У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.03.2023 Справа №607/5290/23

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №1 (м.Борщів) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0000291 від 28.01.2023 року про продовження строку раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Тернополя, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло клопотання слідчого СВ Відділення поліції №1 (м. Борщів) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , за погодженням прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в якому слідчий просить продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 у межах строку досудового розслідування, а саме до 29 квітня 2023 року.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 28.01.2023 в чергову частину Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області по лінії «102» надійшло повідомлення про те, що в АДРЕСА_2 виявлено труп ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого у АДРЕСА_3 , при огляді якого відмічаються травми голови та обличчя.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000291 від 28 січня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26 січня 2023 року, близько 20 години ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителем АДРЕСА_1 , прийшли в гості до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме у квартиру АДРЕСА_4 .

Перебуваючи за вище вказаною адресою, ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розпивали у приміщенні кухні спиртні напої. Під час розпивання спиртного, ОСОБА_8 вказав, що 25 січня 2023 року під час спільного перебування у квартирі АДРЕСА_4 , квартирант ОСОБА_9 , а саме ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , поцупив у нього грошові кошти, а тому з метою з`ясування де його гроші, він спільно із ОСОБА_4 та ОСОБА_9 пройшли у спальню кімнату, у якій на ліжку спав ОСОБА_7 .

У цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, 26 січня 2023 року, близько 21 години, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні спальної кімнати квартири АДРЕСА_4 , знаючи про те, що здоров`я та життя будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально карним, діючи з прямим умислом, маючи на меті спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшов до ліжка, на якому спав потерпілий, та почав наносити численні удари кулаки по голові та обличчі останнього.

У цей момент ОСОБА_8 , що знаходився поряд із ОСОБА_4 , вирішив приєднатись до розпочатих протиправних дій останнього, з цією ж метою, а також переслідуючи мету показати свою зверхність та силу над потерпілим, а також бажаючи спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_7 , приєднавшись до вже розпочатих протиправних дій ОСОБА_4 почав наносити удари кулаками по обличчі та голові потерпілого.

Переконавшись, що унаслідок побиття ОСОБА_7 , останній не чинить опору, не кличе на допомогу, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 залишили потерпілого та повернулись у приміщення кухні зазначеної квартири, де продовжили розпивати спиртні напої.

Того ж дня, близько 22 години, ОСОБА_10 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи мету показати свою зверхність та силу над потерпілим, маючи на меті спричинити тілесні ушкодження, спільно із ОСОБА_8 повернулись у спальну кімнату, де на ліжку знаходився ОСОБА_7 , продовжили спільно наносити численні удари кулаками по голові та обличчі останнього.

Наступного дня, а саме 27 січня 2023 року, близько 10 години, ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_8 , прийшли в гості до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме у квартиру АДРЕСА_4 .

Перебуваючи за вище вказаною адресою, ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розпивали у приміщенні кухні спиртні напої. Під час розпивання спиртного у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, 27 січня 2023 року, близько 11 години, ОСОБА_4 пройшов у приміщення вітальньої кімнати квартири АДРЕСА_4 , де на підлозі лежав ОСОБА_11 .

Знаючи про те, що здоров`я та життя будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально карним, діючи з прямим умислом, маючи на меті спричинити тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_7 та із значною силою та люттю, почав наносити удари ногами та руками у різні ділянки тіла потерпілого, у тому числі й по голові, знаючи, що це є життєво важливим органом.

У цей момент до вже розпочатих протиправних дій ОСОБА_4 приєднався ОСОБА_8 , знаючи про те, що здоров`я та життя будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально карним, діючи з прямим умислом, маючи на меті спричинити тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із значною силою та люттю, почав наносити удари ногами та руками у різні ділянки тіла потерпілого, у тому числі й по голові, знаючи, що це є життєво важливим органом.

Внаслідок умисного нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 потерпілому, ОСОБА_7 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з крововиливами у речовину та під оболонки головного мозку, що призвело до набряку-набубнявіння та компресії головного мозку, що призвело до його смерті.

Таким чином, ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.

29.01.2023 о 19.51 год. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

30.01.2023 слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільській області підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27.03.2023, включно.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до десяти років, та існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_4 може: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставами для продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою є те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а також встановлені обставини, які виправдовують даний запобіжний захід і підтверджують наявність зазначених ризиків.

Крім цього, враховуючи зазначені обставини, а також відповідно до п. 1, 2 ч. 4 ст.183 КПК України з врахуванням того, що ОСОБА_4 , підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням фізичного насильства, а тому є підстави не визначати розміру застави у даному кримінальному провадженні.

Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 завершується 27 березня 2023 року, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку неможливо, внаслідок особливої складності провадження так як у кримінальному провадженні необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій для забезпечення повного та об`єктивного проведення досудового розслідування. Так, у кримінальному провадженні необхідно завершити проведення судово-медичної експертизи, щодо встановлення тяжкості та механізму спричинених тілесних ушкоджень потерпілому, виконання якої здійснюють експертиТернопільського обласного бюро СМЕ; з урахуванням судово-медичної експертизи, щодо встановлення тяжкості та механізму спричинених тілесних ушкоджень потерпілому, завершити проведення судово-медичних експертиз за обставинами проведених слідчих експериментів із підозрюваними ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , а також свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_9 та долучити до матеріалів кримінального провадження висновки даних експертиз; з урахуванням висновків вищевказаних судово-медичних експертиз, у разі необхідності, повідомити ОСОБА_4 про зміну раніше повідомленої підозри; виконати інші слідчі дії, у проведенні яких виникне необхідність; виконати вимоги статті 290 КПК України;

Виконання вказаних слідчих та процесуальних дій необхідне для забезпечення прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

Провести вказані слідчі дії та експертизи у передбачений законом строк не представилося можливим у зв`язку із значною кількістю, почерговістю та тривалістю проведення судових експертиз, їх складністю, без висновків яких неможливо завершити досудове розслідування, а тому у слідчого є необхідність у продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_4 у межах строку досудового розслідування, а саме до 29 квітня 2023 року.

Слідчий вважає, що є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з метою забезпечення належної його поведінки та виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання можливому переховуванню від слідства та суду, незаконного впливу на свідків, вчинення іншого злочину, а тому, слідчий просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з викладених у ньому підстав та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні погодився із клопотанням слідчого про продовження строку тримання під вартою.

У судовому засіданні захисник - адвокат ОСОБА_5 погодився із думкую підозрюваного ОСОБА_4 .

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши клопотання, додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований, зокрема до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Згідно ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч. 3 цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

При розгляді клопотання про продовження строку запобіжного заходу додатково мають враховуватись обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують застосування запобіжного заходу, а також обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу (ч. 3 ст. 199 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що СВ Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000291 від 28 січня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

29 січня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме - умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.

30.01.2023 слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільській області підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27.03.2023, включно.

23 березня 2023 року керівником Тернопільської окружної прокуратури винесено постанову про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000291 від 28 січня 2023 року, до трьох місяців.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Зокрема, такими доказами є: витяг з ЄДРДР №0000291 від 28 січня 2023 року; огляд місця події від 28.01.2023; лікарське свідоцтво про смерть від 28.01.2023; допит свідка ОСОБА_9 від 29.01.2023; проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_13 від 29.01.2023; проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_9 від 29.01.2023; допит свідка ОСОБА_14 від 29.01.2023; допит свідка ОСОБА_15 від 29.01.2023; допит свідка ОСОБА_13 від 28.01.2023; допит свідка ОСОБА_16 від 29.01.2023; допит свідка ОСОБА_17 від 23.02.2023; допит підозрюваного ОСОБА_4 від 30.01.2023; проведення слідчого експерименту із підозрюваним ОСОБА_4 від 31.01.2023.

Надаючи оцінку наведеним доказам про обґрунтованість підозри, слідчий суддя зважає на практику Європейського суду з прав людини, згідно якої, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зокрема, слідчий суддя, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення».

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні та встановлені у судовому засіданні дані, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість підозри та можливу причетність ОСОБА_4 до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Окрім цього, сторона захисту беззаперечними доказами не спростовує питання обґрунтованості підозри.

У зв`язку із закінченням строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , у слідчого виникла необхідність у його продовженні, оскільки ризики визначені ст. 177 КПК України, які описані в ухвалі суду від 30.01.2023 року про його застосування, на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Слідчий суддя вважає, що окрім наявної обґрунтованої підозри, на даний час ризики, які встановлені в ухвалі слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 січня 2023 року про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжують існувати й надалі їх обсяг не зменшився, що виправдовує в подальшому тримання ОСОБА_4 під вартою.

Як вбачається зі змісту вказаної ухвали при застосуванні щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області вважав, що існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Так, ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до десяти років, що в силу вимог ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Відтак слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що такий ризик, має місце у даному випадку та усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину і розмір покарання, з метою уникнення відповідальності, ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Крім цього, необхідно врахувати те, що ОСОБА_4 , проживає у АДРЕСА_1 разом із підозрюваним ОСОБА_8 , не має сталих соціальних зв`язків, не одружений, а також він є особою працездатною, однак ніде не працює, що свідчить про те, що підозрюваний зможе безперешкодно територію міста Тернопіль та межі області загалом.

Слідчий суддя вважає доведеним і ризик того, що ОСОБА_4 , може незаконно впливати на свідків, шляхом погрози він може схиляти свідків до дачі неправдивих показів, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування.

Враховуючи нестійкі соціальні зв`язки ОСОБА_4 , відсутність у нього місця роботи, його майновий стан, з урахуванням його характеризуючих даних, кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 є тяжким із застосуванням насильства,а також того, що не маючи законних джерел отримання доходу, залишившись на волі, існує ризик того, що ОСОБА_4 може вчиняти нові злочини, що свідчить про його суспільну небезпеку.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.

Втім, за наведених вище обставин, на переконання слідчого судді, застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою не гарантує унеможливлення продовження ОСОБА_4 злочинної діяльності, навіть у разі перебування його під цілодобовим домашнім арештом.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя доходить висновку про те, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, вони вказують на те, що слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного ОСОБА_4 на свободу.

За встановлених обставин, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, домашнього арешту, оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, які на даний час продовжують існувати, що свідчить про необхідність продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для стримування таких ризиків.

Крім того, стороною захисту не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а відтак і наявність підстав для застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у судовому засіданні не встановлено.

Також, слідчий суддя враховує обставини, визначені ст. 178 КПК України, і відповідно до наданих доказів приймає до уваги, що у підозрюваного слабкі соціальні зв`язки, оскільки ОСОБА_4 проживає у АДРЕСА_1 разом із підозрюваним ОСОБА_8 , він не має сталих соціальних зв`язків, не одружений, а також він є особою працездатною, однак ніде не працює, а також відсутність доказів про негативний стан здоров`я підозрюваного, який би унеможливлював його перебування в умовах СІЗО. Відтак, слідчий суддя приходить до висновку, що обраний запобіжний захід є пропорційним меті та завданням цього кримінального провадження.

З огляду на наведені обставини підозри, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 в разі визнання його винним, слідчий суддя не вбачає беззаперечних та обґрунтованих підстав для застосування до ОСОБА_4 будь-якого іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, який би запобіг встановленим ризикам, а також вважає, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

При цьому слідчим суддею взято до уваги, що у даному кримінальному провадженні слід провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, для забезпечення повного та об`єктивного проведення досудового розслідування, а саме: завершити проведення судово-медичної експертизи, щодо встановлення тяжкості та механізму спричинених тілесних ушкоджень потерпілому, виконання якої здійснюють експертиТернопільського обласного бюро СМЕ; з урахуванням судово-медичної експертизи, щодо встановлення тяжкості та механізму спричинених тілесних ушкоджень потерпілому, завершити проведення судово-медичних експертиз за обставинами проведених слідчих експериментів із підозрюваними ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , а також свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_9 та долучити до матеріалів кримінального провадження висновки даних експертиз; виконати інші слідчі дії, у проведенні яких виникне необхідність.

Відтак, слідчий суддя прийшов до висновку, що строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 може бути продовжений. Таке продовження строку запобіжного заходу необхідне для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. При цьому, запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 та є пропорційним меті та завданням цього кримінального провадження.

За вказаних обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 (м. Борщів) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , слід задовольнити та продовжити, у межах строку досудового розслідування, строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення розміру застави, відповідно до ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 січня 2023 року.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 184, 197, 199, 205, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №1 (м.Борщів) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0000291 від 28.01.2023 року про продовження строку раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення розміру застави, відповідно до ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 січня 2023 року.

Датою закінчення дії ухвали вважати 23 год. 59 хв. 28 квітня 2023 року.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора в даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити учасникам провадження, а також і надіслати до Державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№26)» Міністерства юстиції України.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк її подачі обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1