У Х В А Л А

03 лютого 2023 року м. Біла Церква. Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області поліції ОСОБА_6 про застосування щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Самарканд республіки Узбекистан, громадянина України, освіта вища, приватного підприємця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, запобіжного заходу у виді домашній арешт, покладені обов`язків

У С Т А Н О В И В:

До Білоцерківського міськрайонного суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування щодо ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, запобіжного заходу у виді домашній арешт, покладені обов`язків.

У клопотанні зазначено, що слідчим відділом Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні з № 0003137, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.12.2022, за ознаками кримінальних правопорушення передбачених ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01.12.2022, близько 06 години 40 хвилин, ОСОБА_4 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «Toyota Prado» д.н.з. НОМЕР_1 , та рухаючись на 94 км автодороги М-05 «Київ - Одеса» в напрямку м. Одеса, в межах Білоцерківського району Київської області, повинен був дотримуватись вимог Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року, введеними в дію 01 січня 2002 року (далі по тексту ПДР України), в тому числі п. 2.3.б) ПДР України, згідно з яким «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі». Проте, керуючи транспортним засобом в темну пору доби, ОСОБА_4 проявив неуважність, в порушення вимог п. 12.2 ПДР України, згідно з яким «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги» не обрав безпечну швидкість, в наслідок чого не своєчасно відреагував на зміну дорожньої обстановки та допустив наїзд на перешкоду - бетонні блоки з яких споруджено блокпост.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди інспектор ВЗД БПП в м. Біла Церква УПП Київської області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка несла службу на даному блокпосту отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 2.3.б) та 12.2 ПДР України перебувають в прямому причинному зв`язку із вчиненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за свої протиправні дії, підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

В ході досудового розслідування 02.12.2022 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, який згідно із ч. 4 ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до 8 років.

Зазначає, що ЄСПЛ у справі Расул Джафаров проти Азербайджану (заява № 69981/14, рішення від 17.03.2016 року п. 116) зазначив, що словосполучення «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Для того, щоб арешт на підставі обґрунтованої підозри був виправданим відповідно до статті 5 Конвенції, поліція не зобов`язана отримати достатні докази для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, під час тримання заявника під вартою.

Всі інші питання фактичних обставин кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому на думку слідства й покликаний запобіжний захід, про застосування якого подано клопотання.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема:

- протоколом огляду місця події в ході якого зафіксовано слідову інформацію та механічні пошкодження на автомобілі «Toyota Prado» д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався по автодорозі сполученням «Київ Одеса» М-05, на 93 км + 600 м., у межах Білоцерківського району, Київської області, в напрямку до м. Одеса;

- Схемою до протоколу ОМП ДТП, на якій зазначено, розташування автомобіля «Toyota Prado» д.н.з. НОМЕР_1 після ДТП та розташування дорожніх знаків про обмеження швидкості на проїзній частині;

- показами свідка ОСОБА_9 , який підтверджує факт дорожньо-транспортної пригоди так як він перебував в одному приміщенні з потерпілою в яке в`їхав транспортний «Toyota Prado» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 .

Враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 , без обраного запобіжного заходу матиме змогу:

-переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строком до восьми років.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги поряд з іншими обставинами і загроза відносно суворого покарання, так у параграфі рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» № 31315/96 від 25.04.2000 Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських суддів, що у свою чергу прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що підозрюваному загрожувало відносно суворе покарання.

Ризик втечі має оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи ОСОБА_4 , який має задовільний стан здоров`я.

Окрім цього, тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до реального терміну позбавленні волі вже само по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного ОСОБА_4 до втечі.

Водночас, відповідно до п. 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі «Москаленко проти України», Європейський суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

- незаконно впливати на потерпілу, свідків у кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 , з метою ухилення від подальшого покарання чи спотворення об`єктивної картини може впливати на свідка ОСОБА_10 , який є його знайомим, а саме вмовлянням, підкупом чи погрозами примушуючи його змінити свідчення та приховати вчинення кримінального правопорушення, свідка ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , які були прямими свідками дорожньо-транспортної пригоди.

Зазначає, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, у рішенні справи «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський Суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитися від слідства.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінювані «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Окрім того, при обранні запобіжного заходу слід врахувати такі обставини: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 злочину, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, адже за санкція цієї статті предбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 8 років.

Враховуючи наведене, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, а тому необхідним є застосувати щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту за місцем його проживання: АДРЕСА_2 .

03.12.2022 слідчим суддею Білоцерківського районного суду ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту з 22 год. 00 хв. по 6 год. 00 хв., тобто до 30 січня 2023.

26.01.2023 постановою керівника Білоцерківської окружної прокуратури Київської області у даному кримінальному провадженні продовжено строк досудового розслідування до 3-х місяців тобто до 02.03.2023.

Таким чином, для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків у провадженні, та враховуючи особу підозрюваного, є обґрунтована необхідність у застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту з забороною залишати житло у визначений час доби.

Вислухавши прокурора, який підтримав клопотання, підозрюваного та захисника, які просять застосувати особисте зобов`язання, дослідивши документи надані разом із клопотанням, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 177, 178, 194, 179 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного … у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, зазначені у п.п.1-11 цієї статті. Під час розгляду клопотання про застосування слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий суддя відзначає, що при розгляді клопотання знайшли своє підтвердження, прокурором доведені обставини передбачені п. 1-2 ч.1 ст. 194 КПК України, а саме: 1) наявність обгрунтованої підозри у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України; 2) наявність ризиків, передбачених ст. 177 ч.1 п. 1,3 КПК України, на який вказує слідчий, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілу, свідків у кримінальному провадженні.

Обставинами, що дають підстави слідчому судді визнати наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, наявність ризику, передбаченого ст. 177 ч.1 п. 3 КПК України, є письмові докази, надані слідчим разом із клопотанням, які досліджені слідчим суддею при розгляді клопотання.

Слідчий суддя погоджується з доводами, наведеними у клопотанні слідчого, доведені прокурором в ході судового засідання, про існування ризику незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. Вказаний ризик слідчий суддя оцінює з огляду на обставини кримінального провадження та обставини, що стосуються безпосередньо підозрюваного ОСОБА_4 .

Слідчий суддя вважає обґрунтованим існування ризику незаконного впливу на потрепілу та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить із встановленого КПК України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, а тому ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті.

Тому, слідчий суддя враховує, що маючи можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, а отже і з протоколами допитів встановлених досудовим розслідуванням свідків, підозрюваний знатиме і у теперішній час знає окремих із них персональні данні, так і зміст наданих ними свідчень на стадії досудового розслідування. Вказане дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони підозрюваного на свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

Втім, слідчим у клопотанні, прокурором у судовому засіданні не доведено обставину, передбачену ст. 194 ч. 1 п.3 КПК України: недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків зазначених у клопотанні.

Тобто, слідчий суддя зазначає, що слідчим у клопотанні, прокурором при розгляді клопотання у судовому засіданні не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж домашній арешт для запобігання ризикам, передбачених п. 1,3 ч. 2 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 пояснив, що він не має наміру переховуватися, це не здійснював. Не впливав ні на кого, і не має на міру це здійснювати. Просить застосувати до нього запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у виді особистого зобов`язання зможе належним чином забезпечити поведінку підозрюваного ОСОБА_4 , запобігти існуючим стосовно нього ризикам, передбачених ст. 177 ч. 1 п. 1,3 КПК України, запобіжний захід особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом із передбачених ст. 176 КПК України.

При обранні запобіжного заходу у виді особисте зобов`язання стосовно ОСОБА_4 слідчий суддя також враховує, передбачені ст. 178 КПК України обставини, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі його визнання винуватим у вчинені злочину, зокрема, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України (позбавлення волі на строк до 8 років), має постійне місце проживання, раніше не судимий, стан його здоров`я, працюючий.

Слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у виді до особисте зобов`язання відносно ОСОБА_4 зможе запобігти існуючим стосовно нього ризикам.

Слідчий суддя зазначає, що 26.01.2023 постановою керівника Білоцерківської окружної прокуратури Київської області у даному кримінальному провадженні продовжено строк досудового розслідування до 3-х місяців тобто до 02.03.2023.

Обираючи стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід особисте зобов`язання, слідчий суддя вважає необхідним покласти на останнього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Згідно з ст. 371 ч.3 КПК України у випадках, передбачених цим Кодексом, ухвала постановляється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176,177 ч.1 п.1.3,179, 178,193,194,196 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особисте зобов`язання із покладенням обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження, за першим викликом; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; не відлучатися із м. Біла Церква Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, в межах строку досудового рослідування на 28 днів, а саме до 02 березня 2023 р.

Роз`яснити ОСОБА_4 що у разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути покладено грошове стягнення.

Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду