КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання - ОСОБА_4

за участю:

представника власника майна - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2022 року,-

В с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 про накладення арешту на майно та накладено арешт на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 000, за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , із встановленням заборони вчиняти будь-які дії відносно вказаного майна, зокрема, розпоряджатись вказаним об`єктом нерухомого майна, проводити будівельні роботи, здійснювати реконструкцію.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2022 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що оскаржувана ухвала не містить жодних мотивувань або обґрунтувань, як і не містить посилань на статус власника майна у кримінальному провадженні, не містить визначення майна відповідно до ст. 98 КПК України та порушує практику Європейського суду з прав людини. Також, не зазначено в ухвалі слідчого судді, яким чином накладення арешту на майно запобігає можливості його приховування, псування, пошкодження, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, оскільки мова йде про нерухоме майно, а саме квартиру власник якої перебуває за кордоном, а під час воєнного стану переоформлення прав власності за дорученням заборонені.

Щодо пропущення строку на апеляційне оскарження, то, як зазначає апелянт, розгляд клопотання проведено без участі власника майна, копія оскаржуваного рішення не отримувалась, про її наявність стало відомо лише 14.11.2022 року, відтак апеляційна скарга подана у строки визначені ч. 3 ст. 395 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання прокурора про арешт майна відбувся без повідомлення апелянта, колегія суддів, виходячи з положень ст. 395 КПК України, погоджується з доводами щодо своєчасного оскарження ухвали слідчого судді.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та наданих матеріалів справи, відділом дізнання Шевченківського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001352 від 28.07.2022 року, за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України.

На обґрунтування клопотання зазначено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час за адресою: АДРЕСА_2 , проведено самоуправну реконструкцію горища із влаштуванням мансардного поверху, що призвело до його самовільного захоплення.

До Шевченківського УП ГУНП у м. Києві 27.07.2022 надійшла заява ОСОБА_9 , яка проживає за вказаною адресою, про те, що в березні 2022 року, під час здійснення перевірки приміщення горища представниками територіальної оборони виявлено захоплення горища буд. АДРЕСА_2 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 000, квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 151,7 кв.м., на праві приватної власності належить ОСОБА_10 .

Постановою старшого дізнавача відділу дізнання Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_11 від 23.09.2022 вказане у клопотанні майно визнано у кримінальному провадженні №0001352 від 28.07.2022 року речовими доказами.

26.10.2022 року прокурор Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна, а саме: об`єкту нерухомого майна, реєстраційний номер 000, за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , із встановленням заборони вчиняти будь-які дії відносно вказаного майна, зокрема, розпоряджатись вказаним об`єктом нерухомого майна, проводити будівельні роботи, здійснювати реконструкцію, посилаючись на наявність правової підстави, передбаченої ч. 3 ст. 170 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2022 року клопотання сторони обвинувачення задоволено.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Згідно статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження №0001352 від 28.07.2022 року, про накладення арешту на вищевказане майно, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до обґрунтованого висновку, що вищевказане майно відповідає критеріям речового доказу у кримінальному провадженні, а тому необхідно накласти арешт на це майно.

З урахуванням цього, слідчий суддя встановив належні правові підстави, передбачені ч. 1 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання сторони обвинувачення та накладення арешту на вищевказане майно, оскільки воно, як вважає колегія суддів, відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речового доказу, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що вказане майно не відповідає ознакам, вказаним у ст. 98 КПК України, є, як вважає колегія суддів, необґрунтованими, оскільки зазначене майно в повній мірі відповідає ознакам речового доказу, є об`єктом кримінально протиправних дій, а відтак підлягає арешту, з підстав, передбачених ч. 3 ст. 170 КПК України.

Інші доводи апеляційної скарги також не заслуговують на увагу та не можуть слугувати підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга з урахуванням викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2022 року, якою задоволено клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 про накладення арешту на майно та накладено арешт на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 000, за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , із встановленням заборони вчиняти будь-які дії відносно вказаного майна, зокрема, розпоряджатись вказаним об`єктом нерухомого майна, проводити будівельні роботи, здійснювати реконструкцію, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/4670/2022 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_14

Доповідач: ОСОБА_1