справа № 208/314/23
№ провадження 1-кс/208/99/23
УХВАЛА

Іменем України

20 січня 2023 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи що звернулася зі скаргою ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області скаргу ОСОБА_3 , на бездіяльність уповноваженої особи Кам`янської РУП ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудового розслідування заяви про вчинення кримінального правопорушення», -

встановив:

16 січня 2023 року ОСОБА_3 , подано скаргу на бездіяльність уповноваженої особи Кам`янської РУП ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудового розслідування заяви про вчинення кримінального правопорушення», а саме невнесення за заявою повідомленням від 10 січня 2023 року.

ОСОБА_3 10.01.2023 року звернувся до начальника Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про вчинене посадовими особами відділення поліції № 2 Кам`янського районного управління поліції ГУНП у Дніпропетровській області м. Кам`янське кримінальне правопорушення, а саме невиконання ухвал Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 19.10.2022 року, 09.11.2022 року та 06.12.2022 року про доставлення обвинуваченого ОСОБА_4 до суду шляхом приводу по кримінальному провадженню № 207/1988/22 номер провадження 1-кп/207/357/22 по обвинуваченню за ч. 2 ст. 125 КК України, де обвинуваченим є ОСОБА_4 , прокурором по справі є ОСОБА_5 , а заявник по справі є потерпілим.

В заяві скаржник просив внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, розпочати досудове розслідування кримінального правопорушення за ознаками злочину передбаченого ст. 382 КК України - невиконання рішення суду. Заяву було прийнято, однак відомості до ЄРДР не внесені та відповідь заявнику надано не було.

В ході розгляду скарги, в судовому засіданні ОСОБА_3 зазначив, що дійсно в межах кримінального провадження яке знаходиться на розгляді в Баглійському районному суді м. Дніпродзержинська де є обвинуваченим ОСОБА_4 , останній на виклики суду не з`являється. Суд виносе ухвали про привід обвинуваченого ОСОБА_4 , але співробітники поліції при виконанні ухвал про привід обвинуваченого, встановили що він не проживає за адресою вказаною у обвинувальному актів, а живе за іншою адресою. Якщо б вони привели обвинуваченого у суд, не було б підстав для скарги, а так на його думку працівники поліції не виконали судове рішення і не привели обвинуваченого до суду. Тому він підтримує скаргу у повному обсязі і просить її задовольнити.

Представники Кам`янської окружної прокуратури та Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, в судове засідання не прибули.

Згідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухав скаржника ОСОБА_3 , дослідив матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Так, згідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, - на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1)бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Як встановлено в ході розгляду скарги, 10 січня 2023 року ОСОБА_3 подав до Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області заяву про вчинення кримінального правопорушення, а саме не виконання працівниками відділення поліції № 2 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області судових рішень ухвал про привід обвинуваченого в межах кримінального провадження за № 207/1988/22 провадження № 1-кп/207/357/22 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а саме ухвали від 19 жовтня 2022 року, від 09 листопада 2022 року, ввід 06 грудня 2022 року.

На думку скаржника, таким чином працівниками відділення поліції № 2 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області скоєно кримінальне правопорушення передбачене ст. 382 КК України.

Так, згідно до ст. 382 КК України передбачено кримінальну відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

Об`єктом злочину, передбаченого ст. 382 КК України, є порядок діяльності суду як органу правосуддя, що передбачає точне і своєчасне виконання його рішень.

З об`єктивної сторони невиконання судового рішення може характеризуватися: 1) невиконанням службовою особою вироку, рішення, ухвали чи постанови суду, що набрали законної сили; 2) перешкоджанням службовою особою виконанню вироку, рішення, ухвали чи постанови суду, що набрали законної сили (ч. 1 ст. 382); 3) невиконанням службовою особою рішення Європейського суду з прав людини (ч. 3 ст. 382).

Невиконання судового рішення полягає у невжитті службовою особою, до якої звернуто виконання вироку, рішення, ухвали або постанови суду, що набрали законної сили, передбачених законом заходів щодо їх виконання. Невиконання може виражатися у прямій відмові виконати судове рішення або в ухиленні від його виконання. Відмова означає явне, відкрите, висловлене усно або письмово небажання службової особи виконати судове рішення (наприклад, керівник підприємства відверто ігнорує рішення суду про заміну споживачеві придбаного ним неякісного товару на аналогічний товар належної якості). Ухилення та сама відмова, яка має завуальований характер: службова особа відкрито не заявляє про відмову виконати судове рішення, але діє таким чином, що фактично унеможливлює його виконання.

Перешкоджання виконанню судового рішення передбачає протидію службової особи, наділеної законом певними повноваженнями щодо реалізації вимог, які у ньому містяться, з метою недопущення його реалізації. Така протидія може виражатися у прямій забороні своїм підлеглим виконувати вимоги державних виконавців державної виконавчої служби, погрозі застосувати до певних осіб, у тому числі і службових, насильства, спробі підкупити чи обманути їх з метою недопущення виконання судового рішення.

Рішення суду (у вузькому значенні) це письмовий акт, який приймає господарський суд при вирішенні господарського спору по суті (задоволення позову, відмова в позові), загальний суд при вирішенні цивільної справи, КС за результатами розгляду справ щодо конституційності законів та інших правових актів ВР, актів Президента України, актів КМ, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим.

Вирок суду це рішення суду першої інстанції про винність чи невинність відданої до суду особи. Вирок суду може бути двох видів обвинувальний або виправдувальний. Обвинувальний вирок також встановлює міру покарання винному та визначає інші правові наслідки визнання особи винною. Ухвала суду це: а) у кримінальному процесі будь-яке рішення, крім вироку, яке виносить суд першої, апеляційної і касаційної інстанцій в судових засіданнях у колегіальному складі; б) у цивільному процесі рішення суду першої інстанції, яким вирішуються питання, що виникають у зв`язку з розглядом цивільної справи по суті; в) в господарському процесі рішення, яке виносить господарський суд, якщо господарський спір не вирішується по суті (відкладення розгляду справи, зупинення провадження у справі, залишення позову без розгляду тощо). Постанова суду це рішення, яке виніс суддя одноособове, і рішення президії суду, ПВС. За результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення суди виносять тільки постанови.

Як зазначено у диспозиції ч. 1 ст. 382, відповідальність настає у випадку невиконання чи перешкоджання виконанню службовою особою тільки таких судових рішень, які набрали законної сили.

Так, у кримінальному судочинстві привід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, сутність якого полягає у примусовому супроводженні підозрюваного, обвинуваченого, свідка, який раніше був викликаний у встановленому законом порядку і не з`явився за викликом без поважної причини або не повідомив причину свого неприбуття, що здійснюється особою, яка виконує ухвалу про привід, до місця її виклику в зазначений в ухвалі час.

Порядок виконання ухвали слідчого судді або суду про привід, а також гарантії забезпечення прав і законних інтересів особи, привід якої здійснюється, передбачено ст. 143 КПК.

Статтею 143 КПК України передбачено, що виконання ухвали про здійснення приводу може бути доручене відповідним підрозділам органів Національної поліції, органів безпеки, органів Бюро економічної безпеки України, Національного антикорупційного бюро України або Державного бюро розслідувань..

Ухвала про здійснення приводу оголошується особі, до якої він застосовується, особою, яка виконує ухвалу. Особа, рішення про здійснення приводу якої прийнято слідчим суддею, судом, зобов`язана прибути до місця виклику в зазначений в ухвалі про здійснення приводу час у супроводі особи, яка виконує ухвалу.

У випадку невиконання особою, що підлягає приводу, законних вимог щодо виконання ухвали про здійснення приводу, до неї можуть бути застосовані заходи фізичного впливу, які дозволяють здійснити її супроводження до місця виклику. Застосуванню заходів фізичного впливу повинно передувати попередження про намір їх застосування. У разі неможливості уникнути застосування заходів фізичного впливу вони не повинні перевищувати міри, необхідної для виконання ухвали про здійснення приводу, і мають зводитися до мінімального впливу на особу.

Забороняється застосування заходів впливу, які можуть завдати шкоди здоров`ю особи, а також примушення особи перебувати в умовах, що перешкоджають її вільному пересуванню, протягом часу більшого, ніж необхідно для негайного доставлення особи до місця виклику. Перевищення повноважень щодо застосування заходів фізичного впливу тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У разі неможливості здійснення приводу особа, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, повертає її до суду з письмовим поясненням причин невиконання.

Як встановлено в ході розгляду скарги, в тому числі і згідно до пояснень ОСОБА_3 , посадовими особами відділу поліції здійснюються дії на виконання ухвали суду у межах кримінальної справи про привід обвинуваченого ОСОБА_4 , шляхом виходу за адресою місцезнаходження обвинуваченого, яка вказується в ухвалах суду, а саме за адресою АДРЕСА_1 .

Приводу ОСОБА_4 із зазначенням адреси його знаходження згідно до повідомлення співробітників поліції щодо відсутності останнього за вказаною адресою та неможливістю виконання приводу обвинуваченого, підтверджено рапортом від 06 грудня 2022 року.

Також в зазначеному рапорті співробітника поліції повідомлено нова адреса місце знаходження ОСОБА_4 , що свідчить що працівники поліції здійснювали виконання ухвал суду в порядку визначеному ст. 143 КПК України, але ухвали суду про привід вже після 06 грудня 2022 року з повідомленої суду адреси як місця мешкання ОСОБА_4 як то у АДРЕСА_2 , не вирішувалося.

Частина 1 ст. 214 КПК України, зокрема, передбачає, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Елементно-правовий аналіз першої частини вищенаведеного речення дозволяє виділити такі основні його складові: 1) суб`єкт (слідчий, дізнавач, прокурор); 2) час (невідкладно, але не пізніше 24 годин після); 3) дії (подання або самостійне виявлення); 4) об`єкт (заява, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення).

Граматичне тлумачення словосполучень «заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення» та «обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення» зводить контекст цих словосполучень не до звичайних заяв, повідомлень чи обставин, а саме до тих, які стосуються кримінальних правопорушень.

Тобто, кримінальне правопорушення, як соціальне явище, характеризується сукупністю таких обов`язкових ознак: 1) суспільна небезпечність діяння; 2) кримінальна протиправність; 3) караність; 4) винність.

При цьому, ч. 2 ст. 11 КК України передбачає, що не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Таким чином, можна зробити важливий висновок: будь-яке діяння вважається кримінальним правопорушенням тільки тоді, коли йому притаманна сукупність всіх чотирьох обов`язкових ознак, відсутність хоча б однієї з них, не відносить діяння до кримінальних правопорушень.

Також, слідчим суддею враховується правова позиція колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, яка була викладена у постанові від 30.09.2021 (справа №556/450/18): «Разом із цим слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення…».

А тому слідчий суддя вважає, що на час зверненні із даною скаргою, скаржником не доведено наявність підстав передбачених ч. 1 ст. 214 КПК України, як то внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування за заявою ОСОБА_3 , так як крім самої скарги скаржником не подано підтвердження її подання до Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Крім того, при розгляді скарги, слідчим суддею не надається оцінка доказам, наявності винуватості чи невинуватості осіб, але досліджується зміст заяви на яку посилається скаржник та підстави для здійснення дій в порядку ч. 1 ст. 214 КПК України.

Так, за змістом заяви яку викладено ОСОБА_3 про вчинене кримінальне правопорушення, не зазначено даних які б свідчили про підстави внесення даних в ЄРДР згідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, не встановлено.

Також, слідчим суддею враховується і правова позиція викладена Верховним Судом у Постанові від № 556/450/18 від 30 вересня 2021 року, згідно до якої підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.303-307, 372 КПК України, суд

постановив:

Скаргу ОСОБА_3 , на бездіяльність уповноваженої особи Кам`янської РУП ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудового розслідування заяви про вчинення кримінального правопорушення», залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення (Положення частини третьої статті 309 визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 5-р/2020 від 17.03.2020 року).

Слідчий суддя ОСОБА_1