Справа №754/5631/21. Провадження №11-кп/824/1848/2023. Головуючий у суді першої інстанції - ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 309 КК України. Суддя-доповідач у апеляційній інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

29 березня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду міста Києва від 12 квітня 2021 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_8 ,

у с т а н о в и л а:

Цим вироком у кримінальному провадженні під №0008616, внесеному до ЄРДР 29.11.2019 року, ухваленим щодо обвинуваченого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у м. Хмільник Вінницької області, з середньою освітою, офіційно непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 13.12.2018 року Дніпровським районним судом м. Києва за ст.ст. 15 ч. 2, 185 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 3 роки; на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на 1 рік, -

визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 309 ч. 1 КК України, та йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п'ятдесят) грн.

Згідно із ст.ст. 71 ч. 1, 72 ч. 3 КК України вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 26.05.2020 стосовно ОСОБА_7 ухвалено виконувати самостійно.

Також вирішені питання про долю речових доказів та процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 28 квітня 2021 року постановлено виправити у вироку Деснянського районного суду м. Києва від 12 квітня 2021 року стосовно ОСОБА_7 (ЄУНС 754/5631/21) в мотивувальній частині та у другому абзаці резолютивної частини: з «…Згідно ст.ст. 71 ч. 1, 72 ч. 3 КК України вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 26.05.2020 …» на «…Згідно ст.ст. 71 ч. 1, 72 ч. 3 КК України вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 13.12.2018 .…».

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Цим вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим у незаконному придбанні наркотичного засобу без мети збуту.

Як визнав установленим у вироку суд першої інстанції, кримінальне

правопорушення вчинене за таких обставин.

28.11.2019 року приблизно о 13:40 год. ОСОБА_7 , знаходячись по вул. Каштанова, 8 у м. Києві, на землі знайшов, тим самим незаконно придбав наркотичний засіб - метадон, масою 0,104 г, який знаходився в полімерній плівці, яку у подальшому він помістив до правої кишені куртки, в яку був одягнений та почав незаконно зберігати при собі, без мети збуту.

Того ж дня, ОСОБА_7 незаконно зберігаючи наркотичний засіб при собі, по АДРЕСА_3, приблизно о 14:00 год. був зупинений працівниками поліції.

У подальшому, ОСОБА_7 дістав з правої кишені куртки, в яку був одягнений та добровільно видав працівникам поліції полімерну плівку з наркотичним засобом - метадоном, масою 0,104 г, який останній незаконно придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із ухваленим місцевим судом вироком, прокурор Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить: вирок Деснянського районного суду м. Києва від 12.04.2021 відносно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості; ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України покарання у вигляді 2 років обмеження волі. На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 13.12.2018 року та остаточно призначити ОСОБА_7 до відбуття покарання - 3 роки 6 місяців позбавлення волі; у решті вирок залишити без змін.

У поданій апеляційній скарзі не оспорюючи фактичних обставин справи та правової кваліфікації кримінального правопорушення, прокурор зазначає, що вирок місцевого суду є незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Також вказує на неправильне призначення місцевим судом покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71, 72 КК України. Разом з цим додає, що призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції порушив вимоги ч. 4 ст.71 КК України та неправильно визначив розмір остаточного покарання, яке повинно бути більшим від призначеного покарання за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Крім того, посилається на те, що судом першої інстанції не враховано даних про особу обвинуваченого, який не працює, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має непогашену судимість та вчинив нове кримінальне правопорушення в період іспитового строку. Водночас наголошує на тому, що у вироку місцевого суду не наведено даних, які б свідчили про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без призначення реального покарання.

На думку апелянта, покарання, призначене ОСОБА_7 місцевим судом, не відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. ст. 50, 65 КК України.

29.05.2023 р. від обвинуваченого ОСОБА_7 надійшло клопотання про звільнення від кримінальної відповідальностів якому останній просить: вирок Деснянського районного суду міста Києва 12.04.2021 року стосовно нього за ч. 1 ст. 309 КК України скасувати, кримінальне провадження закрити зі звільненням ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України.

29.03.2023 р. від прокурора ОСОБА_9 надійшла змінена апеляційна скарга в якій останній просить: вирок Деснянського районного суду міста Києва від 12.04.2021 відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України змінити в частині призначеного покарання, звільнивши останнього ні підставі ч. 5 ст. 75 КК України від призначеного покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за сплином строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги

29.03.2023 року перед початком судового засідання надійшла заява від ОСОБА_7 про розгляд поданого клопотання без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача щодо доводів, викладених у клопотанні обвинуваченого ОСОБА_7 ; вислухавши доводи прокурора ОСОБА_8 , який підтримав клопотання обвинуваченого та змінену апеляційну скаргу, вивчивши та перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши й обміркувавши доводи клопотання, - колегія суддів апеляційної інстанції уважає клопотання таким, що підлягає задоволенню, а змінена апеляційна скарга - задоволенню частково з таких підстав.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження. За правилами ч. 8 вказаної статті, закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї ж статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законами № 245-VII від 16.05.2013, № 1183-VII від 08.04.2014).

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма, як і положення ст. 49 КК України є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії кримінальних проступків та був вчинений обвинуваченим 28.11.2019 року.

Санкція ч. 1 ст. 309 КК України передбачала покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Таким чином строки давності, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у вигляді трьох років, закінчилися.

Обставини, наведені у ч. ч. 2-5 ст. 49 КК України, у даному кримінальному провадженні відсутні, тому обвинувачений підпадає під дію зазначеної норми закону.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 заявив вищевказане клопотання та просив закрити провадження у зв`язку із закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, що не є реабілітуючою обставиною, матеріали судового провадження не містять даних щодо вчинення останнім нового кримінального правопорушення, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування вироку суду першої інстанції, закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК України та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою вину визнав повністю. В клопотанні зазначив, що не заперечує проти закриття провадження на підставі ст. 49 КК України.

У постанові Верховного Суду від 12.11.2019 р. (справа №566/554/16-к), роз`яснено, що визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК, у зв`язку з чим незалежно від визнання вини, особа звільняється від кримінальної відповідальності, а провадження відносно неї підлягає закриттю.

При цьому апеляційний суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_7 , що закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України не є реабілітуючою обставиною.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження.

Таким чином, колегія суддів вбачає у кримінальному провадженню наявність правових підстав для часткового задоволення зміненої апеляційної скарги прокурора Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 шляхом звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, тому вважає за необхідне клопотання задовольнити, вирок суду першої інстанції скасувати та звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження щодо нього, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрити.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 417, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , - задовольнити частково.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Деснянського районного суду міста Києва від 12 квітня 2021 року, ухвалений у кримінальному провадженні під №0008616 від 29.11.2019 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 71 КК України, в частині призначеного йому покарання, - скасувати.

Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України і закрити кримінальне провадження щодо нього на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4