Справа № 487/4296/22
Провадження № 1-кп/487/496/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві обвинувальний акт в кримінальному провадженні, що внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001375 від 27.09.1922 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чкалове Новотроїцького району Херсонської області, громадянина України, одруженого, військовослужбовця за контрактом, на посаді водій, в/ч НОМЕР_1 , раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та перебуваючи на посаді старшого водія 2-го мотопіхотного взводу 1-ої мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. З, 27, 68 Конституції України, ст. ст. 9,11,16, 49,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, 26.09.2022 приблизно о 13:45 годин, у порушення п. 2.9 «а» Правил Дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, із відповідними змінами та доповненнями (далі - ПДР України), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем «Land Rover Freelander» р/н НОМЕР_2 , рухався y світлий час доби, по сухій, асфальтованій проїжджій частині вул. Садовій зі сторони вул. Пограничної в напрямку вул. Млинної, яка має три смуги для руху в попутному напрямку, у середній смузі руху проїзної частини.

У цей же час, по вул. Кузнецькій, зі сторони вул. 1-ої Слобідської в напрямку вул. Громадянської рухався автомобіль «КІА К5» р/н НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_7

Рухаючись у обраному напрямку, наближаючись до регульованого перехрестя вул. Садової з вул. Кузнецькою, водій автомобіля «Land Rover Freelander» р/н НОМЕР_2 , ОСОБА_8 , грубо порушив вимоги п. 2.3 «б», 8.7.3. (є), 12.4, 16.1 ПДР України, а саме: будучи зобов`язаним знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, рухаючись по проїжджій частині вул. Садової з перевищенням допустимої швидкості руху 70-км/год., при дозволеній в населених пунктах (не більш ніж 50 км/год.), не маючи ніяких перешкод в смузі свого руху, які б обмежували йому видимість проїжджої частини та інших елементів дорожнього полотна, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її змін, не зупинився перед дорожньою розміткою 1.12 «Стоп лінія» та здійснив виїзд на регульоване перехрестя з вул. Садовою на забороняючий рух (червоний у поєднанні з жовтим) сигнал світлофора, внаслідок чого допустив зіткнення передньою частиною свого транспортного засобу з правою частиною автомобіля «КІА К5» р/н НОМЕР_4 .

Після зіткнення, водій автомобіля «КІА К5» р/н НОМЕР_4 , ОСОБА_7 , продовжив неконтрольований рух, здійснив виїзд за межі проїзної частини, де допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка рухалась на тротуарній частині в районі трамвайних колій переходу, внаслідок чого потерпіла ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 286-1 КК України, порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило середньої тяжкості тілесне ушкодження.

14.02.2023 року між прокурором Миколаївської спеціалізірованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у порядку передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного. Обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язався під час судового розгляду кримінального провадження у повному обсязі беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, з застосуванням ч.1 ст.58 КК України, яке ОСОБА_4 повинний понести за вчинений злочин, а саме службове обмеження строком 1 рік.

В угоді передбачено наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченій.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до положень ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Вимогами ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений в судовому засіданні також просив вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання та розуміє, що наслідком укладання та затвердження даної угоди є обмеження його права на оскарження вироку.

Потерпіла ОСОБА_6 надала суду письмову заяву відповідно до якої вона проти укладання угоди не заперечує, що вона також підтвердила в судовому засіданні.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винною, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Фактичні підстави для визнання винуватості судом перевірені шляхом дослідження доказів наданих стороною обвинувачення.

Обвинувачений погодився на призначення йому узгодженого покарання.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винним, віднесений до категорії не тяжких злочинів, внаслідок якого шкода завдана лише суспільним інтересам, а отже угоду про визнання винуватості може бути укладено.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди та призначення обвинуваченій узгодженого ними покарання.

Таким чином, суд вважає встановленим в судовому засіданні той факт, що своїми, які виражені в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило середньої тяжкості тілесне ушкодження, ОСОБА_4 вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 286-1 КК України та йому має бути призначене узгоджене сторонами покарання, з застосуванням ч.1 ст.58 КК України, у виді службового обмеження строком 1 рік з відрахуванням десяти відсотків суми грошового забезпечення в доход держави, яке відповідає вимогам закону та особі обвинуваченого, є достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Речові докази слід повернути власнику.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати на проведення експертиз у сумі 6795,96 грн.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити укладену 14.02.2023 року угоду про визнання винуватості між прокурором Миколаївської спеціалізірованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання у виді службового обмеження строком 1 рік з відрахуванням десяти відсотків суми грошового забезпечення в доход держави.

Речові докази слід повернути власнику.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати на проведення експертиз у сумі 6795,96 грн.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд міста Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ ОСОБА_1