Справа № 752/3501/23
Провадження №: 1-кп/752/1446/23
У Х В А Л А

Іменем України

15.03.2023 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

провівши в приміщенні суду підготовче судове засідання кримінального провадження № 0000779 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

встановив:

до Голосіївського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, зокрема, за таких обставин: 29.03.2021 року близько 08 год. 30 хв. ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки «AUDI А6» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по сухому, чистому, асфальтобетонному дорожньому покритті лівої смуги проїзної частини проспекту Науки, в напрямку вулиці Столичного шосе у місті Києві, біля регульованого перехрестя з вулицею Лисогірська, порушуючи вимоги п.п. 2.3 (б), 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виконуючи маневр лівого повороту при зеленому сигналі основного світлофора, не дав дорогу автомобілю марки «AUDI А6» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 , виїхав на праву смугу зустрічного напрямку руху, де здійснив зіткнення з останнім.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_7 отримав численні садна голови, закриту травму грудної клітки у вигляді косого перелому дистальної третини правої ключиці зі зміщенням уламків, що відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості. Вказані ушкодження знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з вказаною дорожньо-транспортною подією.

Порушення водієм ОСОБА_3 п.п. 2.3(б), 10.1 та 16.6 Правил дорожнього руху України та настання наслідків у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_7 середнього ступеню тяжкості тілесного ушкодження, перебувають між собою у прямому причинному зв`язку.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В підготовчому судовому засіданні потерпілий та його представник, а також обвинувачений ОСОБА_3 заявили клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примирення винного з потерпілим. При цьому потерпілий та обвинувачений ОСОБА_3 заявили, що усвідомлюють і розуміють наслідки такого закриття і що дана обставина, не є реабілітуючою.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник залишили вирішення даного клопотання на розсуд суду.

Прокурор не заперечувала проти задоволення даного клопотання та просила стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 частину судових витрат.

Заслухавши сторні з приводу даного клопотання, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з вимогами ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила необережний нетяжкий злочин, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилась з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно вимог Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», передбачене у ст. 46 КК України звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Відповідно до даних обвинувального акту, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, який відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до необережного нетяжкого злочину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання та реєстрації, згідно слів потерпілого останній в повній мірі відшкодував завдані збитки, вони примирилися.

Враховуючи те, що у справі наявні всі обов`язкові елементи, перелічені у ст.46 КК України, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, з вищою освітою, має офіційне місце роботи, а також те, що обвинувачений ОСОБА_3 та потерпілий розуміють наслідки такого закриття справи, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити клопотання потерпілого та обвинуваченого ОСОБА_3 , звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а кримінальне провадження відносно останнього закрити.

Крім того, в підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 заявив клопотання про закриття кримінального провадження № 0000779 відносно ОСОБА_4 обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України. Подане клопотання обґрунтував тим, що згідно реєстру матеріалів досудового розслідування відомості про ДТП, яка сталася 29.03.2021 року, внесені до ЄРДР 30.03.2021 року. Вказує, що відповідно до ч. 2 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування закінчився 30.03.2022 року. А обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 складено та затверджено 16.02.2023 року, тобто поза межами строків досудового розслідування, а тому, вважає, що є всі підстави для закриття провадження відносно ОСОБА_4 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав заявлене захисником ОСОБА_6 клопотання та просив його задовольнити.

Представник потерпілого, потерпілий та обвинувачений ОСОБА_3 залишили вирішення даного питання на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_5 просила відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 у зв`язку з тим, що п. 10 ч.1 ст. 284 КПК України застосовується до проваджень, по яким строки досудового розслідування сплили після повідомлення особі про підозру. Прокурор зазначає, що відповідно до клопотання захисника, строки досудового розслідування закінчились до повідомлення особі про підозру, а тому, на думку прокурора, його клопотання не підлягає задоволенню. Крім того, вказує, що відповідно до ч. 8 ст. 615 КПК України, у кримінальних провадженнях, в яких жодній особі не було повідомлено про підозру на дату введення воєнного стану, строки передбачені статтею 219 цього не зараховується до загальних строків.

Заслухавши сторін, вивчивши клопотання захисника ОСОБА_6 про закриття провадження у справі, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема, про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п. п. 4-8, 10 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 цього Кодексу.

Так, згідно п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України 15.02.2023 року, складено обвинувальний акт 16.02.2023 року та направлено до суду 20.02.2023 року, тобто з дотриманням передбачених законом строків.

Вказівка захисника на закінчення строку досудового розслідування 30.03.2022 року, тобто до повідомлення особі про підозру, не є підставою для закриття справи судом під час підготовчого засідання суду.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 8 ст. 615 КПК України під час воєнного стану, якщо жодній особі не повідомлено про підозру, строки досудового розслідування не зараховується до загальних строків, передбачених статтею 219 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає що в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України слід відмовити.

Відповідно до правової позиції Великої палати Верховного суду, викладеній у постанові від 17.06.2020 (справа №598/1781/17), КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, в тому числі, й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв"язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що клопотананя прокурора про стягнення процесуальних витрат з ОСОБА_3 підлягає задоволенню. Крім того, враховуючи те, що розгляд даного кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_4 підлягає подальшому розгляду, то процесуальні витрати необхідно розділити в рівних частинах.

Положеннями ст. 392 КПК України визначено судові рішення, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Частиною 4 ст. 314 КПК України передбачено, що оскарженню в апеляційному порядку підлягає ухвала про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду відповідно до ст. 46 КК України.

За змістом положень ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Ухвала суду про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Тобто, зі змісту зазначеного випливає, що в апеляційному порядку може бути оскаржено ухвалу суду про закриття всього кримінального провадження, а не лише його частини, в зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Як вбачається з обвинувального акту, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000779 від 30.03.2021 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Разом з цим, судом прийнято рішення про закриття провадження в частині обвинувачення ОСОБА_3 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Тобто, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000779 від 30.03.2021 року в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, перебуває ще на розгляді в Голосіївському районному суді м. Києва.

З огляду на те, що положеннями ст. 314 КПК України не передбачено можливості окремого оскарження ухвали суду про закриття кримінального провадження лише в частині обвинувачення, суд дійшов висновку, що дана ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 284, 314, 369, 371, 372 КПК України, суд

ухвалив:

клопотання потерпілого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України - задовольнити.

Кримінальне провадження № 0000779 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - закрити в частині обвинувачення ОСОБА_3 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із примиренням винного з потерпілим.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження № 0000779 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 в рівній частині документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 2831,70 грн., 686,48 грн. та 898,45 грн. на користь держави.

Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1