Справа № 308/9093/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , його представників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , заставодавця ОСОБА_9 , захисників обвинуваченого ОСОБА_10 адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , який одночасно являється представником заставодавця ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді в режимі відеоконференції клопотання процесуального прокурора ОСОБА_14 про звернення застави в дохід держави, клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 про повернення суми застави у кримінальному провадженні 0000210 від 22 грудня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

Суть питання, що вирішується, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

На розгляді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває зазначене кримінальне провадження.

17.05.2022 прокурор звернувся до суду з клопотанням про звернення застави в дохід держави. Клопотання обґрунтоване тим, що обвинувачений ОСОБА_10 неодноразово порушував покладені на нього процесуальні обов`язки прибувати до суду за кожною вимогою в кримінальному провадженні № 0000210. Вказане проявилось у тому, що обвинувачений ОСОБА_10 , будучи належним чином повідомленим, не з`явився в судові засідання 17.03.2022 на 15 год. 00 хв., 10.05.2022 на 14 год., про причини неявки не повідомив. Згідно інформації з бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України від 25.06.2007 року №472 обвинувачений ОСОБА_10 залишив територію України 20.02.2022 року і більше до України не повертався. Прокурор вважає, що обвинувачений ОСОБА_10 умисно не прибуває до суду для розгляду справи по суті, а, отже, фактично переховується від правосуддя. Враховуючи вищевикладене, просить суд звернути в дохід держави заставу у сумі 181 600,00 грн. щодо обвинуваченого ОСОБА_10

18.05.2022 року захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 звернувся до суду з клопотанням про повернення суми застави. Клопотання обґрунтоване тим, що строк дії покладених на його підзахисного обов`язків сплив, обов`язки не підлягають виконанню, а застава тому має бути повернута заставодавцю.

Пояснення осіб в судовому засіданні

У судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання. Проти задоволення клопотання захисника про повернення суми застави заперечив, посилаючись на те, що застосована до ОСОБА_10 застава як альтернативний запобіжний захід є безстроковим запобіжним заходом, який діє на теперішній час, а сплив терміну дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які були покладені на ОСОБА_10 , не впливає на дію застави як запобіжного заходу. Подав для приєднання до матеріалів клопотання копії роз`яснення ОСОБА_10 умов застосування застави як запобіжного заходу від 09.02.2021, роз`яснення заставодавцю ОСОБА_9 умов застосування застави як запобіжного заходу, квитанцію «Приватбанк» від 08.02.2021 на суму 181 600 грн.

Потерпілий ОСОБА_4 , його представники адвокати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 клопотання прокурора про звернення застави в дохід держави підтримали; проти задоволення клопотання адвоката ОСОБА_11 про повернення суми застави заперечили.

Заставодавець ОСОБА_15 в судовому засіданні 09.11.2022 у задоволенні клопотання прокурора про звернення застави в дохід держави просила відмовити. Щодо клопотання адвоката ОСОБА_11 щодо повернення суми застави не висловилася.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 в судовому засіданні 16.11.2022 просив залишити клопотання прокурора про звернення застави в дохід держави без задоволення. На думку захисника, доводи прокурора не підтверджені жодними доказами, а тому вони не заслуговують на увагу. Клопотання про повернення застави підтримав, так як строк дії запобіжного заходу у вигляді застави станом на тепер сплив, у зв`язку з чим вона підлягає негайному поверненню заставодавцю.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_13 , який одночасно являється представником заставодавця ОСОБА_15 , проти задоволення клопотання прокурора про звернення застави в дохід держави заперечив. Пояснив, що докази, додані прокурором до клопотання, а саме: роз`яснення ОСОБА_10 умов застосування застави як запобіжного заходу від 09.02.2021, роз`яснення заставодавцю ОСОБА_9 умов застосування застави як запобіжного заходу, квитанцію «Приватбанк» від 08.02.2021 на суму 181 600 грн., не відкривалися стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України, а тому суд не має права допустити відомості, що містяться у вказаних матеріалах, як докази.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_16 підтримав думку інших захисників обвинуваченого ОСОБА_10 .

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвоката ОСОБА_8 проти задоволення клопотання прокурора про звернення застави в дохід держави заперечили.

Оцінка суду

Статтею 2 КПК визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч.1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам (ч.1 ст. 177 КПК України).

Частиною 1 статті 176 КПК визначено, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно з частиною 1 статті 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 частини 1 цієї статті, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до частини 1 статті 182 КПК застава є одним із запобіжних заходів, який полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а саме: постановою КМУ від 11.01.2012 №15) з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Згідно з частиною 3 статті 182 КПК при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.

Частиною 4 статті 182 КПК визначено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Частиною 6 статті 182 КПК визначено, що підозрюваний, обвинувачений, який не тримається під вартою, не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Відповідно до частини 8 статті 182 КПК, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Згідно з частиною 7 статті 42 КПК, з моменту набуття певною особою статусу підозрюваного чи обвинуваченого на неї покладено процесуальні обов`язки, а саме: 1) прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; 2) виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 3) підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; 4) надавати достовірну інформацію представнику персоналу органу пробації, необхідну для підготовки досудової доповіді.

Частина 5 статті 194 КПК містить припис щодо визначення обов`язку підозрюваного, обвинуваченого (без визначення строку дії такого обов`язку) прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади при застосуванні до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Окремо від цього слідчий суддя, суд зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого виконувати один або декілька обов`язків, передбачених пунктами 1-9 частини 5 статті 194 КПК на строк не більше двох місяців, який може бути продовжений (частина 7 статті 194 КПК).

Тобто обов`язки, визначені пунктами 1-9 частини 5 статті 194 КПК, не є окремим запобіжним заходом, а застосовуються додатково до обраного підозрюваному, обвинуваченому запобіжного заходу при наявності визначених в частині 5 статті 194 КПК умов, тобто обов`язки підозрюваного, обвинуваченого, визначені частиною 7 статті 42 КПК, та обов`язки, які передбачені частиною 5 статті 194 КПК, не є взаємовиключними чи альтернативними.

Таким чином, запобіжний захід (зокрема застава) забезпечує виконання підозрюваним чи обвинуваченим як процесуальних обов`язків, покладених на нього безпосередньо процесуальним законом - частиною 7 статті 42 КПК, - так й обов`язків, покладених на певний строк слідчим суддею чи судом при застосуванні запобіжного заходу згідно з пунктами 1-9 частини 5 статті 194 КПК, й при цьому КПК передбачає два окремих випадки можливості звернення застави в дохід держави:

1) підозрюваний чи обвинувачений, який відповідно до статті 135 КПК належним чином викликаний до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду, не прибув на такий виклик (за винятком обумовлення неприбуття поважними причинами чи обґрунтованого неповідомлення про причини неявки), чим порушується процесуальний обов`язок, передбачений частиною 7 статті 42 КПК. При цьому КПК не встановлює кількості необхідних неявок підозрюваного чи обвинуваченого за викликом для звернення застави, тобто цілком достатньо одного випадку;

2) підозрюваний чи обвинувачений порушили будь-який чи кілька покладених на них при застосуванні запобіжного заходу процесуальних обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 КПК.

Прокурор просить звернути заставу в дохід держави, так як, за твердженням прокурора, обвинувачений ОСОБА_10 порушив процесуальний обов`язок, передбачений частиною 7 статті 42 КПК.

Отже, суд має встановити чи мало місце порушення обвинуваченим ОСОБА_10 загальних обов`язків обвинуваченого, передбачених ч.2 ст. 42 КПК України - прибути за викликом до суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити; якщо так, то чи мали місце поважні причини неприбуття на виклик.

При цьому, виходячи з принципу диспозитивності, судом буде досліджуватися два факти неявки обвинуваченого ОСОБА_10 в судові засідання 17.03.2022 та 10.05.2022, на які посилався прокурор у своєму клопотанні.

З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що 26.01.2021 року на стадії досудового розслідування щодо підозрюваного ОСОБА_10 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

08.02.2021 року Львівським апеляційним судом змінено ухвалу слідчого судді про обрання запобіжного заходу ОСОБА_10 в частині застави та визначено можливість внесення застави.

08.02.2021 особа ОСОБА_9 внесла визначену Львівським апеляційним судом суму застави в розмірі 181 600 гривень.

09.02.2021 ОСОБА_10 звільнено з установи виконання покарань у зв`язку з внесенням застави. При цьому як ОСОБА_10 , так і заставодавцю ОСОБА_9 було роз`яснено умови застосування застави як запобіжного заходу /див. роз`яснення від 09.02.2021/.

01.07.2021 року Галицьким районним судом м. Львова відносно винесено ухвалу про продовження терміну дії покладених на ОСОБА_10 обов`язків на два місяці, тобто до 01.09.2021 року.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.10.2021 застосовано щодо обвинуваченого ОСОБА_10 наступні обов`язки: не відлучатися із місця проживання АДРЕСА_1 без дозволу суду; прибувати до суду за кожною вимогою; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватись від спілкування із потерпілим та свідками зі сторони обвинувачення. Строк дії обов`язків визначено до 05.12.2021.

16.02.2022 в приміщенні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_10 особисто отримав повістку про необхідність з`явлення до суду на 13 год. 30 хв. 17.03.2022 /т.2, а.с. 112/.

Відповідно до витягу з бази даних « Відомості про осіб, які перетнули Державний кордон України» ОСОБА_10 20.02.2022 перетнув державний кордон України в пункті пропуску Чоп (Тиса) в напрямку виїзду з України /т.2, а.с. 151-152/. Відомості про повернення ОСОБА_10 на територію України в матеріалах справи відсутні.

У судове засідання 17.03.2022 обвинувачений ОСОБА_10 не прибув, жодних відомостей про поважність причин неявки не подав. Судове засідання було відкладено на 10.05.2022.

10.05.2022 ОСОБА_10 аналогічно не прибув. Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_11 надіслав клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з перебуванням його підзахисного на лікуванні в закладі охорони здоров`я, на підтвердження чого надав сканований оригінал довідки на іноземній мові від 09.05.2022, без перекладу на українську мову (т.2, а.с.127-129). В судовому засіданні 10.05.2022 адвокат ОСОБА_11 повідомив, що ОСОБА_10 виїхав за кордон для лікування.

В подальшому на обґрунтування поважності неявки ОСОБА_10 в судове засіданні 10.05.2022 суду був пред`явлений медичний документ з перекладом на українську мову, а саме: медичний висновок обстеження ТОВ «Медік Крал», м.Прага, від 09.05.2022, відповідно до якого пацієнт Стан Тарас амбулаторно о 13 год. 48 хв. 09.05.2022 пройшов обстеження, за результатами якого останнього поставлено діагноз: геморгагічна гастропатія; дві виразки астрального відділу, 10 і 15 мм, Форест ІІІ; гіперемія слизової оболонки цибулини дванадцятипалої кишки; та дано рекомендації: далі згідно CLO тесту, РРІ, режим спокою.

З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт безпідставного неприбуття обвинуваченого ОСОБА_10 на здійснений належним чином виклик на 17.03.2022 до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, за відсутності поважних причин чи обґрунтованого повідомлення про неможливість прибуття, чим порушено процесуальний обов`язок, передбачений частиною 7 статті 42 КПК.

Щодо неприбуття в судове засідання 10.05.2022, суд зазначає, що хоча в матеріалах справи і відсутнє підтвердження того, що ОСОБА_10 у встановленому законом порядку отримав виклик на 10.05.2022, так як номер телефону ОСОБА_10 був поза зоною, адреси своєї електронної пошти обвинувачений не надав, в періоді з 20.02.2022 по 10.05.2022 знаходився за кордоном, що унеможливило його виклик в судове засідання; разом з тим, про дату судового засідання обвинуваченому було відомо, що вбачається з клопотання його захисника ОСОБА_11 про відкладення розгляду справи, а також з пояснень захисника, наданих в судовому засіданні.

Заяви захисника адвоката ОСОБА_11 про неможливість прибуття обвинуваченого за викликом до суду в судове засідання 10.05.2022 не були підкріплені жодними доказами тяжкої хвороби або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад.

09.05.2022 в ТОВ «Медік Крал», м.Прага було проведене амбулаторне обстеження обвинуваченого ОСОБА_10 , тобто було проведене обстеження без госпіталізації пацієнта до лікарні; доказів неможливості проходження обстеження в медичних закладах, розташованих на території України, суду не надано.

За змістом статті 138 КПК, з урахуванням формулювання пункту 8 частини 1 цієї статті, для визнання причини неприбуття особи поважною, вона має об`єктивно унеможливлювати її з`явлення за викликом.

Таким чином, у матеріалах провадження не міститься і суду не надано доказів існування поважних причин неприбуття обвинуваченого ОСОБА_10 в судові засідання Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

Правові засади застосування запобіжних заходів регламентовано главою 18 КПК «Запобіжні заходи, затримання особи» (статті 176-213 КПК). Термін «застосування запобіжного заходу» охоплює не тільки його обрання, але й зміну на інший запобіжний захід. Такий висновок узгоджується з усталеною практикою Касаційного кримінального суду Верховного Суду (постанови від 18.12.2018 у справі №628/969/18 та від 28.03.2019 у справі №286/1695/18).

Порядок зміни запобіжних заходів врегульовано статтями 200, 201 КПК. Поряд з цим щодо окремих видів запобіжних заходів закон передбачає спеціальні умови для їх зміни. Так, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений порушив покладені на нього ухвалою про застосування запобіжного заходу у вигляді застави обов`язки, вирішується питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу в вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу (частини 8 та10 статті 182 КПК).

При порушенні умов такого запобіжного заходу як застава процедура його застосування включає також застосування заходів кримінально-процесуальної відповідальності. Так, у разі порушення умов застави вона звертається в дохід держави (частина 8 статті182 КПК).

Питання про звернення застави в дохід держави вирішується в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу (частина 9 статті 182 КПК).

З наведеного вище, слідує, що звернення застави в дохід держави є невід`ємною складовою зміни запобіжного заходу у вигляді застави, яка передбачена частинами 8 та 10 статті 182 КПК, та охоплюється поняттям «застосування запобіжного заходу» у вигляді застави.

Заходами забезпечення кримінального провадження є, у тому числі, запобіжні заходи (пункт 9 частини 2 статті 131 КПК). Застава є одним із видів запобіжних заходів (пункт 3 частини 1 статті 176 КПК).

У зв`язку із викладеним, звернення застави в дохід держави має (із врахуванням особливостей цього заходу) відповідати встановленим правилам застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Пропорційність втручання у майнові права заставодавця ОСОБА_9 має бути оцінена судом з урахуванням характеру порушення покладеного на обвинуваченого обов`язку та негативних наслідків, що настали у вигляді перешкод кримінальному провадженню.

Так, суд виходить з того, що обвинувачений ОСОБА_10 двічі 17.03.2022, 10.05.2022 не з`явився в судове засідання; вказане порушення покладеного на нього обов`язку спричинило затягування розгляду справи; обвинувачений не довів наявність існування поважних причин свого неприбуття, тобто таких, що об`єктивно унеможливлювали його з`явлення до слідчого судді; в той же час 10.05.2022 існували обставини (перебування обвинуваченого на амбулаторному лікуванні), які певною мірою ускладнювали (але не перешкоджали) виконання обвинуваченим покладеного на нього обов`язку.

Враховуючи наведені вище характеристики порушення покладеного на обвинуваченого ОСОБА_10 обов`язку у співвідношенні з ризиками для кримінального провадження, суд доходить висновку, що принципу пропорційності в цьому провадженні відповідатиме часткове звернення в дохід держави грошових коштів, внесених в якості застави заставодавцем ОСОБА_9 , у розмірі 81 600 грн.

При цьому суд звертає увагу захисників обвинуваченого ОСОБА_10 , що подані в судовому засіданні прокурором і досліджені судом копії роз`яснення ОСОБА_10 умов застосування застави як запобіжного заходу від 09.02.2021, роз`яснення заставодавцю ОСОБА_9 умов застосування застави як запобіжного заходу, квитанції «Приватбанк» від 08.02.2021 на суму 181 600 грн. не є документами у розумінні частини другої статті 99 КПК України, а тому порушень вимог статті 290 КПК України з боку сторони обвинувачення немає.

Стосовно клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_11 про повернення застави, суд зазначає наступне.

Клопотання вмотивоване тим, що строк дії запобіжного заходу у вигляді застави закінчився, оскільки закінчилась дія обов`язків, покладених на обвинуваченого.

Суд вважає, що виходячи із системного аналізу норм КПК України, граничний строк дії запобіжного заходу у вигляді застави не встановлений, а тому такий захід діє до його зміни чи скасування на підставах та в порядку, передбачених КПК України, а скасування обов`язків (в даному випадку в зв`язку із закінченням строку їхньої дії), покладених на обвинуваченого, не припиняє дію самого запобіжного заходу, про що свідчить положення ч. 7 ст. 194 КПК України.

Суд також зазначає, що обов`язки, передбачені ч. 7 ст. 42 КПК України, починають свою дію з моменту вручення особі повідомлення про підозру, тобто набуття статусу підозрюваного, та діють протягом всього кримінального провадження, незалежно від набуття особою статусу обвинуваченого, а тому запобіжний захід у вигляді застави забезпечує виконання обов`язків безперервно та незалежно від статусу особи - підозрюваного чи обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч. 11 ст.182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Внесення застави за ухвалою суду було правом заставодавця, яке не обумовлювалось ані строком дії застави, ані обов`язком держави повернути її на першу вимогу. Крім того, кошти, внесені як застава, підлягають поверненню повністю або частково лише у випадках, передбачених КПК України.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про звернення частини застави в дохід держави у зв`язку з обставинами, викладеними вище, підстави для повернення застави заставодавцю відсутні.

Враховуючи викладене, захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_11 про повернення застави задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 131, 132, 176, 177, 178, 182, 309, 376, 532 КПК ,суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора про звернення застави в дохід держави задовольнити частково.

Звернути в дохід держави та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України заставу в розмірі 81 600 грн., що є частиною застави, внесеної 08.02.2022 року заставодавцем ОСОБА_9 за ОСОБА_10 згідно з ухвалою Львівського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 про повернення суми застави відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення або отримання її копії (якщо ухвала постановлена без виклику осіб) шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

В іншій частині ухвала не підлягає оскарженню та набирає законної сили з моменту оголошення.

Суддя Олена ГОЛЯНА