У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року

м. Київ

справа №161/17553/20

провадження № 51-883ск23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 жовтня 2022 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 13 грудня 2022 року і

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 жовтня 2022 року задоволено клопотання представника потерпілого ТзОВ «Старлайн Діджитал» ОСОБА_5 та закрито кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК у зв`язку з відмовою представника потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 13 грудня 2022 року вищевказану ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі ОСОБА_4 посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неповноту судового розгляду, просить скасувати судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає, що місцевий суд, з яким погодився апеляційний суд, передчасно закрив кримінальне провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК. При цьому суд не врахував його заперечень щодо клопотання представника потерпілого, що позбавило його можливості довести свою невинуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. На думку ОСОБА_4 , у даному випадку слід застосувати аналогію з ч. 8 ст. 284 КПК з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №629/847/15-к. Стверджує, що місцевий суд у зв`язку із закриттям кримінального провадження порушив принцип верховенства права, визначений ст. 8 КПК, не врахував практики ЄСПЛ та рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2022 року №3-р (II)/2022 у справі №3-20/2021(40/21).

Мотиви Суду

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги, додані до неї судові рішення та дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Щодо доводів ОСОБА_4 про безпідставне закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою представника потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, то колегія суддів зауважує таке.

Як убачається із судових рішень, до суду першої інстанції надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 176 КК, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000665. Надалі прокурором до суду було подано змінений обвинувальний акт, відповідно до якого дії ОСОБА_4 були перекваліфіковані на ч. 1 ст. 176 КК.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 176 КК, відповідно до приписів п.1 ч. 1 ст. 477 КПК відноситься до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

17 жовтня 2022 року представник потерпілого ТзОВ «Старлайн Діджитал» ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про відмову від обвинувачення у формі приватного обвинувачення.

Згідно з п. 7 ч. 1, ч. 7 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення під час судового провадження, з постановленням судом ухвали про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 КПК кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Таким чином, коли кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення ініціюється потерпілим або представником потерпілого, то і ініціатива закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення перед судом належить саме потерпілому чи представнику потерпілого.

При цьому закон не передбачає згоди обвинуваченого на закриття кримінального провадження з зазначеної підстави, оскільки відмова потерпілого чи його представника від обвинувачення тягне за собою обов`язкове закриття кримінального провадження. Виключень з цього правила чинний КПК не містить.

Отже, рішення суду першої інстанції про закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою представника потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Апеляційний суд, переглянувши кримінальне провадження в апеляційному порядку, мотивовано залишив ухвалу місцевого суду без змін, зазначивши в ухвалі підстави прийняття такого рішення. Стосовно доводів, викладених в апеляційній скарзі ОСОБА_4 , аналогічних доводам у його касаційній скарзі, суд апеляційної інстанції навів відповідні мотиви їх необґрунтованості, з якими погоджується й колегія суддів касаційного суду.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Посилання ОСОБА_4 у касаційній скарзі на постанову Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №629/847/15-к є нерелевантним.

Твердження ОСОБА_4 про те, що у даному випадку слід застосовувати аналогію з ч. 8 ст. 284 КПК є безпідставним, оскільки право заперечувати проти закриття кримінального провадження враховується лише при вирішенні питання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, а не у випадках відмови потерпілого чи представника потерпілого від обвинувачення, що фактично є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_4 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПКу зв`язку з відмовою представника потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Таким чином, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 жовтня 2022 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 13 грудня 2022 року.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3