Справа № 201/8736/22
Провадження № 1кп/201/238/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000846 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України, -

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження № 0000846 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого так як наявні ризики визначені п.1, 5 ст. 177 КПК України, а саме, обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та усвідомлює, що може понести покарання виключно у виді позбавлення волі, також він може вчинити новий злочин, так як не мають самостійного доходу, і обвинувачується у вчиненні злочину маючи непогашену судимість.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення клопотання посилаючись на те, що обвинувачений має постійне місце проживання, працював до затримання і в даний час всі ризики можуть бути забезпечені запобіжним заходом у виді домашнього арешту.

Вирішуючи клопотання прокурора щодо доцільності продовження строків тримання під вартою обвинувачених суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України однією з підстав для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, однак так як кримінальне провадження перебуває на стадії судового провадження, і підозра трансформувалась в обвинувачення, то обґрунтованість підозри не перевіряється з огляду на те, що суд до вирішення справи не має право давати оцінку доказам і приходити до будь-якого висновку щодо обґрунтованості висунутого обвинувачення.

Згідно ч 2 ст. 177 КПК України другою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Суд вважає встановленим наявність ризику того, що обвинувачений може уникнути суду, так як останній обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, за який передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі, що належить відбувати реально і ця обставина є суттєвою, так як може спонукати до уникнення від правосуддя. Цей ризик підсилюється і наявністю воєнного стану на території України в якому уникнути суду легше ніж в мирний час і цей ризик не зменшився на сьогоднішній день з огляду на обстановку та особу обвинуваченого.

Також суд вважає обґрунтованим ризик того, що обвинувачений може вчинити новий злочин, так як він обвинувачується у вчиненні злочину маючи непогашену судимість, що вже свідчить про високий ступінь такого ризику на сьогоднішній день.

Таким чином суд встановлено наявність ризиків визначених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому до обвинуваченого можливо застосувати запобіжний захід.

Вирішуючи питання про доцільність продовження найсуворішого запобіжного заходу відносно обвинуваченого суд врахує вищевказані ризики, те що метою запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також враховує: вік та стан здоров`я обвинуваченого, який не є поганим чи таким, що створює додаткові незручності при застосуванні найсуворішого запобіжного заходу; його соціальні зв`язки, які не є міцними, так як він проживає з братом і хоча має на утриманні дитину, але не живе з нею, працював до затримання офіційно; те що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину маючи непогашену судимість та в умовах воєнного стану, строки його тримання під вартою, які перевищують п`ять місяців, обставини злочину описані в обвинувальному акті, що в своїй сукупності, свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, так як п`ятимісячний термін ув`язнення по обвинуваченню у тяжкому злочині в умовах воєнного стану є розумним для досягнення мети судочинства.

В той же час суд вважає за необхідне на підставі ч. 3 ст. 183 КПК України визначити розмір застави за умови внесення якого обвинувачений підлягає звільненню з-під варти, у розмірі 99 240 гривень, який буде достатнім для забезпечення встановлених судом ризиків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 331 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 до 21 квітня 2023 року.

Встановити, що у разі внесення обвинуваченим ОСОБА_3 або іншою фізичною чи юридичною особою застави у розмірі 99 240 гривень, ОСОБА_3 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави та звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 з-під варти зобов`язати його прибувати за кожною вимогою суду, не відлучатися з м. Дніпра без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що у разі порушення обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження строків тримання під вартою в п`ятиденний строк з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, а обвинуваченими в п`ятиденний строк з моменту отримання ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1