Провадження №1-кп/761/3292/2022
В И Р О К

іменем України

28 листопада 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_16.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000539 від 07 жовтня 2022 року, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Луганськ, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111 КК України (в редакції Закону від 07.10.2014), ч. 1 ст. 258-3, ч.2 ст. 260 КК України,

за участю:

секретаря - ОСОБА_17,

прокурора - ОСОБА_18.,

захисника - ОСОБА_19,

обвинуваченого - ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ :

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до частини 1 статті 17, частини 1 статті 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Згідно статті 4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Статтею 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Частиною 1 статті 65 встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить Автономна республіка Крим, області, зокрема, Луганська область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Згідно преамбули Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» збройна агресія російської федерації розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності, а 24 лютого 2022 року переросла в повномасштабне збройне вторгнення на суверенну територію України, російська федерація чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань російської федерації, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих Міністерству оборони російської федерації, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам російської федерації, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих російською федерацією, а також за допомогою окупаційної адміністрації російської федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні російській федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

Відповідно до преамбули Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актам є окупацією внаслідок збройної агресії російської федерації частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Боротьба з іноземною окупацією, відповідно до п. 4 ст.1 ч. І Додаткового протоколу (Протокол І), від 8 червня 1977 року до Женевських конвенцій, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів від 12 серпня 1949 року, є формою збройного конфлікту.

У березні - квітні 2014 року в м. Луганськ та інших населених пунктах Луганської області розпочалася збройна агресія російської федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію Луганської області та порушення територіальної цілісності України.

В окремих містах та районах Луганської області всупереч законодавству України 27.04.2014 оголошено «Декларацію про суверенітет луганської народної республіки» та 11.05.2014 проведено незаконний референдум з питання «Про підтримку акта про проголошення державної самостійності луганської народної республіки», за результатами якого проголошено створення незаконного псевдодержавного утворення «луганська народна республіка».

У квітні 2014 року на території Луганської області створено терористичну організацію «луганська народна республіка», у складі якої з метою здійснення терористичних актів створені незаконні озброєні підрозділи.

Вказана терористична організація має: конкретних лідерів, які підтримують між собою тісні взаємозв`язки, чітку ієрархію та структуру, яка складається з політичного та силового блоків, керівники та учасники яких підпорядковуються лідерам організації, а також розподіл функцій між її учасниками, на яких покладені відповідні обов`язки згідно з єдиним планом спільних злочинних дій.

Так, на учасників політичного блоку терористичної організації покладаються наступні обов`язки:

- створення так званих органів державної влади «ЛНР» та організація їх діяльності;

- видача нормативно-правових актів від імені нелегітимних органів державної влади «ЛНР»;

- організація та проведення незаконних референдумів та виборів на територіях, підконтрольних «ЛНР»;

- проведення агітаційної роботи серед населення Луганської області щодо діяльності терористичної організації «ЛНР» з метою схиляння їх до участі у вказаній терористичній організації та отримання підтримки власної діяльності серед мешканців східних регіонів України;

- організація збору, отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників терористичної організації та осіб лояльно налаштованих до їх діяльності, а також її розподілу;

- налагодження взаємодії між лідерами «ЛНР», представниками влади та ЗС РФ з метою координації дій щодо застосування актів збройної сили проти держави України, спрямованих на захоплення державної влади в Україні, а також дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України;

- налагодження взаємодії з прихильниками злочинної діяльності, що перебувають за кордоном з метою координації дій, отримання матеріальної і гуманітарної допомоги та озброєння, а також залучення іноземних громадян для здійснення актів застосування збройної сили проти держави України, зокрема протидії правоохоронним органам та силам Антитерористичної операції та Операції об`єднаних сил;

- налагодження взаємодії з місцевими та закордонними засобами масової інформації з метою їх використання для агітацій, висвітлення діяльності «ЛНР», дискредитації діяльності органів державної влади України і осіб, задіяних у ході проведення антитерористичної операції та формування думки серед населення про законність власних дій, а також вчинення за їх допомогою закликів до захоплення державної влади в Україні та дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України;

- надання матеріальної та організаційної допомоги учасникам силового блоку «ЛНР» для забезпечення їх протиправної діяльності;

- забезпечення учасників «ЛНР» транспортом, символікою та агітаційними матеріалами.

На учасників силового блоку терористичної організації покладаються наступні обов`язки:

- систематична організація та здійснення актів застосування збройної сили проти держави України у особі представників сил АТО, зокрема ведення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України і військовослужбовцями Збройних Сил України та інших військових формувань, задіяними у проведенні АТО та ООС;

- створення не передбачених законом озброєних підрозділів та участь у їх діяльності;

- вербування нових учасників до складу силового блоку терористичної організації «ЛНР» та організація їх у групи, навчання, озброєння і керівництво їхніми діями;

- захоплення населених пунктів, будівель, військових частин та інших об`єктів на території Луганської області;

- вчинення терористичних актів та диверсій на іншій території України;

- захоплення чи заволодіння у інший спосіб зброєю, боєприпасами, вибуховими речовинами, військовою технікою, транспортними засобами, а також будівництво укріплень з метою протидії діяльності осіб, задіяних у ході проведення АТО та ООС і забезпечення власної злочинної діяльності;

- викрадення осіб з метою отримання матеріальної вигоди та залякування мешканців, які підтримують діючу владу в Україні;

- силова підтримка учасників політичного блоку незаконних утворень «ЛНР», захоплення, а також укріплення та охорона зайнятих ними будівель та споруд;

- організація поставок зброї, боєприпасів, вибухових речовин, військової техніки та їх розподіл серед учасників терористичної організації.

На керівників блоків покладається керівництво, організація дій та контроль за діяльністю підлеглих їм співучасників злочину за допомогою керівників груп, що входять до складу вказаних блоків.

Одним із основних завдань учасників вказаної терористичної організацій є насильницька зміна та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, зміна меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, шляхом застосування зброї, вчинення вибухів, підпалів та інших дій, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людини, заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків.

Враховуючи викладене, так звана «луганська народна республіка» є стійким об`єднанням невизначеної кількості осіб (більше трьох), яка створена з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якої здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, а тому у відповідності до п. 16 ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» є терористичною організацією.

Статтями 17, 65 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Положеннями статті 25 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» встановлено, що керівники та посадові особи підприємств, установ і організацій, а також громадяни, які сприяли терористичній діяльності, несуть відповідальність згідно з законом.

Однак, в порушення Конституції України, з квітня 2014 року по теперішній час, з метою реалізації злочинного умислу та досягнення зазначених завдань, учасниками терористичної організацій «ЛНР» здійснюються захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів інфраструктури на території Луганської області, акти застосування збройної сили проти держави України, чиниться збройний опір правоохоронним органам України та іншим представникам сил антитерористичної операції у відновленні територіальної цілісності України та забезпеченні правопорядку, вчиняються інші злочини.

За поданням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим із Головою Служби безпеки України, 07.04.2014 на території Донецької і Луганської областей розпочато проведення антитерористичної операції.

Через посилення сепаратистських виступів та захоплення державних установ на сході України 13.04.2014 виконуючий обов`язки Президента України Указом від 14.04.2014 №405/2014 затвердив рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та Україною розпочато на території Донецької та Луганської областей широкомасштабну антитерористичну операцію із залученням Збройних Сил України та інших військових формувань.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», антитерористична операція це комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності.

При цьому, поняття терористичної організації визначено в статті 1 вищевказаного Закону, відповідно до якого терористична організація це стійке об`єднання трьох і більше осіб, яке створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого проведено розподіл функцій, встановлено певні правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів. Організація визнається терористичною, якщо хоч один з її структурних підрозділів здійснює терористичну діяльність з відома хоча б одного з керівників (керівних органів) усієї організації.

Так, відповідно до Закону України «Про боротьбу з тероризмом» терористична діяльність - діяльність, яка охоплює: планування, організацію, підготовку та реалізацію терористичних актів; підбурювання до вчинення терористичних актів, насильства над фізичними особами або організаціями, знищення матеріальних об`єктів у терористичних цілях; організацію незаконних збройних формувань, злочинних угруповань (злочинних організацій), організованих злочинних груп для вчинення терористичних актів, так само як і участь у таких актах; вербування, озброєння, підготовку та використання терористів; пропаганду і поширення ідеології тероризму; фінансування та інше сприяння тероризму.

Терористичні організації створюються для вчинення діянь, передбачених частинами 1-3 ст. 258 КК України, а також інших злочинів терористичної спрямованості, тобто діянь, направлених на залякування населення з метою спонукання держави, міжнародної організації, фізичної чи юридичної особи до прийняття чи відмови від прийняття будь-якого рішення. При цьому, злочини терористичної організації відрізняються від інших споріднених злочинів саме фактором цілеспрямованості залякування населення як засобу досягнення поставленої мети.

Враховуючи вищевикладене, вказана організація «ЛНР» підпадає під зазначені ознаки терористичної організації, має стабільний склад лідерів, які підтримують між собою тісні стосунки, централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організацій, а також план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

Відповідно до Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу Про визнання РФ державою-агресором, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VIII, Верховною Радою України визнано Російську Федерацію державою-агресором, що всебічно підтримує тероризм та блокує діяльність Ради Безпеки ООН, чим ставить під загрозу міжнародний мир і безпеку, а так звані «ДНР» і «ЛНР» терористичними організаціями.

Заявою «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян», яка схвалена постановою Верховної Ради України від 04.02.2015 № 145-УІІІ, Україна визнала юрисдикцію Міжнародного кримінального суду щодо злочинів проти людяності та воєнних злочинів, скоєних вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян.

Крім того, визнання Верховною Радою України так званої самопроголошеної організації «ЛНР» терористичною, а численні злочини вчинені її представниками, знайшли своє відображення у Заяві Верховної Ради України «Про трагічну загибель людей внаслідок терористичного акту - над територією України», схваленій постановою Верховної Ради України від 22.07.2014 № 1596-УІІ, Заяві Верховної Ради України «Щодо протидії поширенню підтримуваного Російською Федерацією міжнародного тероризму» схваленій постановою Верховної Ради України від 22.07.2014 № 1597-VІІ, Зверненні Верховної Ради України до Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, національних парламентів держав - членів ЄС, США, Канади, Японії та Австралії щодо масового розстрілу людей під Волновахою в Україні, затвердженому постановою Верховної Ради України від 14.01.2015 № 106-VІІІ, Заяві Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», схваленій постановою Верховної Ради України від 21.04.2015 № 337-VІІІ.

Отже, Верховною радою України, як єдиним законодавчим органом державної влади, констатовано віднесення «ЛНР» до терористичної організації, а відповідних осіб, які забезпечують їх функціонування, як учасників вказаної терористичної організації.

Також, Конвенцією ООН проти транснаціональної організованої злочинності від 15.11.2000 зобов`язано держави-учасниці криміналізувати участь в організованій злочинній групі. При цьому відповідно до п. «а» ст. 2 цієї Конвенції організована злочинна група означає структурно оформлену в групу в складі трьох або більше осіб, що існує протягом визначеного періоду часу і діє узгоджено з метою здійснення одного або декількох серйозних злочинів, визнаних такими відповідно до цієї Конвенції, для того, щоб одержати, прямо або посередньо, фінансову або іншу матеріальну вигоду.

Аналіз кримінального законодавства, Європейської конвенції про боротьбу з тероризмом від 27.01.1977 № ETSN90, Протоколу, що вносить зміни до Європейської конвенції про боротьбу з тероризмом від 15.05.2003 № ETSN190, Резолюції Ради Безпеки ООН від 28.09.2001 № 1373 по боротьбі з тероризмом, Конвенція Ради Європи про запобігання тероризму від 16.05.2005, а також відповідних положень Закону України «Про боротьбу з тероризмом» показує, що терористична організація виділена, як вид злочинної організації за спеціальною метою - здійснення терористичної діяльності.

З метою забезпечення діяльності самопроголошеної «ЛНР» представниками російської федерації з числа своїх громадян та місцевого населення Луганської області сформовані підрозділи політичного (органи державної влади «ЛНР») та силового блоків (до складу яких увійшли представники так званих правоохоронних органів та незаконних збройних формувань), які мали стабільний склад лідерів, підтримували між собою тісні стосунки, забезпечували централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також розробили план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

Вказана терористична організація «ЛНР» має організовану структуру військового типу, а саме: єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність її дисципліну, його учасники озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою, а також мають тяжке військове озброєння та військову техніку.

У зазначеному формуванні визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставляться завдання щоденної діяльності, що полягає в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур «ЛНР», придушення організованого опору населення на окупованій території, депортації населення Луганської області, встановлення режиму військового стану, протистояння підрозділам Збройних Сил України та правоохоронних органів України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказані формування дислокуються в різних населених пунктах і місцевостях на тимчасово окупованій чистині Луганської області та мають загальну координацію керівництва.

З метою виконання функцій підрозділу силового блоку «ЛНР» 07.10.2014 її самопроголошеним головою видано указ № 15, відповідно до якого, для захисту інтересів «ЛНР» та її громадян, створено воєнну структуру «Народна міліція «ЛНР», яка дислокується в різних населених пунктах і місцевостях на тимчасово окупованій частині Луганської області та має загальну координацію та кураторів російської федерації.

Встановлено, що до складу «НМ «ЛНР» входять структурні підрозділи - «202 стрілецький полк 2 армійського корпусу народної міліції «ЛНР»», який має у своєму складі батальйони, які у свою чергу поділяються на роти та окремі взводи та «окремий ремонтно-відновлювальний батальйон військової частини НОМЕР_1 народної міліції «ЛНР»».

Незважаючи на вищевказані обставини, викликані збройною агресією російської федерації, ОСОБА_1 умисно вчинив кримінальні правопорушення проти основ національної безпеки України та проти громадської безпеки.

Так, ОСОБА_1 , будучи громадянином України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив державну зраду, тобто діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту.

Крім того, ОСОБА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив дії спрямовані на участь у терористичній організації «ЛНР».

Також, ОСОБА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив дії спрямовані на участь у діяльності не передбаченого законом збройного формування «ЛНР».

З метою реалізації злочинного умислу, направленого на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України у грудні 2014 року, більш точні дату та час органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_1 , будучи достовірно обізнаним про злочинну діяльність «ЛНР», перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту, а саме прибув до відділення «НМ «ЛНР» за адресою: АДРЕСА_2, де з метою вступу до лав не передбаченого законом збройного формування «НМ «ЛНР» добровільно надав свої паспортні дані та водійське посвідчення.

Після чого, ОСОБА_1 , 27 грудня 2014 року, невстановленими досудовим розслідуванням особами - представниками «НМ «ЛНР», був прийнятий на посаду водія до «окремого ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 народної міліції «ЛНР»» та добровільно приступив до виконання службових обов`язків з 06.01.2015.

Пізніше, ОСОБА_1 , 20 лютого 2015 року перебуваючи на тимчасово окупованій території Луганської області - у м. Луганськ, добровільно підписав контракт на проходження військової служби та був зарахований до списків особового складу не передбаченого законом збройного формування - «окремого ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 «НМ «ЛНР» на посаду водія матеріального забезпечення та йому присвоєно звання «рядовий», отримав вогнепальну зброю «автомат Калашникова», боєприпаси до неї та військову екіпіровку.

Згідно контракту ОСОБА_1 з не передбаченим законом збройним формуванням - окремим ремонтно-відновлювальним батальйоном військової частини НОМЕР_1 «НМ «ЛНР» в його посадові обов`язки входило виконання наказів командирів та перевезення продуктів харчування зі складів у м. Луганськ до військової частини НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . У подальшому, у травні 2021 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_1 звільнився з посади водія матеріального забезпечення не передбаченого законом збройного формування - «окремого ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 «НМ «ЛНР», у зв`язку з виходом на пенсію.

Крім того, 23.02.2022 ОСОБА_1 , продовжуючи свою злочинну діяльність, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, з метою доведення його до кінця, перебуваючи на тимчасово окупованій території Луганської області України - у місті Луганськ, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, добровільно вступив та був зарахований до складу не передбаченого законом збройного формування - «202 стрілецького полку, 2 армійського корпусу, 2 батальйону, 2 роти, 1 взводу народної міліції «ЛНР»» терористичної організації «ЛНР» на посаду стрілка.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений проти національної безпеки України та громадської безпеки, у період з 06 січня 2015 року по травень 2021 року, та в період з 23 лютого 2022 року по 12 вересня 2022 року, забезпечував виконання обов`язків військової служби у не передбаченому законом збройному формуванні «НМ «ЛНР» окупаційної адміністрації російської федерації, а саме:

- бути вірним військовій присязі, дотримуватися конституції і законів «ЛНР»;

- проходити військову службу по контракту в період установленим дійсним контрактом терміном в «НМ «ЛНР»;

- суворо і точно виконувати вимоги загальновійськових статутів;

- в період проходження військової служби по контракту добросовісно виконувати всі загальні, посадові і спеціальні завдання військовослужбовців установлених законодавством і другими нормативно-правовими актами «ЛНР», виконувати вимоги військової присяги, законодавства про службу в «Народній міліції» і других нормативно-правових актів луганської народної республіки;

- при скоєнні правопорушень, нести всі види юридичної відповідальності відповідно до законодавства луганської народної республіки;

- дотримуватися військової дисципліни, виконувати накази, розпорядження і вимоги начальників;

- дотримуватися установленого порядку користування секретними документами і військовою технікою (апаратурою), зберігати в таємниці відомості отримані у ході проходження військової служби.

Злочинну діяльність ОСОБА_1 припинено 12.09.2022 військовослужбовцями Збройних Сил України у м. Куп`янськ, Харківської області, шляхом взяття в полон.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи громадянином України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання - скоїв державну зраду, тобто діяння вчинене на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України - перехід на бік ворога в умовах збройного конфлікту, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 2341-ІІІ від 05.04.2001 зі змінами, внесеними згідно із Законом № 1183-VІІ від 08.04.2014, № 1689-VII від 07.10.2014).

Крім того, у порушення вищенаведених актів національного та міжнародного законодавства, громадянин України ОСОБА_1 , приймав участь у складі терористичної організації «луганська народна республіка».

У грудні 2014 року, більш точну дату органом досудового розслідування не встановлено, громадянин України ОСОБА_1 , перебуваючи у м. Луганськ Луганської області, усвідомлюючи, що діяльність терористичної організації «луганська народна республіка» та терористичних груп, які входять до її складу, є незаконною, спрямована на зміну меж території України, призводить до загибелі людей, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, діючи умисно, з ідеологічних та корисливих мотивів, добровільно прийняв рішення щодо вступу до терористичної групи - «окремого ремонтно-відновлювального батальйону «НМ «ЛНР» терористичної організації «луганська народна республіка» - військова частина НОМЕР_1 , на посаду водія, з метою безпосередньої участі в злочинній діяльності вказаної терористичної організації, направленої на дестабілізацію суспільно-політичної обстановки та втрати авторитету органів державної влади України, зокрема, шляхом застосування збройної сили проти Збройних сил України та інших військових формувань, задіяних у проведенні антитерористичної операції.

Вступаючи до терористичної групи «окремого ремонтно - відновлювального батальйону «НМ «ЛНР» терористичної організації «луганська народна республіка» - військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_1 був достовірно обізнаним, що вона має організаційну структуру військового типу (поділяється на структурні підрозділи (групи, пости) з визначенням особового складу кожного з них, який носить формений одяг військового типу), характеризуються наявністю єдиноначальності та субординації (невстановленими досудовим розслідуванням особами здійснюється єдине керівництво зазначеними збройними формуваннями), використанням знаків розрізнення (нарукавних шевронів та інших предметів), мають воєнізований характер завдань та методів (здійснення з використанням вогнепальної зброї та військової техніки збройного опору підрозділам Збройних Сил України й інших військових формувань України, задіяних у проведенні АТО на території Донецької та Луганської областей України та ставлять перед собою специфічні завдання, а саме утримання території окремих районів Луганської області, тимчасово не підконтрольних органам державної влади України, встановлення на території цих районів Луганської області військового стану (перевірка документів у осіб, чергування з вогнепальною зброєю на підконтрольних об`єктах, обладнання на території зазначених районів Луганської області так званих «блокпостів» для здійснення збройного опору Збройним Силам України й іншим військовим формуванням України) та мають для цього відповідні матеріальні засоби, а саме: вогнепальну зброю - автомати, бойові припаси (патрони) та військову техніку.

Так, з метою реалізації даного злочинного умислу у грудні 2014 року, більш точні дату та час органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на участь у терористичній організації «ЛНР», прибув до відділення «НМ «ЛНР» за адресою: АДРЕСА_2, де з метою вступу до лав не передбаченого законом збройного формування «НМ «ЛНР» добровільно надав свої паспортні данні та водійське посвідчення.

Після чого, ОСОБА_1 , 27 грудня 2014 року, невстановленими досудовим розслідуванням особами - представниками «НМ «ЛНР», був прийнятий на посаду водія до «окремого ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 народної міліції «ЛНР»» та добровільно приступив до виконання службових обов`язків з 06.01.2015.

Пізніше, ОСОБА_1 , 20 лютого 2015 року перебуваючи на тимчасово окупованій території Луганської області - у м. Луганськ, добровільно підписав контракт на проходження військової служби та був зарахований до списків особового складу не передбаченого законом збройного формування - окремого ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 «НМ «ЛНР», тобто вступив на військову службу у даному підрозділі терористичної організації «ЛНР» на посаду водія матеріального забезпечення та йому присвоєно звання «рядовий», отримав вогнепальну зброю «автомат Калашникова», боєприпаси до неї та військову екіпіровку.

Згідно контракту ОСОБА_1 з не передбаченим законом збройним формуванням - окремим ремонтно-відновлювальним батальйоном військової частини НОМЕР_1 «НМ «ЛНР» терористичної організації «ЛНР» в його посадові обов`язки входило виконання наказів командирів та перевезення продуктів харчування зі складів у м. Луганськ до військової частини НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . У подальшому, у травні 2021 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_1 звільнився з посади водія матеріального забезпечення «окремого ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 «НМ «ЛНР», у зв`язку з виходом на пенсію.

Приймаючи участь у терористичній організації «Луганська народна республіка», перебуваючи у складі не передбаченого законом збройного формування «окремого ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 «НМ «ЛНР» на посаді водія матеріального забезпечення, ОСОБА_1 , у період з 06.01.2015 по травень 2021 року, точний період досудовим розслідуванням не встановлено, ніс службу у складі вищезазначеного підрозділу, виконуючи накази командирів, ніс бойове чергування, ніс караульну службу, здійснював перевезення продуктів харчування зі складів у м. Луганськ до військової частини НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

У подальшому, 23.02.2022 ОСОБА_1 , продовжуючи свою злочинну діяльність, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на участь у терористичній організації «ЛНР», з метою доведення його до кінця, перебуваючи на тимчасово окупованій території Луганської області України - у місті Луганськ, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, добровільно вступив та був зарахований до складу не передбаченого законом збройного формування «202 стрілецького полку, 2 армійського корпусу» терористичної організації «Луганська народна республіка», а саме до 2 батальйону, 2 роти, 1 взводу народної міліції «ЛНР» на посаду стрілка.

Реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_1 , у період з 23.02.2022 до 12.09.2022, діючи на підставі наказів військового командування збройних сил російської федерації у межах загального плану захоплення території України, на посаді стрілка у складі збройних сил російської федерації, а саме не передбаченого законом збройного формування «202 стрілецького полку, 2 армійського корпусу» терористичної організації «луганська народна республіка», у складі 2 батальйону, 2 роти, 1 взводу народної міліції «ЛНР», виконував бойові завдання пов`язані із військовим захопленням території України.

Так, громадянин України ОСОБА_1 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, в складі не передбаченого законом збройного формування «202 стрілецького полку, 2 армійського корпусу» терористичної організації «луганська народна республіка», у складі 2 батальйону, 2 роти, 1 взводу народної міліції «ЛНР», у період з 23.02.2022 по 12.09.2022, перебуваючи на тимчасово окупованих територіях Луганської та Харківської областей, з метою виконання загального плану захоплення території України у складі збройних сил російської федерації, з закріпленою зброєю - АК-74 та боєкомплектом у кількості 30 патронів калібру 5,45 мм, здійснював забезпечення «202 стрілецького полку, 2 армійського корпусу» терористичної організації «Луганська народна республіка», у складі 2 батальйону, 2 роти, 1 взводу народної міліції «ЛНР», а саме облаштовував оборонні позиції на територіях, які були захоплені збройними силами російської федерації під час повномасштабного вторгнення та здійснював протидію Збройним Силам України.

Злочинну діяльність ОСОБА_1 припинено 12.09.2022 військовослужбовцями Збройних Сил України у м. Куп`янськ, Харківської області шляхом взяття в полон.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи громадянином України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання - брав участь у терористичній організації, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Крім того, ОСОБА_1 , за вказаних вище обставин приймав участь у діяльності не передбачених законом збройних формуваннях.

Так, у грудні 2014 року, точну дату органом досудового розслідування не встановлено, громадянин України ОСОБА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений участь у незаконному збройному формуванні, перебуваючи на тимчасово окупованій території Луганської області України - ум. Луганськ, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно- небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, прибув до відділення «НМ «ЛНР» за адресою: АДРЕСА_2, де з метою вступу до лав не передбаченого законом збройного формування «НМ «ЛНР» надав свої паспортні данні та водійське посвідчення.

Після чого, ОСОБА_1 , 27 грудня 2014 року, невстановленими досудовим розслідуванням особами - представниками «НМ «ЛНР», був прийнятий на посаду водія до «окремого ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 народної міліції «ЛНР»» та добровільно приступив до виконання службових обов`язків з 06.01.2015.

Пізніше, ОСОБА_1 , 20 лютого 2015 року перебуваючи на тимчасово окупованій території Луганської області - у м. Луганськ, добровільно підписав контракт на проходження військової служби та був зарахований до списків особового складу не передбаченого законом збройного формування - окремого ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 «НМ «ЛНР» на посаду водія матеріального забезпечення та йому присвоєно звання «рядовий», отримав вогнепальну зброю «автомат Калашникова», боєприпаси до неї та військову екіпіровку.

Згідно контракту ОСОБА_1 з не передбаченим законом збройним формуванням - окремим ремонтно-відновлювальним батальйоном військової частини НОМЕР_1 «НМ «ЛНР» в його посадові обов`язки входило виконання наказів командирів та перевезення продуктів харчування зі складів у м. Луганськ до військової частини НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . У подальшому, у травні 2021 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_1 звільнився з посади водія матеріального забезпечення «окремого ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 «НМ «ЛНР», у зв`язку з виходом на пенсію.

У подальшому політичне та військове керівництво російської федерації, діючи всупереч вимогам пунктів 1 та 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам частини 4 статті 2 Статуту Організації Об`єднаних Націй і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та збройний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил російської федерації на територію України.

Президент російської федерації 22.02.2022 направив до Ради Федерації звернення про використання збройних сил російської федерації за межами російської федерації, яке було задоволено.

24.02.2022 приблизно о 05 годині президент російської федерації оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України.

На виконання зазначеного вище наказу 24.02.2022 військовослужбовці збройних сил російської федерації шляхом збройної агресії з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в тимчасово окупованій Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.

14 березня 2022 року Указом Президента України № 133/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Закону України «Про правовий режим воєнного стану», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

18 квітня 2022 року Указом Президента України № 259/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

17 травня 2022 року Указом Президента України № 342/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Закону України «Про правовий режим воєнного стану», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

12 серпня 2022 року Указом Президента України № 573/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Закону України «Про правовий режим воєнного стану», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Так, 23.02.2022, ОСОБА_1 , продовжуючи свою злочинну діяльність, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, з метою доведення його до кінця, перебуваючи на тимчасово окупованій території Луганської області України - у місті Луганськ Україна, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, добровільно вступив та був зарахований до складу не передбаченого законом збройного формування - «202 стрілецького полку, 2 армійського корпусу» терористичної організації «Луганська народна республіка», у складі 2 батальйону, 2 роти, 1 взводу народної міліції «ЛНР» на посаду стрілка.

Реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_1 , у період з 23.02.2022 до 12.09.2022, діючи на підставі наказів військового командування збройних сил російської федерації у межах загального плану захоплення території України, на посаді стрілка у складі збройних сил російської федерації, а саме незаконного збройного формування так званої «НМ «ЛНР» - «202 стрілецький полк 2 армійського корпусу народної міліції «ЛНР», у складі 2 батальйону, 2 роти, 1 взводу народної міліції «ЛНР», виконував бойові завдання пов`язані із військовим захопленням території України.

Так, громадянин України ОСОБА_1 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, в складі «202 стрілецького полку, 2 армійського корпусу» терористичної організації «луганська народна республіка», у складі 2 батальйону, 2 роти, 1 взводу народної міліції «ЛНР», у період з 23.02.2022 по 12.09.2022, перебуваючи на тимчасово окупованих територіях Луганської та Харківської областей, з метою виконання загального плану захоплення території України у складі збройних сил російської федерації, з закріпленою зброєю - АК-74 та боєкомплектом у кількості 30 патронів калібру 5,45 мм, здійснював забезпечення «202 стрілецького полку, 2 армійського корпусу» терористичної організації «луганська народна республіка», у складі 2 батальйону, 2 роти, 1 взводу народної міліції «ЛНР», а саме облаштовував оборонні позиції на територіях, які були захоплені збройними силами російської федерації під час повномасштабного вторгнення та протидію Збройним Силам України.

Злочинну діяльність ОСОБА_1 припинено 12.09.2022 військовослужбовцями Збройних Сил України у м. Куп`янськ, Харківської області шляхом взяття в полон.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи громадянином України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання - брав участь у діяльності не передбаченого законом збройного формування, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 260 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_1 винним себе у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111 КК України (в редакції Закону від 07.10.2014), ч. 1 ст. 258-3, ч.2 ст. 260 КК України, визнав повністю та розказав про обставини скоєного так, як зазначено в обвинувальному акті.

Так, ОСОБА_1 пояснив, що з 1992 року він є громадянином України, від українського громадянства не відмовлявся. У 2014 році, у зв`язку із фінансовою скрутою він погодився на пропозицію піти на посаду водія в ремонтному батальйоні «нм «лнр» - в/ч НОМЕР_2 ». В 2015 році обвинувачений підписав з контракт про проходження військової служби у вказаній частині. Пояснив, що йому видали автомат і патрони до нього, формовий одяг із розпізнавальними знаками. У 2021 році ОСОБА_1 звільнився на пенсію і після цього підробляв на будівництвах. У 2022 році був мобілізований і 23.02.2022 році він опинився у Білгородській області у військовій частині. 05.03.2022 році його підрозділ перетнув кордон України в Харківській області, вони копали окопи, будували бліндажі, створювали оборонні укріплення. 06.09.2022 році вони попали в оточення. Уточнив, що він в полон не здавався, його захопили в полон українські військові. Вказував, що під час того, як його брали в полон, в нього при собі був автомат та 4 ріжка до нього. Наголошував, що не стріляв в цивільне населення, в бойові зіткнення особисто не вступав.

Обвинувачений ОСОБА_1 не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за кримінальними правопорушеннями, передбаченими ч.1 ст.111 КК України (в редакції Закону від 07.10.2014), ч. 1 ст. 258-3, ч.2 ст. 260 КК України, винним визнав себе повністю. Пояснив, що розкаявся у тому, що зрадив Батьківщину, брав участь у незаконному збройному формуванні та приймав участь у терористичній організації, вказував, що він розуміє про необхідність понести відповідальність за вчинене, вибачався перед народом України і просив його суворо не карати.

Показання обвинуваченого ОСОБА_1 повністю відповідають фактичним обставинам справи, які викладені в обвинувальному акті. Суд такі показання вважає логічними, послідовними і правдивими, наданими останнім добровільно. Крім того, суд враховує, що така позиція обвинуваченого була сталою протягом як досудового розслідування, так і судового розгляду, під час якого ОСОБА_1 послідовно визнав свою вину та висловлював жаль з приводу такого вчинку.

Наведене свідчить про щире каяття ОСОБА_1 .

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується наступними доказами, безпосередньо та детально дослідженими у судовому засіданні, а саме:

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 21.10.2022 року, зі змісту якого вбачається, що свідок ОСОБА_2 впізнав обвинуваченого ОСОБА_1 ;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 21.10.2022 року, зі змісту якого вбачається, що свідок ОСОБА_3 впізнав обвинуваченого ОСОБА_1 ;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 21.10.2022 року, зі змісту якого вбачається, що свідок ОСОБА_4 впізнав обвинуваченого ОСОБА_1 ;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 21.10.2022 року, зі змісту якого вбачається, що свідок ОСОБА_5 впізнав обвинуваченого ОСОБА_1 ;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 21.10.2022 року, зі змісту якого вбачається, що свідок ОСОБА_6 впізнав обвинуваченого ОСОБА_1 ;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 21.10.2022 року, зі змісту якого вбачається, що свідок ОСОБА_7 впізнав обвинуваченого ОСОБА_1 ;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 21.10.2022 року, зі змісту якого вбачається, що свідок ОСОБА_8 впізнав обвинуваченого ОСОБА_1 ;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 21.10.2022 року, зі змісту якого вбачається, що свідок ОСОБА_9 впізнав обвинуваченого ОСОБА_1 ;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 22.10.2022 року, зі змісту якого вбачається, що свідок ОСОБА_10 впізнав обвинуваченого ОСОБА_1 як особу, яку свідок взяв у полон 12.09.2022 року;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 22.10.2022 року, зі змісту якого вбачається, що свідок ОСОБА_11 впізнав обвинуваченого ОСОБА_1 як особу, яку свідок взяв у полон 12.09.2022 року;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 22.10.2022 року, зі змісту якого вбачається, що свідок ОСОБА_12 ( ОСОБА_12 ) впізнав обвинуваченого ОСОБА_1 як особу, яку свідок взяв у полон 12.09.2022 року;

- даними паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 , зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець міста Луганськ, Луганської області, є громадянином України;

- даними з листа Міністерства юстиції України №102354/120981-8-22/19.3.2 від 03.11.2022, зі змісту якого вбачається, що під час проведення відділами державної реєстрації актів цивільного стану перевірки, у тому числі за відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис № 222 про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складений 06.03.1975 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Луганську Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), батьком якого є ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю - ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- даними з матеріалів особової справи військовополоненого ОСОБА_1 , з яких вбачається, що ОСОБА_1 , який мав звання рядового і перебував на посаді стрілка 1 взводу 2 роти 2 батальйону 202 стрілкового полку, був мобілізований 23.02.2022 року з вулиці і потрапив до полону 12.09.2022 року біля населеного пункту Куп`янськ в Харківській області.

Так, суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Коробов проти України» (Заява № 39358/03) наголошує на тому, що при оцінці доказів суд, як правило застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може виплавати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Суд, розглянувши справу відповідно до положень ст. 337 КПК України, оцінюючи надані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом та вимогами найвищих стандартів доказування, приходить до висновку про належність, допустимість та достовірність вказаних вище доказів, а їх сукупність є достатньою для висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, поза розумним сумнівом.

Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111 КК України (в редакції Закону від 07.10.2014), ч.1 ст.258-3, ч. 2 ст. 260 КК України, а саме: у вчиненні державної зради - діяння, умисно скоєного громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України у формі переходу на бік ворога в умовах воєнного стану або в період збройного конфлікту, в участі у терористичній організації, в участі у діяльності не передбаченого законом збройного формування.

Призначаючи обвинуваченому міру покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного, ставлення ОСОБА_1 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини та щиросердному розкаянні, дані, які характеризують його особу.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України ОСОБА_1 вчинив особливо тяжкий злочин проти основ національної безпеки України, а також тяжкий та особливо тяжкий злочини проти громадської безпеки. При цьому судом враховується, що ОСОБА_1 , будучи громадянином України за народженням, маючи правовий зв`язок з Україною, що знаходить свій вияв у взаємних правах та обов`язках, будучи зобов`язаним здійснювати захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, в порушення зазначених зобов`язань здійснив державну зраду, а саме вчинив перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, свідомо уклавши контракт про проходження військової служби у так званій «народній міліції лнр» задля покращення свого матеріального становища, проходив військову службу за мобілізацією у «нм» «лнр», при цьому ОСОБА_1 вступивши до терористичної організації «лнр», брав активну участь у її діяльності. Зокрема, він, будучи одним із учасників силового блоку «лнр», вступив до непередбаченого законом збройного формування, що є підрозділом терористичної організації «лнр», у якому займав відповідну посаду. Наведені обставини свідчать про підвищену суспільну небезпеку скоєних ОСОБА_1 злочинів.

Також при призначенні покарання судом враховуються дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, неодружений, має постійне місце проживання, стан його здоров`я.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_1 суд відносить щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_1 судом не встановлено.

Метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням вищевикладеного, конкретних обставин скоєння злочину та підвищеної суспільної небезпеки скоєного, особи обвинуваченого, наявності однієї обставини, яка пом`якшує покарання, та відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкціями ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону від 07.10.2014), ч. 1 ст. 358-3, ч. 2 ст. 260 КК України, з конфіскацією усього майна, яке є у власності засудженого, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, та не знаходить підстав для застосування положень ст.69, 75 КК України при призначенні покарання.

Так, враховуючи відсутність обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, з урахуванням особи винного, тієї обставини, що останній вчинив кримінальні правопорушення, які складають сукупність тяжкого та особливо тяжких злочинів, зокрема і проти основ національної безпеки України, суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачено законом.

Також, враховуючи обставини даного конкретного кримінального провадження а також вимоги чинного законодавства, відповідно до якого звільнення від покарання з випробуванням (ст. 75 КК України) можливе лише у разі засудження особи до покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років - суд приходить до висновку, що у даному випадку відсутні правові підстави для застосування положень ст. 75 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ч.1 ст.70 КК України покарання ОСОБА_1 за вчинення цих кримінальних правопорушень необхідно визначити шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Цивільний позов у справі не заявлений, процесуальні витрати, речові докази відсутні.

Відомості про застосування запобіжного заходу до обвинуваченого суду не надано, із клопотаннями про його застосуванням сторона обвинувачення до суду не зверталась. Отже питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Керуючись ст. ст. 368-371 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_1 визнати винуватим за ч.1 ст.111 КК України (в редакції Закону від 07.10.2014), ч. 1 ст. 258-3, ч.2 ст. 260 КК України і призначити покарання:

- за ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону від 07.10.2014) - 13 (тринадцять) років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, яке є у власності засудженого;

- за ч. 1 ст. 258-3 КК України - 8 (вісім) років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, яке є у власності засудженого;

- ч.2 ст. 260 КК України - 6 (шість) років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, яке є у власності засудженого.

Згідно положень ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити до відбуття ОСОБА_1 покарання у виді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, яке є у власності засудженого.

Строк відбування покарання ОСОБА_1 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк із моменту отримання його копії. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя М.С. Антонюк