Дата документу 11.01.2023 Справа № 317/2716/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/2716/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/537/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 5 грудня 2022 року, якою у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городище Черкаської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , без місця реєстрації, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 3 лютого 2023 року включно, з можливістю внесення застави в розмірах та умовах, визначених в ухвалі слідчого судді від 19 жовтня 2022 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 5 грудня 2022 року було продовжено застосування у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 3 лютого 2023 року включно, з можливістю внесення застави в розмірах та умовах, визначених в ухвалі слідчого судді від 19 жовтня 2022 року.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливістю застосування більш м`якого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу про продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, замінити йому запобіжний захід на більш м`який запобіжний захід та скасувати оскаржувану ухвалу в частині відмови у поверненні обвинувального акту на досудове розслідування.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що 5 грудня 2022 року о 10 год. 40 хв., тобто за 20 хв. до початку судового засідання прокурор ОСОБА_8 порушила ч. 2 ст. 184 КПК України, намагаючись вручити йому необґрунтоване клопотання про продовження строку запобіжного заходу.

Крім того, зазначає, що прокурором порушено ч. 1 ст. 199 КПК України, оскільки клопотання про продовження строку запобіжного заходу не було подано до суду за 5 днів до закінчення строку запобіжного заходу, який закінчувався 6 грудня 2022 року.

Також вказує, що прокурором не було надано суду доказів про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги той факт, що з 26 травня 2022 року по 7 червня 2022 року після вручення йому підозри він не переховувався, брав участь у кожній слідчій дії, без вручення йому повісток та самостійно з`явився до суду 7 червня 2022 року, яким було прийнято рішення про його арешт.

Крім того, судом першої інстанції було порушено п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, оскільки не повернуто на досудове розслідування обвинувальний акт, який прокурор подав до суду з порушенням п. 3, 4 ч. 4 ст. 291, ст. 293 КПК України.

Вказує про не вірну правову кваліфікації інкримінованого йому злочину, оскільки він не є посадовою особою та відсутність в інкримінованому злочині групи осіб.

Зазначає, що в своїй ухвалі суд першої інстанції зазначає про розмір застави, який був визначений ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 19 жовтня 2022 року, чим порушує ст. 126 Конституцію України та Закон України «Про судоустрій і статус суддів» в частині незалежності суддів при прийнятті рішення.

3 січня 2023 року до Запорізького апеляційного суду надійшло від обвинуваченого ОСОБА_6 доповнення до апеляційної скарги, в якому вказує, що обвинувальний акт відносно нього було розглянуто, що свідчить про порушення п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу та повернути обвинувальний акт на досудове розслідування.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_6 підтримав подану апеляційну скаргу та вказав, що в ЄРДР було вказано прізвища ще двох осіб, причетних до злочину, проте прокурор в обвинувальному акті вказує, як їх особа 1, 2, тобто досудове розслідування не закінчено, строки порушені. Зазначив, що справу було призначено на 14 грудня 2022 року, проте, досудове розслідування ще не проведено.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Повідомлений належним чином прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не подавав.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, враховуючи тяжкість інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів проти власності, а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років та з конфіскацією майна, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, продовжує й надалі існувати ризик переховування від суду.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Колегія суддів, крім тяжкості та суворості інкримінованого ОСОБА_6 злочину враховує і той факт, що останній не має місця реєстрації, а місцем його проживання є м. Мелітополь Запорізької області, який на даний час є тимчасово окупованим, у зв`язку із чим обвинувачений може вчинити спроби переховуватися на такій території, яка на даний час не підконтрольна органам державної влади України.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обумовлюється тим, що обвинуваченому ОСОБА_6 можуть бути відомі адреси проживання чи роботи свідків у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим, він може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності.

Відтак, на думку колегії суддів, матеріали провадження не містять переконливих доказів того, що існуючі у поведінці обвинуваченого ризики зменшилися, або, що запобігти їм в змозі інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Даних про такий стан здоров`я особи, щоб унеможливлювало продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час апеляційному суду не надано.

З приводу доводів про те, що прокурором порушено вимоги щодо вручення клопотання про продовження строку запобіжного заходу та його подання до суду, то слід вказати наступне.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотання суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Відтак, у зв`язку із тим, що строк застосованого до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчувався 6 грудня 2022 року та за наявністю клопотання прокурора, суд першої інстанції зобов`язаний був розглянути таке клопотання.

При цьому, як випливає зі змісту клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, таке клопотання було отримано захисником обвинуваченого - адвокатом ОСОБА_7 о 8 год. 5 грудня 2022 року (а.с. 16).

Між іншого, вирішуючи питання необхідності продовження запобіжного заходу, слід виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не лише права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як потерпілого, так і суспільства в цілому.

Доводи апеляційної скарги щодо не вірної правової кваліфікації інкримінованого ОСОБА_6 злочину, то вони фактично зводяться до вирішення питань доведеності чи недоведеності вини останнього в інкримінованих злочинах, які вирішуються судом першої інстанції при ухваленні вироку, і на даному етапі кримінального провадження ці питання не розглядаються.

Крім того, апеляційний суд під час перевірки ухвали суду про продовження строку тримання під вартою здійснює тільки перевірку обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З приводу доводів про те, що в своїй ухвалі суд першої інстанції зазначив розмір, який був визначений ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 19 жовтня 2022 року, чим порушив незалежність суддів при прийнятті рішення, то вони є неспроможними, з огляду на те, що оскаржуваною ухвалою був продовжений вже застосований запобіжний захід відносно ОСОБА_6 .

Щодо вимог та доводів в частині відмови обвинуваченому в клопотанні про повернення обвинувального акту прокурору, то колегія суддів зазначає, що в цій частині ухвала суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржується, проте, заперечення на таку ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 206, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 5 грудня 2022 року, якою у відношенні ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 3 лютого 2023 року включно, з можливістю внесення застави в розмірах та умовах, визначених в ухвалі слідчого судді від 19 жовтня 2022 року, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4