Справа № 308/498/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000065, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.01.2023 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України про арешт тимчасово вилученого майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні №0000065, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.01.2023 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна.

Клопотання мотивовано тим, що 06.01.2023 близько 16:06 год. гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прибув разом з своєю дочкою ОСОБА_5 на КПП Ужгород, за адресою: АДРЕСА_1 та в ході паспортного контролю надав як підставу виїзду його дочки довідку УДМС України в Черкаській області №104/21 про реєстрацію особи громадянином України та довідку посольства російської федерації від 25.01.2022 видану ОСОБА_6 .

Як вказано у клопотанні, гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою безперешкодного виїзду дочки ОСОБА_5 надав військовослужбовцю ОСОБА_7 неправомірну вигоду в розмірі 300 доларів США.

Прокурор зазначає, що 06.01.2023 в ході огляду місця події за адресою АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено: довідку УДМС України в Черкаській області №104/21 про реєстрацію особи громадянином України; довідку посольства російської федерації від 25.01.2022 видану ОСОБА_6 ; грошові кошти у сумі 300 США, купюрами: 100 доларів США LF26190347H, 100 доларів США PF01392700F. та 100 доларів MF10855104B, які упаковані до спец пакету НПУ №PSP 1294226.

Так, прокурор вказує на те, що вищевказані предмети мають значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, а також можуть зберігати на собі сліди вчинення злочину, інформація, може бути використана як доказ фактів чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в органу досудового розслідування є необхідність в накладенні арешту на вищезазначене майно. Вищевказані предмети, відповідно до ст. 98 КПК України визнано речовими доказами, про що винесено відповідну постанову.

При цьому у клопотанні вказано на те, що враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України майно, яке є предметом вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегло на собі його сліди є тимчасово вилученим майном.

При обґрунтуванні клопотання слідчий посилається на положення ст. 131, ч. 1 ст. 170, п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 5 ст. 171, ст. 98 КПК України.

Прокурор у клопотанні зазначає, що враховуючи, що речі виявлені в ході огляду місця події, відповідно до положень ст. 98 КПК України являються речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому необхідно запобігти можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, яке може відбутися у разі повернення зазначеного майна особі, у якої його було вилучено, тому що вилучені гроші та документи, вказують на причетність особи до скоєння кримінального правопорушення, а також необхідні для проведення судових експертиз, що можуть підтвердити причетність особи до скоєння кримінального правопорушення, тому необхідним вбачається накладення арешту з метою їх збереження та подальшого проведення експертних досліджень для встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення.

Прокурор просить слідчого суддю: накласти у кримінальному провадженні №0000065, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.01.2023 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України арешт на: довідку УДМС України в Черкаській області №104/21 про реєстрацію особи громадянином України; довідку посольства російської федерації від 25.01.2022 видану « ОСОБА_6 »; грошові кошти у сумі 300 США, купюрами: 100 доларів США LF26190347H, 100 доларів США PF01392700F. та 100 доларів MF10855104B, які упаковані до спец пакету НПУ №PSP 1294226.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду клопотання повідомлявся належним чином. При цьому подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, просить таке задоволити.

Власник майна, будучи повідомленим про дату та час розгляду клопотання в порядку передбаченому процесуальним законодавством, в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч.5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Слідчий суддя встановив, що СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000065, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.01.2023 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Згідно матеріалів клопотання 06.01.2023 близько 16:06 год. гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прибув разом з своєю дочкою ОСОБА_5 на КПП Ужгород, за адресою: АДРЕСА_1 та в ході паспортного контролю надав як підставу виїзду його дочки довідку УДМС України в Черкаській області №104/21 про реєстрацію особи громадянином України та довідку посольства російської федерації від 25.01.2022 видану ОСОБА_6 .

При цьому, гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою безперешкодного виїзду дочки ОСОБА_5 надав військовослужбовцю ОСОБА_7 неправомірну вигоду в розмірі 300 доларів США.

06.01.2023 в ході огляду місця події, згідно протоколу огляду (копія якого міститься у матеріалах клопотання) за адресою АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено: довідку УДМС України в Черкаській області №104/21 про реєстрацію особи громадянином України; довідку посольства російської федерації від 25.01.2022 видану ОСОБА_6 ; грошові кошти у сумі 300 США, купюрами: 100 доларів США LF26190347H, 100 доларів США PF01392700F. та 100 доларів MF10855104B, які упаковані до спец пакету НПУ №PSP 1294226.

Згідно постанови слідчого від 09.01.2023 року, що міститься в матеріалах клопотання визнано та приєднано в якості речового доказу в кримінальному провадженні №0000065 від 07.01.2023 наступні речі: довідку УДМС України в Черкаській області №104/21 про реєстрацію їсти громадянином України; довідку посольства російської федерації від 25.01.2022 видану .. ОСОБА_6 ; грошові кошти у сумі 300 США, купюрами: 100 доларів США LF26190347H, 100 доларів США PF01392700F. та 100 доларів MF10855104B, які упаковані до спец пакету НПУ №PSP 1294226.

Згідно ст. п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч3. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя вважає, доведеним, що вилучені, в ході огляду місця події речі могли зберегти на собі сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження.

При цьому, вказане в клопотанні майно на переконання слідчого судді, відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання).

У даному кримінальному провадженні є підстави вважати, що тимчасово вилучене майно може бути приховано, передано, пошкоджено або знищено заявленим володільцем. Таким чином, арешт на це майно з підстав передбачених ч.ч. 2,3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна.

При цьому, слідчий суддя вважає, що вилучені в ході огляду місця події речі, можуть бути предметом експертних досліджень. Таким чином, в разі не накладення арешту на тимчасово вилучене майно, існує ризик втрати речових доказів, а відтак необхідно забезпечити у незмінному стані збереження речового доказу, та подальшого безперешкодного доступу сторони кримінального провадження до зазначеного майна для забезпечення організації проведення експертиз. Окрім того, слідчий суддя вважає, наявність достатніх підстав, що майно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно протоколу огляду, в ході якого було виявлено та вилучено майно (на яке слідчий просить накласти арешт) було проведено 06.01.2023.

Клопотання надійшло до суду, та зареєстровано 11.01.2023 року. Разом із тим, вказане клопотання було направлено до суду поштовим зв`язком. Так, згідно поштової відмітки, лист з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене в ході проведення огляду було прийнято до відправки, 09.01.2023 (наступний робочий день після вилучення майна).

Ухвалою слідчого судді від 13 січня 2023 року, клопотання про арешт майна було повернуто прокурору та встановлено строк в сімдесят дві години для усунення недоліків з моменту отримання ухвали. Вказану ухвалу органом досудового розслідуванян отримано 17.01.2023, про що міститься відмітка в матеріалах справи №308/498/23 пров. №1-кс/308/115/23.

Клопотання прокурора про арешт майна надійшло до суду 18.01.2023.

Відповідно до ч.1 ст. 116 КПК України, процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.

Таким чином в даному випадку органом досудового розслідування дотримано процесуальних строків передбачених КПК України.

Слідчий суддя вважає, що на виконання вимог ч.1 ст. 173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність арешту майна з метою збереження речових доказів та забезпечення спеціальної конфіскації а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що наявні достатні правові підстави для арешту майна, оскільки враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

За таких обставин слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту вилученого майна.

Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування, проведення відповідних судових експертиз, встановлення осіб винних у вчиненні кримінального правопорушення, та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над відсутністю в даний час повідомленої підозри винуватій у вчиненні злочинів особі, а також неможливістю власником (володільцем) тимчасово розпоряджатися вказаним майном.

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, а також зважаючи на те, що вилучені вищевказані предмети мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, та незастосування арешту щодо цього майна може призвести до зникнення, втрати або його пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає що клопотання слідчого про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 394, 395 КПК України,слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000065, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.01.2023 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене в ході огляду місця події за адресою м. Ужгород, вул.Собранецька, 224, а саме: довідку УДМС України в Черкаській області №104/21 про реєстрацію особи громадянином України; довідку посольства російської федерації від 25.01.2022 видану « ОСОБА_6 »; грошові кошти у сумі 300 США, купюрами: 100 доларів США LF26190347H, 100 доларів США PF01392700F. та 100 доларів MF10855104B, які упаковані до спец пакету НПУ №PSP 1294226.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1