Ухвала

Іменем України

22 грудня 2022року

м. Київ

справа № 161/17111/17

провадження № 51-5823ск 21

Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінального суду:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 липня 2021 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 16 листопада 2022 року щодо нього,

встановив:

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 липня 2021 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим та засуджено за частиною 3 статті 369 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки без конфіскації належного йому майна.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 16 листопада 2022 року вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 липня 2021 року щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений просить скасувати судові рішення та закрити кримінальне провадження у зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведення його винуватості в суді і вичерпанням можливості їх отримання.

Перевіривши касаційну скаргу засудженого на відповідність вимогам статті 427 кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений не погоджується з постановленими у кримінальному провадженні судовими рішеннями.

Відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК України у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК України, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК України.

Однак, вказаних вимог кримінального процесуального закону засуджений не дотримався.

Так, відповідно до частини 1 статті 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як убачається зі змісту касаційної скарги засуджений фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій, тобто посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно зі статтею 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку.

Тобто, засуджений, не звернув уваги, що відповідно до статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є :

- істотне порушення вимог кримінального процесуального закону

- неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність

- невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Однак, зміст касаційної скарги засудженого зводиться до вільних показань у кримінальному провадженні, щодо відсутності речових доказів, неправильно встановлених обставин та суперечностей, які допустив суд під час постановлення рішення.

Крім того, засуджений вказуючи на незаконність ухвали суду посилається на упередженість складу суду у цьому кримінальному провадженні, а також неправомірну відмову у задоволенні клопотання про допит свідків сторони захисту, однак не зазначає, як відмова у задоволенні такого клопотання вплинула на суть оскаржуваного рішення та які саме підстави мали місце для повторного дослідження доказів під час апеляційного розгляду.

До того ж, засуджений, убачаючи можливість закриття кримінального провадження, у тому числі з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, не звернув уваги на те, що касаційний суд має право скасувати обвинувальний вирок із закриттям кримінального провадження за умови, що обставини в ньому досліджені всебічно, повно й об`єктивно.

Таким чином, недодержання засудженим вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

Враховуючи наведене та керуючись статтею 5, частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 липня 2021 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 16 листопада 2022 року, залишити без руху, надавши п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3