Провадження № 461/3028/21
Провадження № 1-кп/461/125/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.02.2023 м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження №0000001 від 14.01.2021 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Львова, громадянки України, українки, пенсіонерки, з середньою освітою, неодруженою, дітей не має, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и в :

08 січня 2021 року, приблизно о 15 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи у своїй квартирі АДРЕСА_2 , діючи умисно, в ході конфлікту з ОСОБА_8 , схопила останню руками за її руки, чим заподіяла синці на тильній поверхні правої кисті, біля основи 2-го пальця, на передній поверхні лівого передпліччя, в нижній третині, які відносяться до легких тілесних ушкоджень; після чого схопила ОСОБА_8 за праве передпліччя та правий ліктьовий суглоб та потягнула на себе, чим заподіяла підшкірні гематоми правого передпліччя, забій, розтяг зв`язок правого ліктьового суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також нанесла удар рукою в праве передпліччя ОСОБА_8 , чим заподіяла синець на правому плечі, по зовнішній поверхні в нижній третині, що відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані як умисне легке тілесне ушкодження, тобто кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 125 КК України.

У судовому засіданні допитана обвинувачена ОСОБА_4 пояснила суду, що вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України не визнає. Стверджує, що тілесних ушкоджень ОСОБА_8 не заподіювала.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 в судовому засіданні вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, заперечив. Зокрема зазначив, що ОСОБА_4 не наносила жодних тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , не хапала її за руки, а лише намагалася припинити відео зйомку, яку проводила остання своїм мобільним телефоном, без дозволу ОСОБА_4 та в її ж квартирі. Захисник стверджує, що матеріали кримінального провадження жодним чином не доводять вину ОСОБА_4 , відтак просить суд визнати її невинуватою та виправдати за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення.

Незважаючи на те, що обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнала, її вина повністю доведена зібраними у справі доказами.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 суду пояснила, що вона є власницею квартири номер АДРЕСА_3 , де головою ОСББ є ОСОБА_4 . Потерпіла повідомила, що наприкінці 2020 року її квартиру було затоплено три рази, відтак вона була змушена звертатися до голови ОСББ, якою було призначено комісію з членів правління, які підтвердили, що її квартиру заливають зверху. ОСОБА_8 повідомила, що під час огляду її квартири, вона знімала усі дії комісії на свій мобільний телефон. Після огляду квартири, вони спустилася до квартири обвинуваченої, а саме ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , де вона хотіла подати заяви про доступ до горища, ключі від котрого знаходиться у голови правління. Пояснила, що обвинувачена не хотіла надавати доступ до горища та приймати її заяви, розпочала хапала її за обидві руки, а потім вдарила її в плече. Зазначила, що тілесні ушкодження у неї були на двох зап`ястях, біля вказівного пальця правої руки, на зовнішній частині плеча правої руки. Окрім того, потерпіла зазначила, що на момент спричинення їй тілесних ушкоджень відносини з ОСОБА_4 були натягнутими, оскільки останній не сподобалося, що вона подала позов до суду в порядку цивільного судочинства, про стягнення збитків внаслідок залиття квартири.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона є дизайнером інтер`єру, знайома з потерпілою ОСОБА_8 та бувала в її квартирі як дизайнер. Повідомила, що в день конфлікту, вона знаходилась за адресою: АДРЕСА_4 , оскільки мала зафіксувати залиття квартири потерпілої. Зазначила, що вона разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підійшли до квартири ОСОБА_4 , щоб взяти ключі від горища, що викликало в останньої негативні емоції. До квартири ОСОБА_4 спочатку зайшла ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , де розмова тривала близько п`яти хвилин, а потім почався крик. Потерпіла ОСОБА_8 вийшла з квартири перелякана та повідомила, що на неї напали. Також свідок зазначила, що ОСОБА_8 була одягнута в шубу з рукавом у , та на її зап`ястях були сліди.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона знайома з обвинуваченою та потерпілою через ОСББ. Окрім того, свідок повідомила, що вона є представником ОСОБА_11 (власника квартири АДРЕСА_5 ). Повідомила, що була запрошена 08.01.2021 бути членом комісії щодо підтвердження залиття квартир АДРЕСА_6 та АДРЕСА_5 . Зазначила, що при огляді квартири АДРЕСА_6 в приміщенні знаходилися ОСОБА_8 , член правління ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , яка була налаштована негативно та агресивно, не хотіла зафіксувати факт залиття. Через декілька хвилин, вони перейшли оглядати квартиру АДРЕСА_7 . Після огляду квартир, вона з ОСОБА_8 пішли до помешкання ОСОБА_4 для того, щоб подати заяви на підпис, де потерпіла почала знімати усі події на свій мобільний телефон, що ОСОБА_4 не сподобалося та вона хотіла забрати цей телефон, ловила її за руки та зап`ястя. Оскільки ОСОБА_4 так і не вдалося забрати мобільний телефон з рук ОСОБА_8 , вона почала виганяти її з квартири та повідомила, щоб усі заяви скеровувались їй рекомендованим поштовим відправленням, після чого потерпіла вийшла з квартири. Окрім того, ОСОБА_9 повідомила, що конфлікт тривав близько п`яти хвилин. Згодом вона вийшла із членів правління ОСББ.

При повторному допиті свідок ОСОБА_9 суду підтвердила, що ОСОБА_4 не наносила ударів ОСОБА_8 , однак намагалася забрати телефон у останньої та можливо зачепила її руку.

Допитана в судовому засіданні свідок судово медичний експерт ОСОБА_12 в судовому засіданні підтвердила висновок №65 від 19.01.2021 та додатковий висновок експерта №289 від 05.03.2021, та повідомила, що у потерпілої виявлено синці на правому плечі, правій кисті, лівому передпліччі, які могли виникнути 08 січня 2021 року та відносяться до легкого ступеня тяжкості.

Крім показів потерпілої та свідків, отриманих у судовому засіданні обставини кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченої підтверджується наступними доказами, а саме:

даними, які містяться у висновку експерта №65 від 19.01.2021, згідно якого у ОСОБА_8 при обстеженні у КНП КЛПІМД м.Львова 11 січня 2021 року було встановлено діагноз: «Забій м`яких тканин, пошкодження зв`язок правого ліктьового суглобу. Забійні підшкірні гематоми правого передпліччя». В подальшому потерпіла в січні - лютому 2021 року зверталась в поліклініку, травматологом було вказано діагноз: «Забій, розтяг зв`язок правого ліктьового суглобу», а невропатологом - «астено-невротичний синдром». Крім цього, ОСОБА_8 перебувала на лікування 25-26 січня 2021р. у гінекологічному відділенні КНП «3-а МКЛ» м. Львова, де їй було встановлено діагноз: «Аномальна маткова кровотеча». На час проведення судово-медичної експертизи у потерпілої виявлено синці на правому плечі, правій кисті, лівому передпліччі. «Забій розтяг зв`язок правого ліктьового суглобу», «підшкірні гематоми правого передпліччя», синці на правому плечі, правій кисті, лівому передпліччі, які утворились від дії тупих предметів, могли виникнути 08 січня 2021р. та відносяться до легкого ступеня тяжкості. Звертання ОСОБА_8 в поліклініку до невропатолога 03 лютого 2021р. пов`язано із виснаженням нервової системи. Не має підстав стверджувати про причинно-наслідковий зв`язок лікування у січні 2021 року ОСОБА_8 у гінекологічному відділенні КНП «3-а МКЛ» м. Львова із отриманням тілесних ушкоджень 08 січня 2021року;

даними, які містяться у додатковому висновку експерта №289 від 05.03.2021, згідно якого при проведенні судово-медичної експертизи «Висновок експерта» № 65 від 19.01- 05.02. у ОСОБА_8 при зверненні в КПП КЛШМД м. Львова 11 січня 2021 року було встановлено діагноз: «Забій м`яких тканин, пошкодження зв`язок правого ліктьового суглобу. Забійні підшкірні гематоми правого передпліччя», а при обстеженні травматологом в поліклініці, в січні 2021 року, було вказано діагноз: «Забій, розтяг зв`язок правого ліктьового суглобу». При огляді лікарем судово-медичним експертом було виявлено синці на правому плечі, правій кисті, лівому передпліччі. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, могли виникнути 08 січня 2021 року. Беручи до уваги дані матеріалів кримінального провадження, протоколи проведення слідчих експериментів із участю потерпілої ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_13 механізм виникнення тілесних ушкоджень міг бути наступним: синці на тильній поверхні правої кисті, біля основи 2-го пальця, на передній поверхні лівого передпліччя, в нижній третині, могли виникнути внаслідок стискання вказаних ділянок пальцями кистей рук, як продемонстровано на фото № 2,3 ОСОБА_8 та на фото № 2,3 ОСОБА_13 ; «підшкірні гематоми правого передпліччя», «забій, розтяг зв`язок правого ліктьового суглобу» могли виникнути внаслідок стискання правого передпліччя та розтягання ділянки правого ліктьового суглобу, як продемонстровано на фото № 4,5 ОСОБА_8 та на фото № 4 ОСОБА_13 ; синець на правому плечі, по зовнішній поверхні в нижній третині, міг виникнути внаслідок удару рукою по правому плечі, як продемонстровано на фото № 6 ОСОБА_8 , під час проведення слідчих експериментів із ОСОБА_8 та ОСОБА_13 04 березня 2021 року;

даними, які містяться на диску DVD-R, із двома відеозаписами події, що відбулась 08.01.2021 у квартирі АДРЕСА_2 , з яких вбачається, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 відбувається словесний конфлікт;

даними протоколу проведення слідчого експерименту від 04.03.2021, згідно якого потерпіла ОСОБА_8 у присутності судово-медичного експерта та двох понятих, розповіла про обставини події, де та як саме вони розвивалися;

даними фототаблиці до протоколу слідчого експерименту, на яких потерпіла ОСОБА_8 демонструє, яким чином їй було нанесено тілесні ушкодження 08.01.2021 в квартирі номер АДРЕСА_2 ;

даними протоколу проведення слідчого експерименту від 04.03.2021, згідно якого свідок ОСОБА_9 у присутності судово-медичного експерта та двох понятих, розповіла про обставини події, де та як саме вони розвивалися;

даними фототаблиці до протоколу слідчого експерименту, на яких свідок ОСОБА_9 демонструє, яким чином ОСОБА_8 було нанесено тілесні ушкодження 08.01.2021 в квартирі номер АДРЕСА_2 ;

даними, які містяться у довідці №18097 від 12.03.2021, згідно якої ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 вчинила умисне легке тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України.

Суд приймає до уваги показання потерпілої ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , оскільки їх покази узгоджуються між собою та вони відповідають доказам, зібраним та дослідженим у судовому засіданні.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 повідомила, що рекомендованим поштовим відправленням отримала лист, згідно якого її було запрошено до участі в огляді квартири АДРЕСА_6 та АДРЕСА_5 , з метою фіксування факту залиття вказаної квартири. 08.01.2021 після огляду квартир, вона зайшла до своєї квартири, не зачинивши дверей, оскільки домовлялася з ОСОБА_13 про те, що остання повинна зайти до неї для реєстрації заяви. Через декілька хвилин до її квартири зайшла ОСОБА_13 , вона взяла в неї заяву та розпочала її реєструвати. Обвинувачена повідомила, що слідом за ОСОБА_13 до її квартири без запрошення зайшла ОСОБА_8 та почала вимагати, щоб вона зареєструвала її заяву. ОСОБА_4 пояснила, що між нею та ОСОБА_8 розпочалася розмова, у якій вона повідомила останній про необхідність подання копій необхідних документів. В ході розмови, ОСОБА_4 побачила, що ОСОБА_8 , знаходячись у її квартирі та без її дозволу, проводить відео зйомку на свій мобільний телефон. ОСОБА_4 повідомила, що зробила зауваження ОСОБА_8 , однак остання такі проігнорувала, після чого вона спробувала зупинити відео зйомку та намагалася забрати мобільний телефон останньої, однак зробити цього не змогла. Після цього ОСОБА_8 покинула її квартиру. Обвинувачена зазначила, що своєї вини не визнає, оскільки жодних тілесних ушкоджень нікому не завдавала.

Суд критично ставиться до показань обвинуваченого ОСОБА_4 в тій частині, що вона не завдавала тілесних ушкоджень потерпілій, розцінює їх як бажання уникнути кримінальної відповідальності, оскільки вони не логічні, спростовуються наведеними вище показаннями потерпілої та свідків, даними висновку судово-медичної експертизи, які не викликають сумнівів в об`єктивності, відеозаписами, долученими до матеріалів справи, узгоджуються між собою та спростовують доводи сторони захисту про непричетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого їй кримінального проступку.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, який кваліфікується як умисне легке тілесне ушкодження та відноситься до кримінального проступку. Також, суд бере до уваги особу обвинуваченої, яка є особою пенсійного віку, має постійне місце проживання, на обліках у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.

Відповідно до ст.66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої судом не встановлено.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, суд врахував в сукупності тяжкість кримінального правопорушення, особу винної, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, а також те, що остання раніше не судима, має середню освіту, є особою пенсійного віку.

Ці обставини дають суду підстави вважати, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.

Окрім того, судом встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, у скоєнні якого обвинувачуються ОСОБА_4 , мало місце 08.01.2021.

Відповідно до ч.2 ст.12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі. За ч.1 ст.125 КК України передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.49 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Оскільки, подія кримінального проступку відбулась 08.01.2021, тобто на час розгляду кримінального провадження минуло понад 2 роки, тому суд дійшов висновку про необхідність звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання у вигляді штрафу, у зв`язку із закінченням строків давності, відповідно до вимог ч.5 ст.74 КК України.

Окрім того, 17.06.2021 ОСОБА_8 подала до суду цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якому просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти, що становлять витрати на лікування в сумі 2 435,58 грн., а також моральну шкоду в розмірі 150 000 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що протиправними діями ОСОБА_4 їй спричинено легкі тілесні ушкодження, внаслідок чого вона перенесла сильний стрес, в неї піднявся тиск та погіршилось здоров`я, відтак вона була змушена звертатися до лікарів та купувати медикаменти.

Окрім того, позивач стверджує, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення, їй спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала через отримані тілесні ушкодження, які ОСОБА_8 оцінює у розмірі 150000 грн. Просить позов задоволити.

12.08.2021 ОСОБА_4 подала відзив на позовну заяву, у якому щодо задоволення позову заперечила. Відповідач зазначила, що ОСОБА_8 не надала жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування завданих їй моральних страждань.

01.02.2022 ОСОБА_8 через канцелярію Галицького районного суду м.Львова подала відповідь на відзив, у якому просила суд задоволити її вимоги в повному обсязі.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненому кримінальному правопорушення, то суд переходить до розгляду питання щодо поданого цивільного позову.

Згідно ст.28 КПК України особа, яка зазнала матеріальної і моральної шкоди від злочину вправі при провадженні у кримінальній справі пред`явити позов до обвинуваченого.

Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ст.328 КПК України суд, постановляючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 2 435,58 грн., завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення необхідно задоволити, оскільки позивачем долучено до матеріалів справи належні та допустимі докази понесених витрат на лікування.

Розглянувши позовні вимоги ОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 23 ЦК, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у її душевних стражданнях через протиправну поведінку щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, установлених ч. 2 цієї статті.

При цьому розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд має навести в рішенні відповідні мотиви.

Таким чином, законодавець визначив загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди, тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.

При визначенні суми моральної шкоди суд керується постановою ВП ВС від 15.12.2020 у справі №752/17832/14-ц, у якій було висловлено правову позицію, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності і справедливості, враховує моральні страждання потерпілої, що мали місце через заподіяні їй тілесні ушкодження, враховуючи обґрунтування, які викладені у цивільному позові та їх доповнення під час судового розгляду, перенесені потерпілою негативні наслідки, що настали у зв`язку із її лікуванням та порушенням звичного життя.

Відтак, грунтуючись на принципах розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_8 в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь цивільного позивача підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 5000 грн., як така, що відповідає засадам розумності, зваженості, достатності, співмірності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставин при яких було спричинено моральну шкоду, з оцінкою ступеня та обсягу моральних та фізичних страждань потерпілої, характеру немайнової втрати, а також враховуючи те, що відшкодування моральної шкоди не може бути засобом збагачення. В іншій частині цивільного позову необхідно відмовити.

Матеріальні збитки, витрати на залучення експерта у справі відсутні.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.49, 74, 125 КК України, ст.ст.23, 1167, 1177 ЦК України, ст.95, 101, 107,127-129, 328, 368, 370, 374, 376, 392-393 КПК України , суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) грн.

На підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України та ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_4 звільнити від призначеного покарання повністю у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі 2435,58 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.

В решті вимог цивільного позову відмовити.

Після набрання вироком законної сили речові докази у справі, а саме диск DVD-R, із записами події, що відбулась 08.01.2021 у квартирі АДРЕСА_2 залишити в матеріалах справи 461/3028/21.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1