Справа №303/8823/22
№ 1-кп/303/709/22
У Х В А Л А

22 грудня 2022 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Мукачеві клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заявлене у кримінальному провадженні №0000152, внесеному до ЄРДР 04.02.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.1 ст.263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

сторони обвинувачення прокурора - ОСОБА_4

сторони захисту обвинуваченого - ОСОБА_3

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5

в с т а н о в и в:

У провадженні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.1 ст.263 КК України.

22 грудня 2022 року через канцелярію суду прокурор подав клопотання про застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів, із визначенням розміру застави.

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мотивовано тим, що: ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.1 ст.307 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів; ч.2 ст.307 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів; ч.3 ст.307 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів; ч.1 ст.263 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів. Пред`явлене обвинувачення ОСОБА_3 по інкримінованим йому кримінальним правопорушенням, обґрунтовується сукупністю здобутих в ході досудового розслідування доказів, у межах даного об`єднаного кримінального провадження. 24.06.2022 року ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області до підозрюваного ОСОБА_3 , застосовано запобіжний захід у вигляді взяття під варту, з визначено заставою в розмірі двохста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб сумі 496 200, 00 гривень. 11.11.2022 року, Мукачівським міськрайонним судом відносно підозрюваного ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді взяття під варту, з визначено заставою в розмірі двохста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб сумі 496 200, 00 гривень, з покладенням в разі внесення застави наступних обов`язків до 23.12.2022 року. Обвинуваченим ОСОБА_3 заставу не внесено і останній утримується в Закарпатській установі виконання покарань. При обранні запобіжного заходу на стадії досудового розслідування, та його продовженні, було належно оцінено та враховано ризики передбачені п.1, п.3 та п.5 ч.1 ст.177 КПК України, знайдено їх обґрунтованими обрано та залишено ОСОБА_3 під вартою. Стан здоров`я обвинувачений ОСОБА_3 має задовільний, на обліку в лікаря психіатра, фтизіатра, нарколога не перебуває. На момент затримання, стійких соціальних зв`язків, обвинувачений ОСОБА_3 по місцю проживання не мав. Крім того, постійного місця роботи обвинувачений не мав, а на обліку в Центрі зайнятості не перебував. По місцю проживання обвинувачений ОСОБА_3 характеризувався посередньо. Участі у громадському житті міста не приймав. Враховуючи той факт, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого умисного, корисливого злочину у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, обрати відносно останнього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту не надається можливим, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 ніде не працює, осіб, які б поручились за виконанням обвинуваченим покладених на нього обов`язків та які викликають довіру суду не встановлено, враховуючи тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, відсутність постійного джерела доходів та інших соціальних зв`язків, створюють реальні підстави вважати, що в разі обрання даних запобіжних заходів відносно обвинуваченого ОСОБА_3 може ухилитись від судового розгляду, інше кримінальне правопорушення, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, оскільки може збувати вищевказані речовини, або зберігати їх за місцем свого фактичного проживання. Відповідно до ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до осіб, які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, санкція статті яких передбачає позбавлення волі до дванадцяти років з конфіскацією майна. Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України на даний час встановлено наявність декількох ризиків, передбачених у п.1, п.3 та п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ОСОБА_3 перебуваючи на волі, може: переховуватися від суду, зокрема це підтверджується тим, що обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного, корисливого злочину у сфері незаконного обігу наркотичних речовин, верхня межа покарання передбачає позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна, а тому з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, які на даний час не допитані. Зокрема, ОСОБА_3 може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, вчиняти погрози, умовляння до свідків даного кримінального правопорушення, оскільки останній знаючи, які склалися для нього обставини та до чого вони можуть призвести, з метою уникнення покарання може відшукати свідків даної події, чинити на них психологічний або фізичний вплив з метою примусити їх до зміни або відмови від своїх показів, а також схиляти свідків, до дачі неправдивих показань про вчинення останньою кримінального правопорушення, мотивуючи тим, що їхні покази зможуть призвести до притягнення її до кримінальної відповідальності, що в сукупності унеможливить повноту, всебічність та неупередженість при розслідуванні даного кримінального провадження; вчинити інше кримінальне правопорушення - підтверджується тим, що ОСОБА_3 , підозрюється у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, та враховуючи той факт, що в ході проведення санкціонованого обшуку автомобіля, яким користувався підозрюваний, в нього було виявлено та в подальшому вилучено великий обсяг особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин, що свідчить про те, що останній схильний продовжувати свою протиправну діяльність. Даним злочинам притаманний надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення, економіки та суспільства в цілому. Саме тому право кожного на охорону здоров`я, в тому числі і від негативного впливу на організм людини наркотичних, психотропних і токсичних речовин, визначено як одне із основних прав людини, та закріплене в ст. 49 Конституції України. Вище наведене не дає підстав звертатися до суду із більш м`яким запобіжним заходом відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , так як вони не забезпечать виконанням обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Враховуючи вказане прокурор не в змозі запобігти вищенаведеним ризикам, при застосуванні до обвинуваченого ОСОБА_3 , більш м`яких запобіжних заходів. Підставою застосування та продовження дії запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 просив відмовити прокурору у задоволенні клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що він не має наміру ухилятися від слідства та суду, ризики, які наведені прокурором нічим не підтверджується.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просив відмовити прокурору у задоволенні клопотання про обрання відносно його підзахисного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики, на які посилається прокурор не підтверджено жодними доказами, його довіритель не має наміру ухилятися від слідства та суду.

Заслухавши позицію прокурора з приводу заявленого клопотання, думку обвинуваченого, його захисника, дослідивши клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав:

Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Встановлено, що 22 грудня 2022 року до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області для розгляду по суті, надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.1 ст.263 КК України.

На момент надходження обвинувального акту до суду, відносно обвинуваченого ОСОБА_3 наявний запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 23.12.2022 року.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Підставою застосування запобіжних заходів є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1 ст.178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Так, для з`ясування обґрунтованості обвинувачення, судом досліджено всі письмові докази, надані стороною обвинувачення у даному кримінальному провадженні.

Прокурором у клопотанні та судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_3 інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Крім того, судом встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які посилається прокурор у клопотанні про застосування запобіжного заходу, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні ряду умисних злочинів, а саме: у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України - незаконний збут психотропних речовин; ч.2 ст.307 КК України - незаконний збут психотропних речовин та особливо небезпечних психотропних речовин, вчинений повторно; ч.3 ст.307 КК України - незаконне зберігання з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, особливо небезпечних психотропних речовин у великих розмірах та психотропних речовин у особливо великих розмірах; та ч.1 ст.263 КК України - незаконне поводження зі зброєю тобто зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу; за які передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна. Даним злочинам притаманний надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення, економіки та суспільства в цілому. Саме тому право кожного на охорону здоров`я, в тому числі і від негативного впливу на організм людини наркотичних, психотропних і токсичних речовин, визначено як одне із основних прав людини, та закріплене в ст. 49 Конституції України, а тому існують дійсні ризики, що обвинувачений перебуваючи на волі може переховуватися від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку з чим, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України не може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам передбаченим ст.177 КПК України, а тому обвинуваченому ОСОБА_3 слід застосувати міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При вирішенні питання про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, суд виходив з наступного:

Ризиком у контексті кримінального провадження - є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 , дійшов обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій обвинуваченим, оскільки попередніми ухвалами про обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом була встановлена наявність існування ризику можливого переховування від суду.

Висновок суду про продовження існування зазначеного ризику, а саме: переховування обвинуваченого ОСОБА_3 від суду, слідує, виходячи з того, що інкриміновані йому кримінальні правопорушення (злочини), передбачені ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.1 ст.263 КК України, - є тяжким та особливо тяжкими кримінальними правопорушеннями, відповідальність за які передбачена у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, що у розрізі положень ст.75 КК України, позбавляє суд можливості звільнення винної особи від кримінальної відповідальності чи звільнення її від відбування покарання з випробуванням. За таких обставин, у разі доведення вини ОСОБА_3 , до нього буде застосовано виключно реальне покарання у виді позбавлення волі. Наведена обставина у виді без альтернативності та тяжкості покарання, на переконання суду, сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого вчинити дії з метою переховування від суду для уникнення притягнення до кримінальної відповідальності. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії", в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі "Марченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

При вирішенні питання щодо можливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`яких запобіжних заходів, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, також судом не отримано відомостей, щодо міцних соціальних зв`язків чи іншого комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст.177 КПК України.

Отже, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, суд вважає, що наявні підстави для обрання запобіжного заходу - тримання під вартою, альтернативні (більш м`які) запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних рішень суду, а тому наявна необхідність застосування такої міри запобіжного заходу, як тримання під вартою із визначенням строку у межах шістдесяти днів, відповідно до ч.1 ст.197 КПК України.

Згідно ч.3 ст.183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зобов`язаний визначити розмір застави достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом.

Враховуючи обставини кримінального провадження, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому ОСОБА_3 заставу враховуючи п.3 ч.5 ст.182 КПК України, у розмірі сто п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - сумі 402 600,00 гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Крім цього, застосовуючи до обвинуваченого альтернативний запобіжних захід у вигляді застави, який може бути ним внесений у будь-який момент, суд вважає за необхідне відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на нього ряд обов`язків.

Керуючись: Розділ ІІ КПК України, 371, 372, 376 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні №0000152, внесеному до ЄРДР 04.02.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.1 ст.263 КК України, - задоволити частково.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто по 19 лютого 2023 року, включно.

Визначити ОСОБА_3 розмір застави, враховуючи п.3 ч.5 ст.182 КПК України, в розмірі ста п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає суму 402 600,00 гривень.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі внесення ним застави у визначеному розмірі він підлягає звільненню з під варти і з того моменту буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення ОСОБА_3 застави, покласти на нього, на строк два місяці по 22 лютого 2023 року, включно, наступні обов`язки:

1. прибувати за першою вимогою, прокурора та суду;

2. не відлучатись з місця постійного проживання без дозволу прокурора та суду;

3. утримуватись від спілкування, як особисто так і за допомогою засобів зв`язку, з свідками кримінального правопорушення.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , після її оголошення підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали в частині застосування запобіжного заходу, покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та його захиснику негайно після її оголошення та направити учасникам судового провадження для відому.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня проголошення.

Головуючий ОСОБА_6