Справа № 203/3544/22
Провадження № 1-кп/0203/373/2023
УХВАЛА

іменем України

07 березня 2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинувачених - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001329 від 02.08.2022 року, відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду м.Дніпропетровська перебуває вищезазначене кримінальне провадження.

Прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що на теперішній час не зникли ризики, зазначені у п. п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час застосування запобіжного заходу.

Обвинувачені, захисник при вирішенні клопотання прокурора поклались на розсуд суду.

Вислухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання про продовження обвинуваченим строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому виходить із наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що строк тримання під вартою обвинувачених закінчується 11 березня 2023 року.

Відповідно до частини 1 статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

При вирішенні питання про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177КПК України враховано позицію Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», у якій зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Так, обвинувачені раніше неодноразово судимі, обом ставиться за провину вчинення правопорушення, яке є тяжким злочином, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 10 років, тому, враховуючи відсутність у них міцних соціальних зв`язків, які б утримували їх за місцем проживання, є підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачені можуть переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності.

Крім того, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на момент вчинення інкримінованого злочину не були працевлаштовані, законних джерел доходів не мали, тому є підстави вважати, що вони можуть вчинити інше кримінальне правопорушення задля прибутку, що встановлює наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Також суд вважає доведеним наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України. Так, враховуючи те, що не всі свідки допитані в судовому засіданні, беручи до уваги серйозність пред`явленого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, існує висока вірогідність, що перебуваючи на волі обвинувачені можуть здійснювати незаконний вплив на свідків шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Наявні ризики, а саме: переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків виправдовують продовження раніше обраного відносно обвинувачених запобіжного заходу, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, суд не знаходить підстав для скасування або зміни застосованого до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому вважає за доцільне продовжити тримання під вартою строком на 60 днів.

У відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд не визначає розмір застави у вказаному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 331, 369-372 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто по 05 травня 2023 року включно.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто по 05 травня 2023 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1