465/2503/23
1-кс/465/493/23
У Х В А Л А

судового засідання

06.04.2023 року м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого СВ ЛРУП №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000299 від 05.04.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 - ч. 4 ст. 186 КК України

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Дусанів, Перемишлянського району, Львівської області, громадянину України, українцю, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваному у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 - ч. 4 ст. 186 КК України,-

встановив:

слідчий СВ ЛРУП №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженим прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_3 про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000299 від 05.04.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 - ч. 4 ст. 186 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_6 05.04.2023 близько 20:55 год., усвідомлюючи, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102 IX (із подальшими змінами) в Україні введено воєнний стан, перебуваючи по вул. Пулюя, 3 у м. Львові, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи протиправно, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, застосував фізичне насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я, а саме кинув на землю та стиснув за нижню щелепу ОСОБА_7 , долонею руки, та відкрито намагався заволодіти її мобільним телефоном, однак свій злочинний умисел не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки його злочинні дії були викриті сторонніми особами, після чого ОСОБА_6 був затриманий працівниками поліції.

Таким чином, встановлено достатньо підстав для повідомлення про підозру ОСОБА_6 , у вчиненні незакінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч.4 ст.186 КК України.

05.04.2023 ОСОБА_6 слідчим ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області було затримано в порядку ст. 208 КПК України безпосередньо після вчиненого ним кримінального правпорушення.

06.04.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 - ч. 4 ст. 186 КК України.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Вказані потреби досудового розслідування виправдовують застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як ступінь втручання у права та свободи особи. Просить клопотання задоволити.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили таке задоволити.

Захисник просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний підтримав клопотання прокурора.

Розглянувши клопотання слідчого, погодженого з прокурором, заслухавши доводи учасників, на які вони посилаються, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст.176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо наявності обґрунтованої підозри.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчий суддя користується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

З матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні незакінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч.4 ст.186 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- заявою про вчинене кримінальне правопорушення;

- протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України;

- повідомленням про підозру гр. ОСОБА_6 ;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 ;

- протоколом допиту потерпілої;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Таким чином, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 15 - ч.4 ст.186 КК Українине є очевидно необґрунтованими чи недопустимими.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення останнім вищезазначеного кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків.

Також у рішенні ЄСПЛ в справі «Клішин проти України» зазначено, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_6 зможе переховуватись від органів досудового розслідування чи суду; незаконно вплинути на потерпілого та свідків, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.

Судом встановлено, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 належить до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою («Строган проти України»).

Сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі "Ніколова проти Болгарії"). Відповідно до рішення ЄСПЛ по справі "Ноймайстер проти Австрії" позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Щодо наявного ризику того, що підозрюваний ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, або ж перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, то слідчий суддя вважає, що враховуючи стадію кримінального провадження, такі ризики є актуальні.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що встановлення небезпеки перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя, слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, вимірюватись суворістю можливого покарання.

Так, на думку слідчого судді, стороною обвинувачення наведено об`єктивні підстави щодо неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання втсановлених ризиків.

Враховуючи те, що є всі підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню та достатність доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним, його вік, соціальні зв`язки та те, що він не працює та не має постійного джерела доходу, неодноразово судимий, слідчий суддя вважає обгрунтованим доводи прокурора та слідчого щодо застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, відповідно до абз.1 ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення обвинуваченому обов`язків, передбачених цим Кодексом. Таким чином, на підставі ч.3 ст.183 КПК України суд дійшов висновку про необхідність визначення розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваному ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Отже розмір застави повинен, головним чином, визначатися виходячи з особи, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховуючи той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

Враховуючи особу підозрюваного, його майновий стан, а також те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, суд вважає, що достатньою для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього КПК України обов`язків буде застава, що становить 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі абз. 2 ч.3 ст.183 КПК України, суддя вважає за необхідне визначити, передбачені ст.194 КПК України, обов`язки підозрюваному ОСОБА_6 у випадку внесення ним або іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) визначеною цією ухвалою застави.

Керуючись ст.ст.176-178,182,183,193,196 КПК України,-

ухвалив:

клопотання слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 Головного управління Національної клопотання слідчого СВ ЛРУП №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 задоволити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту фактичного затримання підозрюваного, тобто з 05.04.2023 р.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 04.06.2023 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 134 200 ( сто тридцять чотири тисячі двісті) гривень.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого судді, слідчого, прокурора;

-повідомляти суд, слідчого, прокурора про зміну місця свого проживання;

-утримуватись від спілкування зі свідками, а також потерпілою у даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави визначити 2- місячний термін дії покладених судом обов`язків для внесення застави.

Роз`яснити ОСОБА_6 , право внести або забезпечити внесення іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) застави у будь який момент з часу винесення ухвали на рахунок: «одержувач Територіальне управління державної судової адміністрації України у Львівській області, IBAN: UA0000757, банк одержувача Державна казначейська служба України, м.Київ, МФО 820172, » Внесення визначеної застави є підставою для звільнення особи з-під варти.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок, має бути наданий уповноваженій службовій особі Львівської Установи виконання покарання УДПтСУ у Львівській області .

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Львівської Установи виконання покарання УДПтСУ у Львівській області негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_6 , з-під варти та повідомити усно і письмово Франківську окружну прокуратуру м. Львова Львівської області та суддю Франківського районного суду м. Львова у даному кримінальному провадженні.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, ОСОБА_6 зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_6 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до прокурора, судді, суду, слідчого без поважних причин чи не повідомив про причини свої неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, захиснику та прокурору після її оголошення та направити начальнику Львівської установи виконання покарань УДПтСУ у Львівській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що згідно Рішення Конституційного Суду від 13.06.2019 № 4-р/2019 вони вправі оскаржити дану ухвалу суду до Львівського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1