

Оскільки встановлено, що ОСОБА_5 заподіяв потерпілому шкоду будучи неповнолітнім, і на даний час не досяг повноліття, у нього відсутні доходи, а також не встановлено наявності у нього майна, достатнього на відшкодування заподіяної шкоди, а тому кошти на відшкодування шкоди в зазначеному розмірі слід стягнути з його матері, яка є цивільним відповідачем та його законним представником. При наявності в ОСОБА_5 до досягнення ним повноліття коштів чи майна, достатнього для відшкодування шкоди, та при досягненні ним повноліття, стягнення в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі слід проводити з нього особисто.

На підставі ст.ст. 97, 105 КК України, керуючись ст.ст. 498, 500-501 КПК України, суд

постановив:

Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 примусовий захід виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та батька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на строк до досягнення ним повноліття - до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_10 20000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди, на користь ОСОБА_10 5000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

При наявності в ОСОБА_5 до досягнення ним повноліття, коштів чи майна, достатнього для відшкодування шкоди, стягнення в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі слід проводити з нього особисто. Після досягнення ОСОБА_5 повноліття стягнення проводити з нього особисто.

Речовий доказ по справі: диск з відеозаписом отримання потерпілим тілесних ушкоджень, зберігати при матеріалах криманального провадження.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Волочиський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя