Справа № 185/4619/23
Провадження № 1-кп/185/636/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 квітня 2023 року м.Павлоград
Дніпропетровської області
стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України,
10 квітня 2023 року до суду, у відповідності до вимог ст.ст. 291, 302 КПК України, надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_2 з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні.
З обвинувального акту та доданих до нього матеріалів слідує, що, обвинуваченому, роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що в разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Прокурор впевнився в добровільності згоди ОСОБА_2 , на розгляд обвинувального акта в спрощеному провадженні.
До обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні прокурором додані: письмова заява ОСОБА_2 , складена в присутності захисника ОСОБА_3 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; а також матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання ОСОБА_2 , своєї винуватості.
З огляду на викладене суд встановив наступне.
Так, Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 року вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.
Рішенням Конституційного Суду України № 3-зп від 11.07.1997 року зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах I, III та ХНІ Основного Закону України - Конституції України.

Зокрема, положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюджеиия ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам президент російської федерації (далі - рф) путін в.в., а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам її. п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних сил рф (далі по тексту - зс рф) на територію України.

Так, 24.02.2022 року на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці ЗС рф шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05.30 год. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та у подальшому продовжено.

Також пунктом 2 Указу Президента № 64/2022 від 24.02.2022, серед інших, органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про правовий режим вое нного стану» Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Разом з цим, в ході досудового розслідування встановлено, що окупаційними військами рф з 01.06.2022 року повністю окуповано територію с. Студенок Ізюмського району Харківської області.

З 28.06.2022 року до початку вересня 2022 року, точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи громадянином України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалася 24.02.2022 року повномасштабним російським вторгненням на територію України, метою якої о є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення територій, усвідомлюючи російську агресію проти України, а метою переслідування своїх особистих інтересів, перебуваючи на тимчасово окупованій території с. Студенок Ізюмського району Харківської області, діючи умисно, протиправно, достеменно знаючи, що співробітники селищної ради працюють на підконтрольній території України та не контролюють обстановку щодо її життєдіяльності, а окупаційні війська с незаконними і проводять свою діяльність на території України всупереч нормам чинного законодавства України та міжнародних договорів, маючи умисел на зайняття посади в незаконних органах влади та реалізуючи його вступив в злочинну змову з окупаційними військами, та добровільно зайняв адміністративну посаду в селі Студенок Ізюмського району Харківської області в незаконно створеній окупаційною владою в окупаційній адміністрації с. Студенок Ізюмського району Харківської області, яка була розташована за адресою: АДРЕСА_3 , та виконував обов`язки не пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, а саме: отримував та роздавав мешканцям села гуманітарну допомогу рф, одержував в окупаційній адміністрації продукти харчування та медикаменти.

Тобто, ОСОБА_2 , будучі громадянином України добровільно зайняв посаду, не пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території - в окупаційній адміністрації держави-агресора, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 111-1 КК України.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено законом до проступків, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_2 , встановлено, що він раніше не судимий, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює. Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_2 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_2 згідно з ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, беручи до уваги наявність пом`якшуючих обставин, зважаючи на відсутність у справі обставин, що обтяжують покарання, а також той факт, що обвинувачений притягається до кримінальної відповідальності за проступок, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_2 , та запобігання скоєння ним інших кримінальних правопорушень може відбутися й без ізоляції останньої від суспільства, а тому, обвинувачений ОСОБА_2 ,має бути засудженим за ч. 2 ст. 111-1 КК України до покарання у виді позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю з конфіскацією майна, в межах санкції, передбаченої вказаною статтею.

На думку суду таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у справі не заявлений.

У відповідності до ст. 174 КПК України, арешт майна, накладений ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2023 року, необхідно скасувати.

Доля речових доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 370, 373, 374, 382 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України.

ОСОБА_2 призначити покарання за ч. 2 ст. 111-1 КК України у виді 15 (п`ятнадцять) років позбавлення права займати будь-які посади в юридичних особах приватного права з конфіскацією майна.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили не обирати.

Зняти арешт з п`яти сім-карток українських та російських мобільних операторів які поміщено до сейф-пакету за № WAR1246802; шести купюр номіналом сто рублів (№ 6269608); сто рублів (№ 8755096); сто рублів (№ 5211761); сто рублів (№ 7097662); п`ятдесят рублів (№ 1423061); п`ятдесят рублів (№ 9899497), які поміщено до сейф-пакету за № WAR1246801; товарних чеків виданих на території російської федерації у кількості чотирьох штук, які поміщено до сейф-пакету за № WAR 1246803; мобільного телефону ТМ «TECNO»IMEI 1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який поміщено до сейф-пакету за № WAR 1246804, які було вилучено під час обшуку, за адресою: АДРЕСА_2 , накладений ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2023 року.

Речові докази:

- документи від т.в.о. старости Стунокського старостинського округу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у кількості шести аркушів, котрі зберігаються в матеріалах кримінального провадження зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- п`ять сім-карток українських та російських мобільних операторів які поміщено до сейф-пакету за № WAR1246802, які зберігаються в камері схову Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області - знищити;

- шість купюр номіналом сто рублів (№ 6269608); сто рублів (№ 8755096); сто рублів (№ 5211761); сто рублів (№ 7097662); п`ятдесят рублів (№ 1423061); п`ятдесят рублів (№ 9899497), які поміщено до сейф-пакету за № WAR1246801, які зберігаються в камері схову Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області знищити;

- товарні чеки видані на території російської федерації у кількості чотирьох штук, які поміщено до сейф-пакету за № WAR 1246803, які зберігаються в камері схову Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області знищити;

- мобільний телефон ТМ «TECNO»IMEI 1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який поміщено до сейф-пакету за № WAR 1246804, який було вилучено під час обшуку, за адресою: АДРЕСА_2 , які зберігаються в камері схову Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області передати у власність держави.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту отримання його копії, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

СУДДЯ ОСОБА_5 .