У Х В А Л А

22.03.2023 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

із участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000285 від 20.08.2022 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, без освіти, неодруженого, не працюючого, судимості не має,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, без освіти, неодруженого, не працюючого, раніше судимого вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13.12.2019 року за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на чотири роки один місяць, звільненого 21.04.2022 року з місць позбавлення волі після відбуття покарання,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Жмеринського міськрайонного суду знаходиться дане кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, за ознаками вчинення останніми відкритого викрадення чужого майна (грабежу), за попередньою змовою групою осіб, вчиненому в умовах воєнного стану.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 07.10.2022 року дане кримінальне провадження призначено до судового розгляду.

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася вчергове, попередньо прокурором подавались відомості щодо виїзду ОСОБА_8 04.10.2022 року через державний кордон у напрямку Республіки Польща. Відомостями про належний виклик потерпілої ОСОБА_8 суд не володіє.

Прокурор ОСОБА_3 просив відкласти судове засідання у зв`язку з неявкою потерпілої, а також заявив клопотання про продовження обидвом обвинуваченим строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В обгрунтування своїх вимог зазначив, що досі існують ризики, які визначаються тим, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 можуть вчинити інше кримінальне правопорушення та, усвідомлюючи тяжкість злочину, у вчиненні якого вони обвинувачуються, можуть переховуватись від суду задля уникнення кримінальної відповідальності. Також зауважив, що обвинувачені не мають особистого доходу, раніше притягувались до кримінальної відповідальності, не перебувають у зареєструваному шлюбі та не мають стійких соціальних зв`язків, які б втримали їх від зміни місця проживання. З цих підстав вважає, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечуватиме належного виконання процесуальних обов`язків обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Захисник ОСОБА_6 , думку якого підтримав обвинувачений ОСОБА_5 заперечив проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , вважаючи недоведеним прокурором заявлених ризиків. Вваажає, що для забезпечення виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим ОСОБА_5 достатнім є застосування відносно останнього запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання або домашнього арешту за місцем ого постійного проживання по АДРЕСА_2 .

Обвинувачений ОСОБА_5 також уточнив, що будинок АДРЕСА_2 був придбаний в 2022 році у власника його дружиною, з оформленням даної угоди у нотаріуса. Документами щодо даного житлового будику він не володіє.

Захисник ОСОБА_7 , думку якого підтримав обвинувачений ОСОБА_4 , також заперечив проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 й просив його замінити на особисте забов`язання останньому.

Заслухавши думки сторін, вивчивши матеріали судового провадження, судом встановлено таке.

У відповідності до положень ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до приписів ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Так, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого наразі обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , є тяжким злочином, покарання за який передбачають позбавлення волі на строк, що вочевидь перевищує три роки, обставини чого визначають можливість застосування тримання під вартою до особи, що не має судимості, яким є обвинувачений ОСОБА_4 , а також до обвинуваченого ОСОБА_5 , судимість якого не була знята і не погашена.

Строк дії раніше продовженого щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ухвалою судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23.01.2023 року запобіжного заходу у виді тримання під вартою, спливає 23.03.2023 року, однак, закінчити судовий розгляд даного кримінального провадження у зазначені строки з об`єктивних причин потреби здійснення судового розгляду не вбачається можливим.

Для належного забезпечення виконання обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 своїх процесуальних обов`язків та запобігання наявним ризикам, які продовжують існувати, вказаний запобіжний захід на думку суду підлягає продовженню.

Так, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини кримінального провадження, особи обвинувачених, характер та обсяг висунутого їм обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує в разі визнання їх винуватими, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками, на які вказано прокурором, та чинність яких не спростовано стороною захисту самим лише запереченням їх доведеності стороною обвинувачення. Судом встановлено, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з урахуванням наведеного прокурором, не маючи стійких соціальних зв`язків та легальних джерел постійного доходу, зареєстрованого у встановленому порядку місця проживання за непредставлення суду документальних підтверджень протилежних відомостей, а ОСОБА_5 також має непогашену і незняту судимість за вчинення умисного злочину теж проти власності. Тому суд вважає, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 досить вірогідно можуть вчиняти інші кримінальні правопорушення або переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності, надто з огляду на обвинувачення їх у вчиненні умисного тяжкого злочину, за обтяжуючих відповідальність обставин.

При цьому, суд визнає необгрунтованими доводи сторони захисту щодо можливості виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим ОСОБА_5 за попереднім місцем його проживання по АДРЕСА_2 , обставини чого досі не доведені жодними документальними відомостями, включно щодо права користування вказаним об`єктом житла та згоду його власників на це. Також з наведених вище обставин щодо обвинувачених є недостатнім застосування відносно кожного з них запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, так як можливість запобігання ним вказаних ризиків щодо них не є очевидною. З цих підстав суд вважає, що клопотання сторін захисту про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання або на домашній арешт, а також зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання не підлягають задоволенню, оскільки ступінь цих ризиків наразі не зменшився.

Тому з урахуванням відсутності виключних обставин щодо неможливості застосування відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу, суд доходить висновку, що строк тримання під вартою відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід продовжити у зв`язку з не встановленням достовірних підстав для можливості застосування щодо них жодного іншого більш м`якого запобіжного заходу, як такого, що недостатні для запобігання вказаним ризикам та забезпечення виконання останніми процесуальних обов`язків, а тому визначає, що застосування запобіжного заходу щодо них у виді тримання під вартою підлягає продовженню на 60 днів.

З урахуванням наведеного, продовжуючи обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 строк тримання під вартою, суд визначає, що такий винятковий захід в цьому випадку є виправданим щодо кожного з них, оскільки наявний більш вагомий суспільний інтерес у виді права на справедливий судовий розгляд, а також унеможливлення переховування обвинувачених від суду, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалюють над принципом поваги до свободи особистості.

Також суд об`єктивно зважає на обставини того, що встановлений обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кожному грошовий розмір застави 50160 грн, який становить двадцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб, відповідаючи мінімальному розміру застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, об`єктивно не становить нездоланих обмежень використання ними права на більш м`який вид альтернативного запобіжного заходу.

Керуючись ст. 131, 132, 176-178, 183, 199, 314-316, 331, 350 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на особисте зобов`язання або на домашній арешт відмовити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на особисте зобов`язання відмовити

Клопотання прокурора задоволити.

Відкласти судове засідання з повторним викликом учасників кримінального провадження на 11 годин 00 хвилин 31.03.2023 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23.08.2022 року, продовжити на 60 днів, тобто до 20.05.2023 року включно.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23.08.2022 року, продовжити на 60 днів, тобто до 20.05.2023 року включно.

На ухвалу суду в частині продовження строку запобіжного заходу протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга, до Вінницького апеляційного суду, що не перешкоджає судовому розгляду.

Суддя ОСОБА_1