У Х В А Л А

Справа № 183/2684/22

№ 1-і/183/15/22

21 грудня 2022 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Куп`янської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ Донецької області, громадянина України, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні просив у задоволенні клопотання прокурора відмовити, зазначив, що перебування під домашнім арештом загрожує його життю та здоров`ю, оскільки він проживає у м.Краматорську, яке знаходиться у зоні активних бойових дій.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 у задоволенні клопотання просила відмовити. Зазначила, що ризики на теперішній час відсутній. Під час перебування під домашнім арештом ОСОБА_5 не порушував його умови, а після закінчення строку запобіжного заходу він не переховувався, хоча мав реальну можливість, виконував процесуальні обов`язки.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що у провадженні Куп`янського міськрайонного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.3 ст.185 КК України (справа №628/4031/21).

Відповідно до розпорядження Верховного Суду 18.03.2022 № 11/0/9-22, враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, на підставі ч.7 ст. 147 Закону України « Про судоустрій і статус суддів» змінено територіальну підсудність судових справ, Куп`янського міськрайонного суду Харківської області за Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

31.12.2020 ОСОБА_7 було затримано, ухвалою слідчого судді Великобурлуцього районного суду Харківської області відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28 лютого 2021 року, який в подальшому було неодноразово продовжено.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.07.2022 раніше обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінено на цілодобовий домашній арешт.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

За положеннями ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання доцільності продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обираючи зазначений запобіжний захід, суд вважав встановленим та доведеним існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що вказаний у клопотанні прокурора ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеним, продовжує існувати. Про його наявність та продовження існування свідчить те, що відповідно до наданих матеріалів ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч.2 ст.115 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі. Отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує у разі визнання винуватим, існує реальний ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду.

Оцінюючи можливість впливу на свідків суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

З огляду на те, що з урахуванням стадії кримінального провадження, обвинуваченому відомі повні анкетні дані та місце проживання свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, суд вважає, що ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих не зменшився та продовжує існувати.

Існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України прокурором не доведено.

Таким чином, суд вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, потерпілих та інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу саме у вигляді домашнього арешту у певний час доби, суд враховує, чи зменшилися встановлені судом ризики.

Так, обвинуваченого ОСОБА_5 на підстави ухвали суду від 05.10.2022 звільнено з-під варти та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. За час дії цього запобіжного заходу, порушень умов його застосування з боку обвинуваченого не було встановлено.

Та обставина, що з 05.10.2022, перебуваючи поза місцями позбавлення волі, обвинувачений не допустив порушень застосованих до нього запобіжних заходів, свідчить про те, що встановлені судом ризики продовжують існувати, проте значно знизилися.

Крім того, суд враховує, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може загрожувати життю та здоров`ю обвинуваченого. Загальновідомою є та обставина, що м.Краматорськ, де зареєстрований та проживає обвинувачений, перебуває у зоні активних бойових дій.

За приписами ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Прокурором у судовому засіданні не доведено те, що неможливо запобігти встановленим в ході розгляду клопотання ризикам, шляхом обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, суд враховує, кримінальне провадження до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області не передано.

Враховуючи наведені обставини та норми ст. 178 КПК України, якими встановлено ті обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, суд приходить до висновку, що запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам можливо шляхом обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 177, 183, 372, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання прокурора застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_5 - відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 19 лютого 2023 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , наступні обов`язки:

1) з`являтися на першу вимогу до суду;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

3) утримуватися від спілкування зі свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт /паспорти/ для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали та покладених обов`язків встановити до 19 лютого 2023 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 21.12.2022 о 16:00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1 ОСОБА_8