Справа № 487/9208/21
Провадження № 1-в/487/33/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2022 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду Заводського району м. Миколаєва подання начальника Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області ОСОБА_3 стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, який не одружений, має базову середню освіту, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений 28.12.2005 р. Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, постановою Вознесенського міськрайсуду Миколаївської області від 29.03.2007 р., відповідно до ч. 2 ст. 82 КК України невідбутий строк позбавлення волі замінено на виправні роботи з утриманням 20% заробітку у прибуток держави на строк 2 роки.

ВСТАНОВИВ:

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 грудня 2005 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 5 років, 6 місяців позбавлення волі. Постановою Вознесенського міськрайсуду Миколаївської області від 29.03.2007 р., відповідно до ч. 2 ст. 82 КК України невідбутий строк позбавлення волі замінено на виправні роботи з утриманням 20% заробітку у прибуток держави на строк 2 роки.
24.12.2021 року до суду надійшло подання начальника Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 на підставі ч. 4 ст. 80 КК України - у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

До судового засідання начальник Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області ОСОБА_3 подала суду заяву, в якій зазначила, що подання підтримує, просить розглянути справу за її відсутності.

До судового засідання прокурор надав до суду заяви про розгляд подання за його відсутності. Подання підтримує.

В судове засідання засуджений не з`явився, перебуває у розшуку.

У відповідності до ч. 5 ст. 539 КПК України справу розглянуто за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання підлягає до задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 грудня 2005 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 5 років, 6 місяців позбавлення волі. Постановою Вознесенського міськрайсуду Миколаївської області від 29.03.2007 р., відповідно до ч. 2 ст. 82 КК України невідбутий строк позбавлення волі замінено на виправні роботи з утриманням 20% заробітку у прибуток держави на строк 2 роки.

З 15.05.2007 року по теперішній час ОСОБА_4 перебуває на обліку Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області.

Станом на 23.12.2021 року невідбутий строк покарання у вигляді виправних робіт складає 6 місяців 13 днів.

При цьому, 23.02.2009 року ОСОБА_4 оголошений у розшук у кримінальному провадженні № 0000051 за ч. 4 ст. 187 КК України, а 02.03.2009 у міждержавний розшук.

15.05.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості щодо ухилення ОСОБА_4 від виконання громадських робіт. Правова кваліфікація: ч. 1 ст. 389 КК України. Кримінальне провадження № 0001958

15.05.2020 кримінальне провадження № 0001958 закрито на підставі ч. 1 ст. 284 КК України.

За повідомленням відділення поліції №6 Миколаївського районного управління ГУ НП в Миколаївській області від 23.06.2020, ОСОБА_4 перебуває в місцях позбавлення волі у м. Сімферополі, як засуджений до 7 років позбавлення волі та оголошений в міжнародний розшук з метою екстрадиції після відбування ним покарання у ВК 102.

Згідно вимог ч.1 ст.80 КК України слідує, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки:

4) десять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

Згідно з ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Згідно з ч. 4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч.1 та ч.3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст.80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч.3 ст.80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч.3 ст.80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч.3 ст.80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч.1 ст.62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах справи відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів ст.152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст.80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів:

1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку;

2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання;

3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Враховуючи вищенаведене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.12.2005 року, факт ухилення від відбування покарання та вчинення нового злочину не встановлений вироком суду, суд вважає, що подання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.80 КК України, 152 КВК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання начальника Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області ОСОБА_3 - задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнити від покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєвавід 28 грудня 2005 року, у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1