НОВОУШИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 680/638/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 року смт Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000135 від 07 червня 2022року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Цівківці, Новоушицького району, Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, із середньою спеціальною освітою, стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони третього відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , солдата військової служби за призовом під час мобілізації, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,-

установив:

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 2119-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) № 37 від 24 лютого 2022 року солдата запасу ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_4 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 , як такого, що з 24 лютого 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Відтак, з моменту прийняття на військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 , солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Відповідно до наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (по особовому складу) від 07 травня 2022 року № 74-РС солдата ОСОБА_4 , стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

07 травня 2022 року близько 14 год. 00 хв. на території ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_2 , під час шикування командиром роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_5 в усній формі до особового складу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 було доведено наказ командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (по особовому складу) від 07 травня 2022 року № 74-РС про увільнення від займаних посад військовослужбовців роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 , у списку яких був солдат ОСОБА_4 , та зарахування їх, у тому числі останнього, у розпорядження військової частини НОМЕР_1 .

При цьому, наказ виданий у встановленому Законом порядку, відповідною особою в межах наданих йому повноважень, не суперечив чинному законодавству, не носив в собі явно злочинного змісту, не був пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод солдата ОСОБА_4 , у зв`язку із чим, підлягав беззастережному та неухильному його виконанню з боку останнього.

У той же день, командир взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 майор ОСОБА_6 додатково довів ОСОБА_4 , що останній зобов`язаний виконати даний наказ та прибути 10 травня 2022 року о 18 год. 00 хв. до розташування ІНФОРМАЦІЯ_5 для подальшого відбуття до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ).

Однак, солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без поважних причин, в умовах воєнного стану, з метою ухилитися від відбуття до нового місця служби, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 28, 29, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, будучи ознайомленим з наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (по особовому складу) від 07 травня 2022 року № 74-РС, 10 травня 2022 року близько 17 год. 50 хв. в ході телефонної розмови з майором ОСОБА_6 повідомив останньому, що не виконає наказ командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (по особовому складу) від 07 травня 2022 року № 74-РС та не з`явився 10 травня 2022 року о 18 год. 00 хв. до розташування ІНФОРМАЦІЯ_7 за адресою: АДРЕСА_2 , та не вибув до військової частини НОМЕР_1 , чим відкрито відмовився виконати законний наказ начальника - командувача оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_6 ».

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненого в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 402 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, розкаявся у вчиненому, визнав фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті вчинення ним кримінального правопорушення. Суду пояснив, що з початком військової агресії Російської Федерації проти України він добровільно з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_7 , оскільки вважає своїм обов`язком боронити державу. З 27 лютого 2022 року проходив службу у підрозділі роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_7 . Близько двох місяців чергував на блокпостах у с. Заміхів. 07 травня 2022 року під час шикування в усній формі було доведено наказ командира про направлення осіб, згідно списку в якому він також перебував, до військової частини у АДРЕСА_3 та необхідності прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_7 10 травня 2022 року о 18:00 год. для відбуття групи у військову частину. Після чого він звернувся до командира взводу ОСОБА_6 та начальника відділу С.Сачалка, повідомивши, що у нього є повнолітня дитина інвалід ІІ групи, на що останні відповіли, що ти вже є у списку, тому необхідно їхати. 10 травня 2022 року близько 13 год. він подав ОСОБА_7 письмову заяву в якій повідомив, що він є батьком дитини, яка є особою з інвалідністю ІІ групи. Згодом ОСОБА_8 зателефонував йому та сказав, що він зобов`язаний виконати наказ та прибути 10 травня 2022 року о 18:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_7 для подальшого відбуття у військову частину НОМЕР_1 , а його документи будуть розглядатись безпосередньо у військовій частині. У телефонній розмові з командиром ОСОБА_6 він повідомив, що не виконає наказ та не прибув 10 травня 2022 року о 18:00 год. для відправки у військову частину. Пізніше він також не відбув до військової частини НОМЕР_1 . Зазначив, що розумів, що наказ він зобов`язаний був виконати, проте не виконав його з особистих мотивів, оскільки пошкодував дитину, наказ вважає цілком законним. Поважних причин невиконання наказу суду не навів. Зазначив, що на даний час він проходить службу у ІНФОРМАЦІЯ_8 . Йому було відомо про кримінальну відповідальність за невиконання наказу. Зазначав, що щиро розкаюється у вчиненому, жалкує про вчинене.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, суд за клопотанням прокурора, з урахуванням думки обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження інших доказів по даному кримінальному провадженню щодо обставин вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, оскільки ці обставини ніким із учасників судового розгляду не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви щодо добровільності їх позиції відсутні, учасникам судового провадження роз`яснено, що при застосуванні ч.3 ст. 349 КПК України вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_4 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом та дослідженням документів, які характеризують його особу, а також суду пояснив, що він розуміє зміст обставин викладених в обвинувальному акті, правову кваліфікацію діяння, його тяжкість, та у подальшому позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Вказав, що його позиція є добровільною, жодного впливу на нього не чинилося. У суду немає сумніву щодо добровільності позиції обвинуваченого.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, аналізуючи показання обвинуваченого, оцінюючи зібрані по справі докази щодо характеристики обвинуваченого, суд дійшов висновку щодо діяння у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 мало місце, дії обвинуваченого містять склад злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України і становлять - непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчиненого в умовах воєнного стану.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю доведена і він підлягає покаранню за його вчинення.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується положеннями ст. 65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання останнього.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки останній у ході судового розгляду вину визнав повністю, надав правдиві показання, висловив жаль щодо вчиненого ним діяння, зазначав про усвідомлення вчиненого, критично оцінював свій вчинок, а також наявність на утриманні непрацездатної доньки особи з інвалідністю ІІ групи з дитинства.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Також суд враховує характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Вивчаючи особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем призваним на військову службу у зв`язку з мобілізацією, зумовленою воєнний станом, оголошеним в Україні у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України. ОСОБА_4 одружений, раніше не судимий, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проходження служби характеризується негативно.
Ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, згідно з якою ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній.

Беручи до уваги наведені вище обставини, що пом`якшують покарання, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи особу обвинуваченого, який в умовах збройної агресії проти України має активну позицію щодо захисту Батьківщини, що виразилось у добровільному з`явленні 24 лютого 2022 року до районного центру комплектування, на переконання суду, наявні достатні підстави для застосування положення статті 69 КК України при призначенні покарання, тому суд призначає обвинуваченому покарання за ч.4 ст. 402 КК України у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією даної статті.

Крім цього, беручи до уваги обставини даної справи, ситуацію в країні, особу обвинуваченого, виходячи з принципів індивідуалізації кримінального покарання, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 положення ст. 62 КК України та замінити покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців.

Саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування статті 54 КК України суд за обставин справи не вбачає.
Разом з тим підстав для застосування статті 75 КК України та звільнення обвинуваченого від покарання із випробуванням, про що у досудовій доповіді зазначив орган пробації, суд не встановив з огляду на тяжкість злочину, який вчинений в умовах воєнного стану, коли збройна агресія Російської Федерації проти України не припинена, за негативної характеристики обвинуваченого з місця служби, оскільки таке звільнення може сприяти вчиненню аналогічних злочинів іншими особами.
Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування не обирався, клопотання про його обрання на стадії судового розгляду не заявлялося.

Керуючись ч.3 ст. 349, ст.ст.368,370,373, 532 КПК України суд,

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити йому покарання із застосуванням статті 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі статті 62 КК України ОСОБА_4 замінити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні строком на 2 (два) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту приведення цього вироку до виконання після набрання ним законної сили.

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Хмельницького апеляційного суду через Новоушицький районний суд Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1