Справа № 307/4833/22
Провадження №1-кс/307/945/22
УХВАЛА

15 грудня 2022 року м. Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , володільця майна ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Тячів клопотання заступника начальника СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області про арешт тимчасово вилученого майна,

В С Т А Н О В И В:

заступник начальника СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що в провадженні СВ Тячівського РВП ГУНП України в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, несеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000716 від 09 грудня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Вказує на те, що 08 грудня 2022 року, близько 16 години, ОСОБА_6 , керуючи вантажним автомобілем марки "Man", номерний знак НОМЕР_1 , з причепом контейнером марки "KRONE", номерний знак НОМЕР_2 , знаходячись на проїжджій частині дороги, на своїй смузі руху, по вул. Вайди, біля будинку №25, в с. Бедевля Тячівського району, рухаючись заднім ходом, допустив наїзд задньою частиною причепа на ОСОБА_8 , яка знаходилась на узбіччі даної вулиці, внаслідок чого вона отримала тілесні ушкодження та була доставлена на лікування у Тячівську лікарню.

08 грудня 2022 року у ході огляду місця події було виявлено та вилучено автомобіль марки "Man", номерний знак НОМЕР_1 , з причепом контейнером марки "KRONE", номерний знак НОМЕР_2 , які перебувають у володінні та користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , та належать ОСОБА_5 , жителю АДРЕСА_2 .

Постановою слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській Корнути О.М. від 09 грудня 2022 року майно, а саме: автомобіль марки "Man", номерний знак НОМЕР_1 , з причепом контейнером марки "KRONE", номерний знак НОМЕР_2 , які перебувають у володінні та користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , та належать ОСОБА_5 , жителю АДРЕСА_2 , визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженні.

З метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні виникла необхідність у арешті тимчасово вилученого майна, а саме: автомобіля марки "Man", номерний знак НОМЕР_1 , з причепом контейнером марки "KRONE", номерний знак НОМЕР_2 , які перебувають у володінні та користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , та належать ОСОБА_5 , жителю АДРЕСА_2 , із забороною розпорядження, користуватися та відчуження вказаного майна.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали. Крім цього слідчий зазначив, що по даному кримінальному провадженні проведені всі експертизи, що стосуються автомобіля та причепа. Жодних слідів кримінального правопорушення на автомобілі не виявлено.

Володілець майна, його представник та власник майна в судовому засіданні проти клопотання заперечили.

Вивчивши матеріали клопотання та вислухавши учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Тячівського РВП ГУНП України в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000716 від 09 грудня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Постановою слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській ОСОБА_4 від 09 грудня 2022 року майно, а саме: автомобіль марки "Man", номерний знак НОМЕР_1 , з причепом контейнером марки "KRONE", номерний знак НОМЕР_2 , які перебувають у володінні та користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , та належать ОСОБА_5 , жителю АДРЕСА_2 , визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженні.

Згідно свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, власником автомобіля марки "Man", номерний знак НОМЕР_1 , з причепом контейнером марки "KRONE", номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_5 , житель АДРЕСА_2 .

За змістом ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що передбачено ч.2 ст.173 КПК України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді, зокрема, речей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

За правилами ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час огляду.

Статтями 2, 7 КПК України, визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказані норми кореспондуються з положеннями Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, згідно ст. 1 якого, - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч.1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Матеріалами клопотання доведено, що зазначене кримінальне правопорушення було вчинено, правову підставу для накладення арешту та можливість використання зазначених речей як доказів в даному кримінальному провадженні.

На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ проти Об`єднаного Королівства"). Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Стаття 1 Протоколу Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забороняє будь-яке невиправдане втручання у право власності державних органів.

Разом з тим, на думку суду, запропонований слідчим та прокурором спосіб накладення арешту на майно - автомобіль марки "Man", номерний знак НОМЕР_1 , з причепом контейнером марки "KRONE", номерний знак НОМЕР_2 , які перебувають у володінні та користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , та належать ОСОБА_5 , жителю АДРЕСА_2 , шляхом забори користування ним, не виправдовує в цьому випадку ступінь втручання у право власності особи та порушуватиме баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Поряд з тим суд також враховує, що санкцією ч.1 ст.286 КК України не передбачено конфіскації або спеціальної конфіскації майна, а тому вважає за можливе застосувати менш обтяжливий спосіб арешту майна із забороною розпорядження та відчуження цього майна.

Отже, відсутні будь-які підстави для накладення арешту на автомобіль марки "Man", номерний знак НОМЕР_1 , з причепом контейнером марки "KRONE", номерний знак НОМЕР_2 , в частині заборони користуватися даним майном, а тому в цій частині клопотання слід відмовити, передавши вказане майно на зберігання власнику ОСОБА_5 , жителю АДРЕСА_2

На думку суду, такого виду обтяження буде достатньо для сприяння завданням арешту майна у кримінальному провадженні та відповідатиме вимогам охорони фундаментальних прав інших осіб. Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, стороною захисту не надано та судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000716 від 09 грудня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а саме: автомобіль марки "Man", номерний знак НОМЕР_1 , з причепом контейнером марки "KRONE", номерний знак НОМЕР_2 , які перебувають у володінні та користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , та належать ОСОБА_5 , жителю АДРЕСА_2 , шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним майном, передавши його на зберігання власнику ОСОБА_5 , жителю АДРЕСА_2 , до прийняття остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали направити слідчому, прокурору та власнику майна.

Роз`яснити положення, що закріплені в ч.1 ст. 174 КПК України, відповідно до яких арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_9 ОСОБА_10