Справа № 577/4621/22
Провадження № 1-кп/577/142/23

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 березня 2023 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого судді ОСОБА_1
судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
03 вересня 2022 року, близько 17:00 год., ОСОБА_4 перебуваючи за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вирішив здійснити крадіжку грошових коштів у своєї матері ОСОБА_5 .
Реалізуючи злочинний намір ОСОБА_4 переслідуючи мотив незаконного збагачення, маючи спрямованість умислу на привласнення офіційного документа за допомогою якого у подальшому таємно заволодіти грошовими коштами, користуючись відсутністю нагляду зі сторони матері зайшов до кімнати останньої де з підвіконнику викрав банківську картку АТ «Ощадний банк України» № НОМЕР_1 , належну ОСОБА_5 , яка, згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року, п. п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05 квітня 2001 року, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року, є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку.
Того ж дня о 17:49 год., ОСОБА_4 діючи в умовах воєнного стану в Україні введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, що неодноразово був продовжений, прийшов до продуктового магазину «Олімп», розташованого по вул. П. Сагайдачного, 82, в м. Конотоп, де придбав товар на суму 375 грн., за який розрахувався викраденою банківською карткою № НОМЕР_1 , таким чином таємно викравши у потерпілої ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 357 грн.
Вчиняючи вказані дії, ОСОБА_4 розумів їх суспільно-небезпечний характер, усвідомлював наслідки у виді спричинення матеріальної шкоди власнику майна та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.
Отже, ОСОБА_4 скоїв кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.357 КК України, тобто викрадення офіційного документа, а також ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.
У судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 винним себе визнав повністю та підтвердив факт вчинення ним крадіжки грошей з банківської картки належної матері у день, час, місці, за обставин і в спосіб викладених вище. У скоєному кається і просить суворо не наказувати.
Потерпіла ОСОБА_5 вказала, що дійсно за вказаних вище обставин її сином ОСОБА_4 були викрадені кошти з банківської картки. На даний час збитки повністю відшкодовані, жодних претензій до обвинуваченого не має, прийняла вибачення та просить суворо не карати.
Врахувавши, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються, з`ясувавши, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також впевнившись у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, визнав не доцільним дослідження доказів щодо обставин обвинувачення викладених в обвинувальному акті.
Переконавшись у добровільності повного визнання винуватості та правильному розумінні суті обвинувачення, суд дійшов висновку про необхідності призначення покарання.
Обтяжуючих відповідальність обставин не встановлено.
До пом`якшуючих - слід віднести щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд ураховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було «свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»».
За висновком органу пробації існує середній ризик небезпеки для суспільства та вчинення повторного кримінального правопорушення, а тому можливо виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі.
Наведені пом`якшуючи відповідальність обставини, відсутність обтяжуючих, незначний розмір завданих збитків (357 грн.), які добровільно відшкодовані, наявність родинних зв`язків між підсудним та потерпілою, як сином та матір`ю, прохання останньої не наказувати суворо істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а дискреційність повноважень суду, яка повинна відповідати принципу верховенства права, надає можливість застосувати до обвинуваченого положення ст. 69 КК України і перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 185 КК України, яке буде необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів, а саме громадських робіт.
Процесуальні витрати відсутні, позов не заявлявся.
Керуючись: ст.ст. 325, 368, 370, 371 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити наступне покарання:
- за ч.1 ст.357 КК України у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.;
- за ч.4 ст.185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, - двісті годин громадських робіт.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання двісті годин громадських робіт.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку. Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1