ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/818/1539/22 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

- обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Валки, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2021 року, -

УСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з неповною вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 13.05.2015 року Хортинським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст.71 КК України, на 4 роки позбавлення волі;

- 05.02.2016 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч.2 ст.309 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, на 4 роки 2 місяці позбавлення волі;

- 26.06.2018 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України на 2 роки обмеження волі,-

засуджено за:

- ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

- ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання 4 роки позбавлення волі.

Як установив суд, 15 вересня 2020 року о 13 годині 35 хвилин ОСОБА_7 увійшов до будівлі адміністрації, яка розташована на території Центрального парку культури та відпочинку ім.М.Горького за адресою: м.Харків, вул.Сумська буд.81, де на першому поверсі побачив велосипед «Specialized EXPEDITION LOW ENTRY», належний ОСОБА_9 .. Після чого, у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи протиправність своїх злочинних дій, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, викрав велосипед «Specialized EXPEDITION LOW ENTRY» вартістю 6500,00 гривень згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №157 від 20.10.2020 року. Після чого ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 6500,00 гривень.

Крім того, 22 вересня 2020 року о 13 годині 57 хвилин ОСОБА_7 увійшов до будівлі адміністрації, яка розташована на території Центрального парку культури та відпочинку ім.М.Горького за адресою: м.Харків, вул.Сумська буд.81, де на першому поверсі побачив велосипед марки «Cannondale» модель «Bad Boy 7», серійний номер «HAOUG00785», належний ОСОБА_9 . Після чого у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна та обернення його на свою користь.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи протиправність своїх злочинних дій, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, взяв вказаний велосипед, вартістю 11000,00 гривень згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №157 від 20.10.2020 року та попрямував з ним до виходу з будівлі. Однак, протиправні дії ОСОБА_7 набули відкритого характеру, оскільки були помічені свідком ОСОБА_10 . Разом із цим, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що його дії стали помітні для інших осіб, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, з вищевказаним майном з місця злочину зник, обернувши викрадене майно на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 11000, 00 гривень.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , не оспорюючи обґрунтованості засудження та правильності кваліфікації дій ОСОБА_7 , просить пом`якшити призначене йому покарання, звільнивши від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України. Зазначив, що суд при призначенні покарання не врахував, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, проживає разом з матірью, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, соціальну небезпеку для оточуючих не становить, щиро розкаявся, а також не враховано думку потерпілого, який претензій до обвинуваченого не має та просив суд не застосовувати до обвинуваченого покарання у виді позбавлення волі. На думку захисника, суд безпідставно не врахував щире каяття обвинуваченого за ч.2 ст.186 КК України, оскільки останній щиро покаявся за обома епізодами злочинної діяльності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Клопотання обвинуваченого про його особисту участь в приміщенні суду колегія суддів залишає без задоволення, оскільки указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб, в подальшому продовжений до 21 листопада 2022 року включно, а тому для забезпечення безпеки його життя і дотримання розумних строків судового провадження, апеляційний розгляд проводиться за участю обвинуваченого в режимі відеоконференц зв`язку.

Фактичні обставини кримінального правопорушення і кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється, тому згідно положень ч.1 ст.404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевірялися.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження злочинів.

Згідно до положень ст.75 КК України, у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому судом враховано характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів проти власності, вчинив злочини у короткий проміжок часу після звільнення, на диспансерному (профілактичному) обліку в КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває, впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до КНП «Харківський міський психоневрологічний диспансер №3» не звертався.

Також судом враховано відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також думку потерпілого.

Таким чином судом були враховані майже всі обставини, на які посилається у своїй скарзі захисник.

Доводи захисника про помилковість невизнання судом обставини, яка пом`якшує покарання - щире каяття, є безпідставними, оскільки суд обгрунтовано дійшов до висновку про її відсутність, оскільки щирим каяттям може бути визнане лише така поведінка особи, яка полягає в повному та безумовному визнанні своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину та щирому розкаянні у вчиненому, однак обвинувачений вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України у суді першої інстанції не визнав.

За таких обставин, колегія суддів погоджеється з висновком суду першої інстанції про відсутність обставин, які пом`якшують покарання.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання у виді позбавлення волі у розмірі, який колегія суддів вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів, без застосування ст.75 КК України.

Що стосується посилання захисника на наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків та постійного місця проживання, то це саме по собі, за наявності вищевказаних обставин, не є підставою для призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст.75 КК України.

З огляду на наведене, підстави для зміни вироку - відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: