ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/459/23 Справа № 203/217/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2023 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000437 від 25 листопада 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

прокурора: ОСОБА_7

в режимі відеоконференції:

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2023 року задоволено клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 та накладено арешт з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування майном, що вилучене 11 січня 2023 року під час проведення обшуку затриманого ОСОБА_8 , що належить останньому, а саме на: 140 (сто сорок) імітаційних засобів купюрами по 100 доларів США серії КВ 868172281 на загальну суму 14 тисяч доларів США; 10 (десять) банкнот по 100 доларів США серій: СК 47508926 А, НВ 7703706 В, KF 69742831 А, АВ 55737143 U, КС 38477926 А, КВ 37744195 G, FL 65016110 C, АВ 11925122 Q, KF 36884681 B, KB 59126008 G; телефон Iphone XR IMEI НОМЕР_1 .

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя, зазначив, що з метою збереження вказаного майна, яке визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні та може бути використано для встановлення істини у справі і враховуючи доведеність необхідності арешту майна, в сукупності з підставами передбаченими п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, слідчий суддя вважав за необхідне задовольнити клопотання та накласти арешт на зазначене слідчим майно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на мобільний телефон Iphone XR IMEI НОМЕР_1 скасувати та відмовити в задоволенні клопотання прокурора в цій частині у повному обсязі. Крім того, просить змінити резолютивну частину ухвали слідчого судді, виключивши з неї посилання на належність 140 (ста сорока) імітаційних засобів купюрами по 100 доларів США та 10 (десяти) банкнот по 100 доларів США підозрюваному ОСОБА_8 ..

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що клопотання прокурора було подано з порушенням строків, визначених ч. 5 ст. 171 КПК України лише 13.01.2023, в той час, як вищевказане майно було вилучено 11.01.2023 без ухвали слідчого судді, що було самодостатньою підставою для повернення майна підозрюваному.

Крім цього, вказує, що розгляд клопотання слідчим суддею проведено поза межами строку, передбаченого ч. 6 ст. 173 КПК України, оскільки клопотання надійшло до суду 17.01.2023, в той час, як його розгляд було проведено лише 24.01.2023, що також є підставою для повернення майна.

Посилається й на відсутність процесуальних підстав для накладення арешту на мобільний телефон підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки прокурором не доведено, що останній має наміри його змінити, знищити, сховати або вплинути на його роботу у будь-який інший спосіб. Більше того, з моменту вилучення цього речового доказу пройшов тривалий час, що надало можливість органу досудового розслідування здійснити з ним відповідні процесуальні дії. Також слідчим суддею в оскарженій ухвалі не наведено, що саме, в межах даного кримінального провадження, може підтвердити зазначений речовий доказ та чому таке втручання у володіння майном є пропорційним інтересам досудового розслідування.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на мобільний телефон скасувати, а в іншій частині змінити, виключивши з неї посилання не належність грошових коштів підозрюваному ОСОБА_8 .

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, посилаючись на її безпідставність, а ухвалу слідчого судді вважав законною та обґрунтованою у зв`язку з чим просив залишити її без змін.

Підозрюваний ОСОБА_8 будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце апеляційного перегляду, до зали суду не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив. Захисник вказав, що підозрюваний не заперечував проти розгляду апеляційної скарги у його відсутність, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 405 КПК України апеляційний розгляд проведено у його відсутність.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до пунктів 1, 2, 5 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги захисника, суд апеляційної інстанції доходить висновку про належне виконання слідчим суддею зазначених вимог кримінального процесуального закону при вирішенні клопотання прокурора про арешт майна, з огляду на наступне.

З матеріалів справи слідує, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000437 за ч. 3 ст. 368 КК України, за ознаками одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди у великому розмірі для себе та за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає неправомірну вигоду, та в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження, ОСОБА_8 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. Під час затримання ОСОБА_8 було проведено його особистий обшук, в ході якого виявлено та вилучено 140 (сто сорок) імітаційних засобів купюрами по 100 доларів США серії КВ 868172281 на загальну суму 14 тисяч доларів США; 10 (десять) банкнот по 100 доларів США серій: СК 47508926 А, НВ 7703706 В, KF 69742831 А, АВ 55737143 U, КС 38477926 А, КВ 37744195 G, FL 65016110 C, АВ 11925122 Q, KF 36884681 B, KB 59126008 G; телефон Iphone XR IMEI НОМЕР_1 .

Вказане майно, вилучене у підозрюваного ОСОБА_8 постановою прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 від 12 січня 2023 року було визнано речовими доказами.

Задовольняючи клопотання слідчого про арешт зазначеного майна, слідчий суддя виходив з того, що вказане майно визнано прокурором речовими доказами у даному кримінальному провадженні, оскільки є предметом вчинення кримінального правопорушення та ймовірно зберегли на собі сліди вчинення злочину, зокрема про спосіб вчинення, а тому з метою забезпечення збереження речових доказів і для встановлення істини у справі, вважав доведеним необхідність арешту майна і ризиків передбачених положеннями п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тому дійшов висновку про обґрунтованість клопотання та накладення арешту на майно.

З такими висновками слідчого судді погоджується також й апеляційний суд, оскільки, як слушно зазначив слідчий суддя в своїй ухвалі, вилучене у ОСОБА_8 майно є предметом вчинення кримінального правопорушення та могло зберегти сліди його вчинення, а тому у повному обсязі відповідає критерію речових доказів, визначених ст. 98 КПК України, у зв`язку з чим для забезпечення збереження вказаного майна, у даному випадку є доцільними застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів вважає їх суперечливими, необґрунтованими та такими, що не узгоджуються з вимогами КПК України з огляду на наступне.

Так, посилання захисника на порушення прокурором строку подання клопотання про арешт вилученого майна, передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України є безпідставним та ґрунтується на власному тлумаченні положень КПК України, з огляду на таке.

Дійсно, відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

В той же час, відповідно до ч. 5 ст. 115 КПК України, при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.

З матеріалів клопотання видно, що майно, на яке накладено арешт оскарженою ухвалою, було вилучено у підозрюваного ОСОБА_8 11 січня 2023 року, а клопотання про накладення його арешту було подано 13 січня 2023 року.

Відтак, з урахуванням положень ч. 5 ст. 115 КПК України, оскільки день вилучення майна у підозрюваного не береться до уваги, прокурор мав подати відповідне клопотання не пізніше ніж 13 січня 2023 року, що й було виконано останнім, оскільки клопотання було направлено до суду в цей день шляхом поштового відправлення, про що свідчить наявний в матеріалах клопотання конверт (м.к. 32, 33), у зв`язку з чим доводи захисника в цій частині є безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Як слідує з матеріалів клопотання, воно надійшло до слідчого судді 17 січня 2023 року та розгляд справи було призначено на 19 січня 2023 року, про що повідомлено прокурора та підозрюваного. Проте, у зв`язку з неявкою всіх учасників розгляду клопотання, його розгляд було відкладено на 20 січня 2023 року (м.к. 35), про що повідомлено прокурора та підозрюваного (м.к. 36). З аналогічних причин, судове засідання було відкладено й 20 січня 2023 на 24 січня 2023 року (м.к. 37), в якому, за участю прокурора, захисника та підозрюваного було прийнято оскаржене рішення.

Таким чином, не дотримання слідчим суддею строків розгляду клопотання обумовлено необхідністю забезпечення права на доступ до правосуддя та реалізацію процесуальних прав стороною захисту, чим останній й скористались. Більше того, підстави для відмови в накладенні арешту на майно чітко визначені ч. 1 ст. 173 КПК України, до яких розгляд клопотання з порушенням процесуальних строків не віднесено.

Враховуючи вказане, доводи апеляційної скарги захисника в цій частині є неприйнятними.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: 1) неповнота судового розгляду; 2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; 3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи зазначені положення кримінального-процесуального закону, апеляційний суд, здійснюючи розгляд апеляційних скарг на ухвали слідчих суддів позбавлених процесуальної можливості їх змінювати, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника в цій частині не узгоджується з положеннями КПК України.

В той же час, будь-яких підстав для скасування ухвали слідчого судді в частині накладення арешту на грошові кошти та імітаційні засоби, визначених п. 1-4 ч. 1 ст. 409 КПК України захисником не наведено, а його посилання не неналежність їх підозрюваному ОСОБА_8 спростовуються матеріалами клопотання, зокрема протоколом затримання, відповідно до якого вказане майно було виявлено та вилучено саме у підозрюваного, у зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги захисника в цій частині не відповідають фактичним обставинам справи.

Завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Апеляційний суд вважає, що наявні правові підстави та мета для застосування такого заходу забезпечення, тому для забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування і для запобігання ризиками приховування, перетворення та відчуження вказаного майна, які об`єктивно існують у разі незастосування такого заходу, а також з метою забезпечення збереження речових доказів, накладення арешту на вказане майно є обґрунтованим та доцільним.

Водночас, у випадку, якщо наявність зв`язку між арештованим майном та кримінальним правопорушенням під час подальшого досудового розслідування або судового розгляду обвинувального акту буде спростована або судом буде встановлено відсутність складу чи події злочину, власник майна наділений правом ініціювати, в порядку ст. 174, п. 4 ч. 2 ст. 315 КПК України, питання про скасування накладеного арешту.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про необхідність залишення ухвали слідчого судді без змін, а апеляційної скарги захисника без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 172, 173, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2023 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000437 від 25 листопада 2022 року стосовно підозрюваного ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 368 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4