Справа № 711/5608/22
Номер провадження 1-кп/711/517/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2022 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0001978 від 29.08.2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Геронимівка, Черкаського району, Черкаської області, громадянина України, українця, одруженого, з середньою освітою, не є інвалідом, зареєстрованого в АДРЕСА_1 та мешканця АДРЕСА_2 , судимого:

1)вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 18.01.2001 за ч. 2 ст. 140 КК України (1960) до 2 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, на підставі ст. 46-1 КК України з відстрочкою виконання вироку строком на 2 роки та сплатою штрафу в сумі 680 грн.;

2)вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 26.02.2002 за ст. 145 ч. 2 (1960), ч. 3 ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі;

3)вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.12.2003 за ст. 391, ст. 71 КК України до 1 року 11 місяців позбавлення волі, звільнений 27.10.2005 р. по відбуттю строку покарання;

4)вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 01.09.2008 за ч. 3 ст. 185, ст. 72 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

5)вироком Канівського районного суду Черкаської області від 20.09.2011 за ч. 3 ст. 187, ст. 71 КК України до 7 років 01 місяця позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна;

6)вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 20.11.2018 за ч. 4 ст. 296, ч.1 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 09.09.2021 по відбуттю строку покарання.

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , в період часу з 18 год. 00 хв. 27.08.2022 по 09 год. 00 хв 28.08.2022, реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи та бажаючи настання наслідків, а також усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, повторно, в умовах воєнного стану, що запроваджений Указом Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Верховною Радою України, в подальшому продовжений Указом Президента України за № 133/2022 від 14.03.2022 до 25.04.2022 включно, Указом Президента України за № 341/2022 від 17.05.2022 до 23.08.2022 включно та Указом Президента України за № 573/2022 від 12.08.2022 до 21.11.2022 включно, незаконно проник до балкону загального користування, що розташований між восьмим та дев`ятим поверхами, багатоповерхового житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом віджиму рами металопластикового вікна в дверях, звідки викрав чуже майно, яке належить на праві власності ОСОБА_5 , а саме: велосипед «Outdoor Extreme», вартість, якого згідно висновку експерта № № СЕ-19/124-22/10445-ТВ від 27.09.2022 становить 3833,33 грн. та велосипед «Manhattam», вартість, якого згідно висновку експерта № СЕ-19/124-22/10413-ТВ від 27.09.2022 становить 3298,33 грн., після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим чужим майном зник, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріальну шкоду на загальну суму 7 131,66 гривень.

Вказаними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення-злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, і він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що він працював вантажником, привіз меблі за адресою АДРЕСА_3 , і помітив приміщення для зберігання між поверхами, де стояли велосипеди. Йому терміново потрібні були кошти на лікування та продукти, тому він вирішив вчинити крадіжку. Відігнув пластик, зняв скло та таємно викрав 2 велосипеди, які здав в ломбард та отримав за них приблизно 2000 грн. У скоєному щиро розкаявся, вину усвідомив та повністю визнав, просив суворо не наказувати, надавши шанс на виправлення. Також просив врахувати що під час досудового розслідування він визнавав свою провину, зробивши для себе належні висновки, надавав правдиві свідчення про обставини вчинення ним злочину, відшкодував потерпілому завдані збитки, вибачився.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 28.08.2022 року виявив крадіжку двох належних йому велосипедів з балкону загального користування за адресою: АДРЕСА_3 , який був зачинений та використовувався для зберігання майна. Він звернувся до поліції, велосипеди знайшли в ломбарді, він викупив їх. На даний час обвинувачений відшкодував йому завдані збитки, претензій до нього він не має, цивільний позов не заявляє. Покарання обвинуваченому просив призначити не суворе, без реального позбавлення волі обвинуваченого, оскільки останній публічно попросив в нього вибачення. Вважає, що ОСОБА_4 заслуговує на шанс для виправлення.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор та потерпілий також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд, допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який має постійне місця проживання, офіційно не працює, одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше судимий, вину визнав, щиро розкаявся.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, неодноразово вибачався за вчинене та висловлював жаль з цього приводу, критично оцінив свої дії, зауважив на тому, що готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.

В якості обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

Підстав для застосування ст. 69 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України, до обвинуваченого, суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, з урахуванням факту добровільного відшкодування завданих збитків, щирого каяття, позиції потерпілого, який просив дати шанс на виправлення обвинуваченому не позбавляючи його волі, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливо без ізоляції від суспільства, шляхом звільнення від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, а також вважає необхідним покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки у відповідності з п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

При цьому, суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 759/13520/18 від 06 серпня 2020 року, згідно якої наявність у особи непогашеної судимості відповідно до закону не є перешкодою для застосування до нього ст. 75 КК України (постанови ВС від 19 лютого 2019 року у справі № 337/3654/16-к, від 28 травня 2020 року у справі № 753/13972/17).

Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобіганню вчинення нових злочинів, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов не заявлено.

Відповідно до положень ч.2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави необхідно стягнути документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 1510 грн. 24 коп.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст.349, ст.368-370, ст.373, ст.374 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації; повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням судово-товарознавчих експертиз: № СЕ-19/124-22/10445-ТВ від 27.09.2022, в розмірі 755,12 грн. та № СЕ-19/124-22/10413-ТВ від 27.09.2022, в розмірі 755,12 грн., всього на загальну суму 1510,24 грн.

Речові докази по справі: велосипед марки «Outdoor Extreme» та велосипед марки «MANHATTAN», які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити у власності ОСОБА_5 ; DVD-R диск 4.7 GB «MEDIA» із відеозаписом з камери відеоспостереження, яка знаходиться у під`їзді № 3 житлового будинку АДРЕСА_3 , який приєднаний до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1