Справа № 456/1918/22
Провадження № 1-кп/456/302/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю : секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу на підставі обвинувального акта в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000175 від 14.03.2022, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, одруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , проявивши злочинну недбалість, 13 березня 2022 року в світлу пору доби близько 17 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «OPEL» модель «VECTRA», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою сполученням «Стрий-Дрогобич» в напрямку м. Дрогобича із двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, а саме: при проїзді її ділянки в с. Довголука Стрийського району Львівської області, без причин технічного характеру, маючи технічну можливість, не вжив заходів щодо дотримання безпечної дистанції та безпечного інтервалу, здійснив наїзд на зустрічній смузі відносно напрямку руху транспортних засобів до м. Дрогобича на перешкоду - охоронний пункт спостереження, а також на ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , які в цей час знаходились поруч.
Внаслідок наїзду потерпілий ОСОБА_7 згідно з висновком експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи отримав тілесні ушкодження, а саме: закритий відламковий перелом основної фаланги 1-го пальця правої ступні, перелом 2-3-4 плюсневих кісток зі зміщенням, забійно-рвану рану правого плеча, скальповану рану правої кисті, які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Внаслідок наїзду потерпілий ОСОБА_6 згідно з висновком експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи отримав тілесні ушкодження, а саме: відкритий перелом правої п`яткової кістки, які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм вказаного автомобіля ОСОБА_4 чинних Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, а саме: п. 13.1 (водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу), і вказані порушення вимог ПДР України, допущені ОСОБА_8 , є в прямому причинному зв`язку з наслідками що настали.
Допитаний обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення, зокрема, про те, що 13 березня 2022 року близько 17 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «OPEL» модель «VECTRA», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою сполученням «Стрий-Дрогобич» в напрямку м. Дрогобича, а саме: при проїзді її ділянки в с. Довголука Стрийського району Львівської області, здійснив наїзд на перешкоду - охоронний пункт спостереження, а також на ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , які в цей час знаходились поруч, в результаті чого останні отримали тілесні ушкодження. Він усвідомлює, що дана дорожньо-транспортна пригода відбулася з його вини, так як він здійснив наїзд на охоронний пункт спостереження та потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які знаходилися поруч, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Відшкодував потерпілим завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальні збитки. Вину визнає повністю, щиро розкаюється у вчиненому. Просить його суворо не карати.
Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали письмові заяви про розгляд кримінального провадження за їх відсутності. Зазначили, що матеріальну шкоду, завдану в результаті ДТП, їм відшкодовано. Матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 вони не мають, просять його суворо не карати.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив клопотання, в якому просив не досліджувати докази щодо тих обставин, які не оспорюються, оскільки обвинувачений винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю.
Отримавши показання ОСОБА_4 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_4 та іншим учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечували проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.
Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в порушенні правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження, тому кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 286-1 КК України є вірною.
При призначенні покарання обвинувачену по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема, у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Згідно з п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.
Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, та призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних кримінальним правопорушенням наслідків, спосіб вчинення кримінального правопорушення та його мотиви, поведінку обвинуваченого, який усвідомив протиправність своїх дій, щиро розкаявся, суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, не працює, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання, якими, на думку суду, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Таким чином, беручи до уваги всі вказані обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої йому статті КК України, так як такий вид покарання обвинуваченому відповідно до вимог ст. 65 КК України буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
При вирішенні питання про призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує думку прокурора, який просить застосувати до обвинуваченого додаткове покарання та позбавити його такого права, думку потерпілих, обвинуваченого ОСОБА_4 та його особу, характер та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами строком на три роки.
Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.
Процесуальні витрати на залучення експертів при проведенні експертиз по справі, які складають 5148,60 грн, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, оскільки їх розмір підтверджений довідками експертної установи.
Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Питання про скасування арешту майна слід вирішити в порядку ст. 174 КПК України.
Керуючись ст. 368-371, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1КК України, і призначити йому покарання за ч. 1 ст. 286-1КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати в розмірі 5148,60 (п`ять тисяч сто сорок вісім грн 60 коп.) грн на користь держави.
Скасувати арешт автомобіля марки «OPEL» модель «VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_4 , що проживає за адресою : АДРЕСА_1 , накладений ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15.03.2022.
Речові докази : автомобіль марки «OPEL» модель «VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на зберігання Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області, повернути власнику ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1