Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/146/23
Провадження № 1-кп/689/34/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Ярмолинецького районного суду матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000211 від 16.08.2022 р.

за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Деражня Хмельницького району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, неодруженого, солдата резерву запасної роти військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Під час дії воєнного стану в Україні, солдат ОСОБА_4 , проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді солдата резерву запасної роти військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 10.08.2022 р. о 10:00 год. отримав озвучений перед строєм командиром запасної роти ОСОБА_6 наказ Командира Корпусу резерву Сухопутних військ Збройних Сил України від 05.08.2022 р. № 160-РС та наказ Командира військової частини (по стройовій частині) НОМЕР_1 від 10.08.2022 р. № 175, про вибуття особового складу до АДРЕСА_2 для подальшого проходження служби у військовій частині НОМЕР_2 , умисно не виконав цей наказ шляхом неприбуття на шикування особового складу о 12:00 год. 10.08.2022 р. для вибуття до військової частини НОМЕР_2 та подальшого самовільного залишення місця несення служби. Того ж дня, при перевірці особового складу військової частини НОМЕР_1 о 12:00 годині, офіцерами резерву запасної роти військової частини НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_7 та старшим лейтенантом ОСОБА_8 , виявлено відсутність солдата ОСОБА_4 ..

Своїми умисними діями, які виразились в непокорі, тобто іншому умисному невиконанні наказу, вчиненому в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_4 10.08.2022 р. близько 11:00 год. самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , та вибув до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив службовий час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби, до 16.08.2022 р., та у період часу з 23.08.2022 р. до 16.09.2022 р..

Своїми умисними діями, які виразились в самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав повністю. Ствердив, що з 13.04.2016 р. проходить військову службу, неодноразово укладаючи контракти. 24.02.2022 р. добровольцем прийшов до ІНФОРМАЦІЯ_2 і з 25.02.2022 р. був направлений до військової частини НОМЕР_1 . Безпосередньо приймав участь у бойових діях, отримав вибухову травму 02.04.2022 р.. Приблизно за місяць до 10.08.2022 р. він повернувся з Харківської області до місця розташування в/ч НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 .

10.08.2022 р. близько 08:00 год. під час шикування з резервної роти вивели близько 30 осіб, у т.ч. його, оголосили наказ про вибуття особового складу до міста Покровськ Донецької області. Наказ він отримав та розумів його зміст. Пішки їх відправили на ст. Ярмолинці, провели шикування о 10:00 год. та відправили отримувати бронежилети та інше обладнання для відправки в м. Покровськ, яка планувалась 10.08.2022 р. о 14:00 год..

Однак, ОСОБА_4 почував себе незадовільно і повідомив керівництво про необхідність проходження ВЛК. Проте, начальник штабу відмовив йому у цьому. Вважаючи наказ військового керівництва злочинним, ОСОБА_4 домовився із комендантським взводом про дозвіл вийти за межі військової частини придбати цигарки і біля 11:00 год. залишив військову частину, сів на автобус та поїхав додому з метою лікування. Впродовж 6 наступних діб він займався самолікуванням, а згодом звернувся до лікаря.

В розташування військової частини він повернувся 16.09.2022 р. самостійно і добровільно, оскільки не мав наміру ухилятись від проходження військової служби.

Крім визнання вини, вина ОСОБА_4 також повністю підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема, витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 10.08.2022 р. №175, яким обвинуваченого зараховано у розпорядження командира в/ч НОМЕР_2 в АДРЕСА_2 (а.с. 41), витягом з наказу (по стройовій частині) командира в/ч НОМЕР_1 від 10.08.2022 р. №175 про відсутність обвинуваченого на військовій службі з 12:00 год. 10.08.2022 р. без поважних причин (а.с. 43), доповіддю про факт самовільного залишення військової частини від 10.08.2022 р. №2823 (а.с. 44), відповідними рапортами (а.с. 45 - 55), витягом з журналу відсутніх (а.с. 59), актом службового розслідування і витягом з наказу від 20.08.2022 р. №218 про результати службового розслідування (а.с. 61 - 68), доповіддю про факт повернення до військової частини № НОМЕР_3 від 25.11.2022 р. про повернення ОСОБА_4 24.11.2022 р. (а.с. 69).

Обираючи міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які належать до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є учасником бойових дій (а.с. 95), за місцем проходження служби характеризується негативно (а.с. 99), але за місцем проживання характеризується позитивно відповідно до характеристик від 15.02.2023 р. та 18.02.2023 р., не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра (а.с. 96, 135), переніс вибухову травму струс головного мозку з розсіяною неврологічною симптоматикою з незначним порушенням функції тощо, але є придатним до військової служби (а.с. 127), усвідомлював та усвідомлює значення своїх дій і міг керувати ними та, не зважаючи на розлад адаптації, тривожно депресивної реакції не потребує застосування примусових заходів медичного характеру (а.с. 88 - 91).

Обставин, які обтяжують покарання не встановлено. Пом`якшуючою обставиною є щире каяття. Посилання сторони обвинувачення на те, що в ході судового розгляду обвинувачений не висловлював щирого каяття та стверджував, що вчинив би так само, не підтверджуються обставинами справи. Так, обвинувачений вину не лише визнав, а й висловив намір продовжувати військову службу в іншій військовій частині, який не є формальним, оскільки обвинувачений є учасником бойових дій та проходив службу з 2016 р.. Обвинувачений ствердив про запізніле усвідомлення можливості розв`язання конфліктної ситуації з керівництвом в інший спосіб. На наявність інших пом`якшуючих обставин сторони не посилались.

Враховуючи наведене, виходячи з санкцій, передбачених у ч. 4 ст.402, ч. 5 ст. 407 КК України, суд визнає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та 5 років і 1 місяць відповідно, визначивши остаточне покарання у відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Більш м`який вид покарання за інкримінованими кримінальними правопорушеннями законодавством не передбачений.

Посилання сторони захисту на доцільність застосування ст. 75 КК України не відповідає змісту ст. ч. 1 ст. 75 КК України в редакції, чинній на дату вчинення інкримінованих правопорушень, оскільки така за наявності відповідних підстав може застосовуватись лише у випадку призначення покарання у виді позбавлення волі на строк лише не більше п`яти років.

В ході досудового слідства та судового розгляду обвинувачений не допускав порушення своїх процесуальних обов`язків, має зареєстроване місце проживання та соціальні зв`язки, запобіжні заходи до нього не обирались, клопотань про їх застосування в ході судового розгляду не подавалось, а тому суд не вбачає передбачених ст. 177 КПК України підстав для їх застосування при постановленні вироку.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 5 ст. 407 КК України і призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 402 КК України - у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років;

- за ч. 5 ст. 407 КК України - у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років та один місяць.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років та один місяць.

Початок строку відбування покарання рахувати з дати звернення вироку до виконання.

Речові докази та судові витрати у справі відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу в Хмельницький апеляційний суд через Ярмолинецький районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1