УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу, - ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 від 21 грудня 2022 року про відмову у задоволенні його клопотання від 19 грудня 2022 року в рамках кримінального провадження №0000127 від 12.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з даною скаргою, посилаючись на те, що 19 грудня 2022 року ним, як потерпілим у кримінальному провадженні №0000127 від 12.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України, на ім`я процесуального керівника прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_4 подано клопотання в порядку п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, а саме: в період часу з 12-15 березня 2002 року до його житла за адресою: АДРЕСА_1 , в якому він проживав та був прописаний з 1976 року, завітали громадяни ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та повідомили, що придбали квартиру АДРЕСА_2 у ОСОБА_7 шляхом укладення договору купівлі продажу від 06.03.2002, який в той час відбував покарання за вироком Ленінського районного суду м. Вінниці (справа №1-427/2000). Під час з`ясування обставин укладення договору купівлі продажу покупцям ОСОБА_5 та ОСОБА_6 достеменно стало відомо від нього, що а ні він, а ні його брат близнюк ОСОБА_7 не продавали дану квартиру. За даним фактом Вишенським СВ ВМ м. Вінниці було порушено кримінальну справу №02320229 за заявою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за фактом шахрайського заволодіння коштами у сумі 10243 гривні за ч. 4 ст. 190 КК України. Після порушення кримінальної справи №02320229 громадяни ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на збагачення злочинним шляхом, без волі та згоди власників квартири АДРЕСА_3 , не маючи вільного доступу до власності, 21 березня 2002 року, під час досудового розслідування кримінальної справи №02320229, продали вищезазначену квартиру разом із власниками, речами, документами, телефоном 46-40-69 громадянці ОСОБА_8 , тим самим приховали від слідства свій злочинний умисел, спрямований на збагачення злочинним шляхом від реалізації чужої власності, яка призвела до втрати ним та його братом крову та житла. Враховуючи вищевикладене, а саме наявність не спростованих доказів заволодіння власністю та збагачення злочинним шляхом групою осіб за попередньою змовою 21 березня 2002 року від продажу не належної їм власності, а саме квартирою АДРЕСА_3 , він просив у клопотанні прокурора, який здійснює процесуальний нагляд в рамках кримінального провадження №0000127 від 12.05.2022, ОСОБА_4 за не спростованих доказів вручити обгрунтовану підозру громадянам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 209 КК України.

29 грудня 2022 року він отримав постанову прокурора ОСОБА_4 від 21 грудня 2022 року про відмову у задоволенні його клопотання від 19 грудня 2022 року, прийняту в рамках кримінального провадження №0000127 від 12.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 209 КК України. Мотивуючи своє рішення, прокурор ОСОБА_4 зазначила, що клопотання не підлягає задоволенню так як, під час досудового розслідування слідчими з дотриманням чинного законодавства щодо повного, всебічного та об`єктивного розслідування проведено ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на встановлення та дослідження всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, однак на даний час органом досудового розслідування не здобуто достатньо доказів для повідомлення будь-якій особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Вважає постанову про відмову у врученні підозри громадянам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 сфабрикованою та такою, що не відповідає змісту поданого клопотання та наявних не спростованих доказів злочинного умислу спрямованого на збагачення злочинним шляхом групою осіб, які за попередньою змовою позбавили його та його брата житла та крову шляхом відчуження їх власності під час порушеного за ч. 4 ст. 190 КК України кримінального провадження №02320229 відповідно до якого громадяни ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повідомили правоохоронні органи, що їх обманули на кошти в сумі 10243 гривні. Даний факт злочинного умислу групи осіб підтверджується фіктивним договором купівлі продажу квартири АДРЕСА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького нотаріального округу ОСОБА_9 від 21 березня 2002 року, зареєстрований в реєстрі за №1270, відповідно до якого у пункті 4 зазначено, що продавці свідчать, що вказана квартира до цього часу нікому іншому не належить, не подарована, в спорі та під забороною (арештом) не перебуває, приховавши таким чином факт порушеного кримінального провадження №02320229, а також приховавши факт його проживання та мирного володіння зазначеною квартирою, яку він прийняв у спадок після смерті матері ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Маючи на меті приховати в офіційному документі постанові фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, прокурор ОСОБА_4 , грубо порушуючи вимоги ст. 110 КПК України, покрила факт порушення кримінальної справи №02320229. Також, продовжуючи свій умисел на покриття злочинної діяльності групи осіб, змінила прізвище особи, яку він підозрює у вчиненні кримінального правопорушення, змінивши прізвище « ОСОБА_11 » на « ОСОБА_12 », також в постанові умисно не зазначено адресу заволодіння його власністю. Також прокурор ОСОБА_4 умисно покрила фактичні обставини відчуження квартири АДРЕСА_3 , у той час як його брат близнюк ОСОБА_7 відбував покарання за вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 08.11.2000 (справа №1-427/2000). Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_3 просить скасувати постанову прокурора ОСОБА_4 від 21 грудня 2022 року про відмову у вручені обгрунтованої підозри громадянам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 209 КК України, як таку, що спростовується матеріалами кримінального провадження №0000127 від 12.05.2022, а саме договором купівлі-продажу від 21.03.2002, та зобов`язати вчинити певну дію відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України.

В судовому засіданні ОСОБА_3 , пославшись на вищезазначені обставини, просив постанову прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 від 21 грудня 2022 року про відмову у задоволенні його клопотання від 19 грудня 2022 року в рамках кримінального провадження №0000127 від 12.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 209 КК України, скасувати.

Прокурор Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялась належним чином. Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України її відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000127 від 12.05.2022, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора є однією із загальних засад кримінального провадження. Відповідно до ст. 24 КПК України це право гарантується кожному.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст. 22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що СВ відділення поліції №1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000127 від 12.05.2022, в якому ОСОБА_3 та його брат ОСОБА_7 мають процесуальний статус потерпілих.

19 грудня 2022 року ОСОБА_3 в рамках вищезазначеного кримінального провадження звернувся до процесуального керівника прокурора ОСОБА_4 з клопотанням щодо вручення повідомлення про підозру ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 209 КК України.

Згідно з постановою прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 від 21 грудня 2022 року у задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_3 від 19 грудня 2022 року у кримінальному провадженні №0000127 від 12.05.2022 щодо вручення повідомлення про підозру ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 209 КК України, відмовлено, оскільки, як зазначено в постанові, на даний час органом досудового розслідування не здобуто достатньо доказів для повідомлення будь-якій особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Отже, при повній або частковій відмові у задоволенні клопотання слідчий, прокурор складає мотивовану постанову, де аргументує прийняте рішення.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Однак, як вбачається із оскаржуваної постанови, прокурор ОСОБА_4 не аргументує прийняте рішення, не спростовує обставини, на які вказує потерпілий ОСОБА_3 , не досліджує його клопотання.

Зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність дізнавача, слідчого або прокурора під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя, виконуючи функцію судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування, вважає, що скаргу слід задоволити та скасувати постанову прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 від 21 грудня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 19 грудня 2022 року у рамках кримінального провадження №0000127 від 12.05.2022, як невмотивовану та необґрунтовану.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 220, 303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 задоволити.

Постанову прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 від 21 грудня 2022 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 19 грудня 2022 року в рамках кримінального провадження №0000127 від 12.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України, - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: