Постанова

іменем України

14 березня 2023 року?

м. Київ

справа № 576/2642/21

провадження № 51-1753км22

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:?

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:?

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на вирок Сумського апеляційного суду від 24 грудня 2021 року в кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000116 від 08 грудня 2020 року, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, такого, що судимості не мав,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України (далі - КК),

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 12 лютого 2021 року ОСОБА_7 засуджено за частиною 2 статті 121 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.

Ухвалено зарахувати в строк відбування покарання період попереднього ув`язнення ОСОБА_7 і строк відбування покарання обчислювати з 15 жовтня 2020 року. Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.

Як установлено судом та детально викладено у вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

14 жовтня 2020 року у вечірній час, між ОСОБА_7 та його дружиною ОСОБА_8 , які спільно розпивали алкогольні напої у власному будинку, що розташований на АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка. Під час цієї сварки ОСОБА_7 умисно наніс потерпілій ОСОБА_8 чисельні удари руками та ногами в голову, яких було не менше 15, спричинивши потерпілій тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок отримання яких потерпіла померла на місці події в період часу з 04:00 по 06:45 год ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вироком Сумського апеляційного суду від 24 грудня 2021 року скасовано вказаний вирок районного суду в частині призначеного покарання.

Ухвалено новий вирок, за яким ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КК призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років.

В іншій частині вирок суду районного суду залишено без зміни.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений ставить вимогу про зміну вироку апеляційного суду в частині призначеного йому покарання.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд апеляційної інстанції не врахував пом`якшуючі покарання обставини, які встановлено судом першої інстанції, а саме: активна допомога потерпілій, позитивні характеристики, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, вперше притягнення до кримінальної відповідальності, а також те, що він не перебуває на обліку у лікарів психолога та нарколога.

Крім того, засуджений вказує, що він викликав карету швидкої допомоги, що встановив місцевий суд та не взяв до уваги апеляційний суд.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого та захисника, які підтримали касаційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає на наступних підставах.

Мотиви Суду

Відповідно до частини 2 статті 433 Кримінального процесуального кодексу (далі - КПК) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Доведеність винуватості засудженого ОСОБА_7 та кваліфікація його дій за частиною 2 статті 121 КК у касаційній скарзі засудженим не оспорюються, а тому не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Колегія суддів вважає неспроможними доводи касаційної скарги засудженого щодо неврахування апеляційним судом пом`якшуючих покарання обставин при призначенні йому покарання.

Відповідно до вимог статті 65 КК, суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, який би ґрунтувався на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяв досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, призначаючи засудженому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років, враховував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який відноситься до тяжких злочинів, дані про особу засудженого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, пом`якшуючі покарання обставини, до яких віднесено відсутність судимостей на наявність на утриманні неповнолітньої дитини, а також обтяжуючі покарання обставини - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, ставлення засудженого до скоєного, наслідки злочину - смерть людини.

Скасовуючи вирок суду першої інстанції в частині призначеного засудженому покарання та призначаючи покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років, апеляційний суд вважав, що місцевий суд недостатньо врахував характер вчиненого засудженим кримінального правопорушення, який характеризується жорстоким побиттям своєї дружини, зокрема не менше 15 ударів руками та ногами у голову, наявності численних тілесних ушкоджень, що навіть візуально вбачається із доданої до протоколу огляду місця події фото таблиці (а.с. 108 т.1) та підтверджено висновком експерта № 92 (а.с. 146 т. 1), наслідки від його вчинення - смерть жінки, яка відповідно до вказаного висновку наступила в результаті закритої черепно-мозкової травми, яка в своєму перебігу ускладнилась розвитком набряку та стиснення мозку.

Апеляційним судом також додатково враховано те, що внаслідок смерті потерпілої, в останньої залишились діти, одна з них неповнолітня дівчинка 2010 року народження, яка і повідомила сторонніх осіб про те, що мати померла і яка безпосередньо знаходилася в момент вчинення злочину в будинку.

Враховано і висновок судово-психіатричної експертизи № 276, згідно якого встановлено події інкриміновані засудженому, які відбувались на очах дитини, а також те, що засуджений не притягувався до кримінальної відповідальності, не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра, має доньку ОСОБА_9 , 2010 року народження та в 2010 році зареєстрував шлюб з ОСОБА_10 (потерпілою ОСОБА_8 ).

Крім того, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність врахування обтяжуючої покарання обставини, а саме вчинення злочину відносно подружжя, та призначення засудженому покарання в максимальних межах частини 2 статті 121 КК.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів встановила відповідність висновків суду апеляційної інстанції матеріалам кримінального провадження. Під час розгляду кримінального провадження враховані всі обставини, які могли вплинути на призначення засудженому покарання, у встановленому апеляційним судом розмірі.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого (частина 1 статті 50 КК). Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (частина 2 статті 50 КК).

Керуючись загальними засадами призначення покарання (стаття 65 КК), суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання.

При цьому покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю кримінального правопорушення, обставинами скоєного, особою винного.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину та передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, у значенні статті 414 КПК України, означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до кримінальних правопорушень якої категорії тяжкості відносить закон (стаття 12 КК) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у статті 12 КК дається лише видова характеристика ступеня тяжкості кримінального правопорушення, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за кримінальне правопорушення цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

На думку колегії суддів, у даному конкретному випадку призначене покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчиненню нових злочинів. Переконливі аргументи, які би ставили під сумнів наведені висновки суду апеляційної інстанції і доводили необхідність скасування судового рішення, в касаційній скарзі засудженого відсутні.

Враховуючи вказані вимоги закону та наведені судом апеляційної інстанції обставини, колегія суддів не може визнати касаційну скаргу засуженного обґрунтованою.

Отже, колегія суддів не вбачає недотримання судом апеляційної інстанції визначених законом вимог, що стосуються строку призначеного покарання, і пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).

Оскільки призначене покарання відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, токасаційну скаргу засудженого слід залишити без задоволення, а вирок суду апеляційної інстанції - без зміни.

На підставі наведеного, керуючись статтями 433, 434, 436 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

ухвалив:

Вирок Сумського апеляційного суду від 24 грудня 2021 року щодо засудженого ОСОБА_7 залишити без зміни, а його касаційну скаргу - без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3