Справа № 539/752/23
Провадження № 1-кп/539/153/2023
ВИРОК
23 березня 2023 року Лубенський міськрайонний суд
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця , зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:
06.06.2007 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.2 ст.190 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
30.10.2008 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі;
23.01.2009 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1, ч.4 ст.70 КК України 3 років 3 місяців позбавлення волі;
07.10.2011 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 2 років позбавлення волі;
21.01.2014 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі;
17.01.2019 Білопольським районним судом Сумської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі;
28.01.2020 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.2 ст.190, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого умовно-достроково згідно ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.06.2022 на невідбутий строк 5 місяців 05 днів,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.357 КК України, -
18 листопада 2022 приблизно о 15 год. 00 хв. ОСОБА_4 прибув до господарства свого сусіда ОСОБА_5 , що за адресою АДРЕСА_2 , з метою незаконного заволодіння транспортними засобами марки «ИЖ 412ИЭЗНГ» державний номерний знак НОМЕР_1 , червоного кольору, який належить на праві приватної власності ОСОБА_5 .
Так, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом «ИЖ 412ИЭЗНГ» державний номерний знак НОМЕР_1 , червоного кольору, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливими мотивами, вчиняючи повторно та зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_5 , отримав доступ до транспортного засобу «ИЖ 412ИЭЗНГ» державний номерний знак НОМЕР_1 , червоного кольору для власного користування на короткий строк.
Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на незаконне заволодіння транспортним засобом ОСОБА_4 , отримавши посвідчення про реєстрацію транспортного засобу, підійшов до автомобіля марки «ИЖ 412ИЭЗНГ» державний номерний знак НОМЕР_1 , червоного кольору, відкрив дверцята, сів за кермо автомобіля, ключ від якого зловживаючи довірою отримав у потерпілого ОСОБА_5 , завів двигун та рушив з місця, поїхавши в напрямку виїзду з 3-го провулку вулиці Поліни Осипенко, що в м. Лубни, тим самим незаконно заволодів транспортним засобом та довів свій умисел до кінця.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненим повторно.
Крім того, 23 грудня 2022 року приблизно о 17 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи у будинку своєї матері ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 де під подушкою побачив банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 емітовану на ім`я ОСОБА_6 та вирішив її викрасти.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, таємно, з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, викрав банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 емітовану на ім`я ОСОБА_6 , яка згідно положень ст. 1 Закону України «Про інформацію», ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційним документом та покинув місце вчинення злочину.
В подальшому із вказаної картки викрав грошові кошти належні ОСОБА_6 .
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.357 КК України, як викрадення офіційного документу, вчиненому з корисливих мотивів.
Крім того, 24 лютого 2022 року, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» згідно Указу Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався відповідно до Закону та діяв на час вчинення вказаного нижче діяння.
Так, 24 грудня 2022 року о 05 год. 49 хв, ОСОБА_4 , перебував поряд із банкоматом АТ КБ «Приватбанк», що за адресою: Полтавська область, м. Лубни, проспект Володимирський, буд. 128/2.
В подальшому використовуючи викрадену банківську картку емітовану АТ КБ «ПриватБанк» за № НОМЕР_2 , видану на ім`я ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, повторно, з корисливих мотивів, з метою власної наживи використовуючи банкомат АТ КБ «Приватбанк» та увівши правильний пін код до банківської карти № НОМЕР_2 , видану на ім`я ОСОБА_6 , викрав грошові кошти в сумі 5600 грн., завдавши потерпілій ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 5600 грн.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, в умовах воєнного стану.
Крім того, 15 січня 2023 року, приблизно об 10 год. 00 хв. ОСОБА_4 , з метою вчинення крадіжки майна прибув до будинку своєї матері ОСОБА_6 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, поєднана з проникненням до приміщення в умовах воєнного стану.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненим повторно.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за вищевикладених обставин визнав повністю, у скоєному кається.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за вищевикладених обставин, прокурор також не оспорюють фактичні обставини провадження, суд за згодою учасників судового провадження визнає недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції.
Судом роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.
Покази ОСОБА_4 є послідовними та логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, а тому суд вважає ці покази достовірними.
Таким чином, оцінюючи в сукупності всі докази, що досліджені в судовому засіданні, суд знаходить винність обвинуваченого доведеною повністю.
Відповідно до ст.66 КК України суд враховує, що свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні ОСОБА_4 визнав повністю, щиро кається у вчиненому, сприяв розкриттю злочину і визнає це обставинами, які пом`якшують покарання.
Обставинами, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах та рецидив злочинів.
Враховуючи суть та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який по місцю проживання характеризується посередньо, ніде не працює, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, один з епізодів злочину вчинив у період умовно-дострокового звільнення, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.357 КК України у вигляді обмеження волі, а за іншими злочинами у виді позбавлення волі.
Підстав для застосування ст.69, 75 КК України суд не знаходить.
Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України, враховуючи думку учасників процесу, обставини справи та особу винного, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_4 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Крім того, відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Суд вважає, за необхідне до призначеного покарання за цим вироком відповідно до ч.1 ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання призначеного ОСОБА_4 за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28.01.2020 року.
Документально підтверджені витрати на проведення судової експертизи по кримінальному провадженню, слід стягнути з обвинуваченого відповідно ч.2 ст.124 КПК України.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили слід залишити тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.357 КК України і призначити йому покарання за:
ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі,
ч.2 ст.289 КК України у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна,
ч.1 ст.357 КК України у виді 1 року обмеження волі.
Згідно ч.1 ст.70 КК України визначити ОСОБА_4 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28.01.2020 та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 років 5 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з часу затримання на підставі ст.208 КПК України 26 січня 2023 року.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави:
1132 грн. 68 коп. за проведення товарознавчої експертизи №СЕ-19/117-23/1254-ТВ від 23.01.2023;
1132 грн. 68 коп. за проведення товарознавчої експертизи №СЕ-19/117-23/1248-ТВ від 23.01.2023;
755 грн. 12 коп. за проведення товарознавчої експертизи №СЕ-19/117-23/1252-ТВ від 24.01.2023;
1132 грн. 68 коп. за проведення товарознавчої експертизи №СЕ-19/117-23/1253-ТВ від 27.01.2023;
755 грн. 12 коп. за проведення товарознавчої експертизи №СЕ-19/117-23/1342-ТВ від 26.01.2023;
755 грн. 12 коп. за проведення товарознавчої експертизи №СЕ-19/117-23/1251-ТВ від 31.01.2023;
1132 грн. 68 коп. за проведення товарознавчої експертизи №СЕ-19/117-23/1256-ТВ від 23.01.2023;
755 грн. 12 коп. за проведення транспортно-товарознавчої експертизи №СЕ-19/124-23/2087-АВ від 10.03.2023;
1132 грн. 68 коп. за проведення трасологічної експертизи №СЕ-19/117-23/2117-Д від 07.02.2023;
755 грн. 12 коп. за проведення товарознавчої експертизи №СЕ-19/117-23/3402-ТВ від 22.02.2023, а всього 10 194 грн. 12 коп.
Речові докази по справі:
телевізор марки «BLAUPUNKT» 32НВ5000, мультиварку марки «МIDEA» МВ-RS5010W2, які знаходяться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_6 залишити власнику;
DVD-R диск - залишити у матеріалах кримінального провадження.
Арешт, накладений ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 31.01.2023 року, скасувати.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1