Справа № 711/653/23
Номер провадження 1-кп/711/271/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2023 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Придніпровського районного суду м.Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000257 від 25.01.2022, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Черкаси, громадянина України, не одруженого, з вищою освітою, працюючого в ПП «Ланком» директором, на утримані малолітніх, неповнолітніх дітей не має, депутатом, учасником бойових дій не являється, групи інвалідності не має, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки міста Черкаси, громадянки України, із середньою спеціальною освітою, заміжньої, офіційно не працюючої, має на утримані малолітню дитину, сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , депутатом, учасником бойових дій не являється, групи інвалідності не має, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24.01.2023, близько 16 годині 45 хвилин, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , знаходились в приміщенні магазину «Делікат», який розташований за адресою: м. Черкаси, вул. Благовісна, буд. 300, де у них виник єдиний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене за попередньою змовою групою осіб, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, таємно, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, що запроваджений Указом Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Верховною Радою України, в подальшому продовжений Указом Президента України за № 573/2022 від 16.11.2022 до 29.02.2023 включно, реалізуючи єдиний злочинний умисел ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 , використовуючи чек з (ДІ-кодом, який випадково був залишений ОСОБА_7 у терміналі камери схову, проникли до комірки № 48 для зберігання речей, звідки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 викрали належні ОСОБА_7 два пакети, в яких знаходилося наступне майно: один крем-сир «Вись» вагою 160 гр., вартістю 33,71 грн., сир плавлений ПМСП БТМ Янтар вартістю 24,38 грн., чотири плавлених сирки «САМАМВRІ» 50%, вагою по 70 гр., загальною вартістю 40,88 грн., копчений сир «косичка» вагою 140 грамів, вартістю 31,08 грн., одну упаковку чаю «МОNOMAX СЕYLON», вартістю 86,40 грн., один пакет-майку «Одна Родина», вартістю 2,80 грн., один шматок лосося солоного в олії вагою 300 грамів вартістю 88 грн., упаковку з 20 перепелиними яйцями вартістю 42,90 грн., упаковку салату із морських водоростей «Чука» «Фактор» вагою 450 гр. вартістю 52,80 грн., упаковку печива «Мохіто» вагою 0,5 кг. ТМ «Інверт» вартістю 80,30 грн., фарш рибний «Атлантика» фасований вагою 500 гр., вартістю 45,10 грн., моркву по-корейськи ZVK, вагою 200 гр., вартістю 26,40 грн., нічник із світлодіодного волокна «Сухий фонтан», вартість якого, становить 377 грн. 56 кой., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникли.

Таким чином, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 спричинили потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму суму 880 грн. 02 коп., розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину, викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності і він їх у повному обсязі підтверджує. Пояснив, що він знає, що в Україні воєний стан. 24.01.2023, близько 16-45 годині, він та ОСОБА_8 дійсно перебували в приміщенні магазину «Делікт», який розташований за адресою: м.Черкаси, вул. Благовісна, 300. Вони домовившись, спільно, впевневшись, що за ними не спостерігають, скориставшись чеком, який випадково був залишений потерпілою у терміналі камери схову, проникли до комірки для зберігання речей, звідки викрали належні потерпілій два пакети, в яких знаходились продукти харчування та нічник, після чого вони пішли по своїх справах. Частково вони повернули продукти харчування та нічник, а інші продукти вони разом з`їли.

Просив врахувати, що під час досудового розслідування він усвідомив та повністю визнав свою провину, зробивши для себе належні висновки, засуджує свою поведінку. Просить вибачення у потерпілої за вчинений злочин. У скоєному щиро розкаявся та просив суворо не карати, надавши шанс на виправлення.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України визнала повністю, у вчиненому щиро покаялася, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення нею інкримінованого їй органом досудового розслідування злочину, викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності і вона їх у повному обсязі підтверджує. Пояснила, що вона знає, що в Україні воєний стан. 24.01.2023, близько 16-45 годині, вона та ОСОБА_9 дійсно перебували в приміщенні магазину «Делікт», який розташований за адресою: м.Черкаси, вул. Благовісна, 300. Вони домовившись, спільно, впевневшись, що за ними не спостерігають, скориставшись чеком, який випадково був залишений потерпілою у терміналі камери схову, проникли до комірки для зберігання речей, звідки викрали належні потерпілій два пакети, в яких знаходились продукти харчування та нічник, після чого вони пішли по своїх справах. Частково вони повернули продукти харчування та нічник, а інші продукти вони разом з`їли.

Просила врахувати, що під час досудового розслідування вона усвідомила та повністю визнала свою провину, зробивши для себе належні висновки, засуджує свою поведінку. Просить вибачення у потерпілої за вчинений злочин. У скоєному щиро розкаялася та просила суворо не карати, надавши шанс на виправлення.

До початку судового засідання потерпіла ОСОБА_7 подала до суду заяву про проведення судового засідання без її участі. Просила призначити обвинуваченим покарання на розсуд суду.

Врахувавши наведене, запитавши думку присутніх учасників кримінального провадження, які не заперечили щодо проведення судового засідання за даної явки, суд, відповідно до положень ст.325 КПК України визнав за можливе з`ясувати всі обставини кримінального провадження за відсутності належно повідомленої потерпілої.

Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в повному обсязі визнають свою вину у вчиненні інкримінованого їм органом досудового слідства злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачені, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, вислухавши думку прокурора, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинувачених та не знайшов підстав вважати, що останні себе оговорюють або в інший спосіб викривлюють визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнають під примусом.

Це узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , покази яких є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченими змісту обставин злочину, добровільності та істинності їх позиції, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинувачених, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їм злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану.

Дії обвинуваченої ОСОБА_5 суд кваліфікує за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 та обвинуваченій ОСОБА_5 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р., особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яке відповідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, даних про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності суду не надано, офіційно працевлаштований, не має на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, не має групи інвалідності, на консультативному та диспансерному нагляді у лікаря нарколога не перебуває, амбулаторну психіатричну допомогу у лікаря психіатра м. Черкаси не одержує, позитивно характеризується, заподіяну шкоду частково усунуто, шляхом часткового повернення майна, щиро розкаявся у вчиненому.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно зі ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, вибачався за вчинене та висловлював жаль з приводу вчиненого, заподіяну шкоду частково усунуто, шляхом часткового повернення майна, критично оцінював свої дії та готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого після вчинення інкримінованого йому злочину, який усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, дав критичну оцінку своїм злочинним діям, а також враховуючи думку потерпілої, суд вважає за необхідне відповідно до вимог ст.50 КК України, призначити покарання у виді позбавлення волі, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів та з урахуванням вищевикладених обставин по справі, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливо без ізоляції від суспільства, шляхом звільнення від відбування покарання з випробовуванням, згідно ст.75 КК України, встановивши іспитовий строк, а також вважає необхідним покласти на обвинуваченого обов`язки відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яке відповідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, даних про притягнення обвинуваченої до адміністративної відповідальності суду не надано, офіційно не працевлаштована, має на утриманні малолітню дитину, 2015 року народження, не має групи інвалідності, на консультативному та диспансерному нагляді у лікаря нарколога не перебуває, амбулаторну психіатричну допомогу у лікаря психіатра м. Черкаси не одержує, позитивно характеризується, заподіяну шкоду частково усунуто, шляхом часткового повернення майна, щиро розкаявся у вчиненому.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , згідно зі ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину визнала у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаялася, вибачалась за вчинене та висловлювала жаль з приводу вчиненого, заподіяну шкоду частково усунуто, шляхом часткового повернення майна, критично оцінювала свої дії та готова нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з її вини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченої ОСОБА_5 , обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченої, поведінку обвинуваченої після вчинення інкримінованого їй злочину, яка усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, дала критичну оцінку своїм злочинним діям, а також враховуючи думку потерпілої, суд вважає за необхідне відповідно до вимог ст.50 КК України, призначити покарання у виді позбавлення волі, що буде достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею нових злочинів та з урахуванням вищевикладених обставин по справі, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_5 можливо без ізоляції від суспільства, шляхом звільнення від відбування покарання з випробовуванням, згідно ст.75 КК України, встановивши іспитовий строк, а також вважає необхідним покласти на обвинувачену обов`язки відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України.

Підстав для застосування ст. 69 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України, до обвинуваченого ОСОБА_4 та обвинуваченої ОСОБА_5 , суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Призначення обвинуваченому ОСОБА_4 та обвинуваченій ОСОБА_5 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинувачених, з метою досягнення саме мети визначеної ст.50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

Як вбачається з матеріалів справи, у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 та обвинуваченої ОСОБА_5 в процесі досудового розслідування запобіжний захід не обирався. На думку суду відсутні підстави для його обрання до набуття вироком законної.

На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, суд приходить до висновку про необхідність зняття накладеного арешту ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 31.01.2023 на тимчасове вилучене майно, оскільки на даний час підстави, які потягли за собою накладення арешту на майно, відсутні.

Цивільний позов у провадженні не заявлений. Питання речових доказів у кримінальному провадженні підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України. Долю процесуальних витрат, суд вирішує на підставі ст.ст.118-124 КПК України, які підлягають стягненню з обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних долях у дохід держави, оскільки витрачені на доведення їх вини.

Керуючись ст.ст.7, 100, 124, 368-371, 373, 376, 392, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 31.01.2023, на два плавлених сирка «САМАМВRІ» 50%, вагою по 70 гр., нічник із світлодіодного волокна «Сухий фонтан» (іграшка біло-рожевого кольору), упаковку чаю «МОNOMAX СЕYLON» із 74 пакетиками чаю скасувати.

Речові докази по кримінальному провадженню: - 2 плавлені сирки «САМАМВRІ» 50%, вагою по 70 гр., нічник із світлодіодного волокна «Сухий фонтан» (іграшка біло-рожевого кольору), упаковка чаю «МОNOMAX СЕYLON» із 74 пакетиками чаю та пакет білого кольору, які передані на відповідальне зберігання власнику потерпілій ОСОБА_7 , залишити у власника ОСОБА_7 ; - куртка, шапка, лосини, які передані на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_5 , залишити у власника ОСОБА_5 ; - куртка, які передані на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 , залишити у власника ОСОБА_4 ; - 2 товарних чека, диск лазерного зчитування з нанесеним наступним маркуванням: DVD-R, який долучено до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу та зберігається у матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Процесуальні витрати згідно довідки за проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/124-23/1143-ТВ від 30.01.2023, у розмірі 377 (триста сімдесят сім) гривень 56 копійок, стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у рівних долях на користь держави, а саме по 188 гривень 78 копійок.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м.Черкаси протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч.2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно ст.376 ч.6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючого ОСОБА_1