ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/2550/22 Номер провадження 11-сс/814/165/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м.Полтаві у кримінальному провадженні №0000595 від 15.09.2022 за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 20 вересня 2022 року,-

ВСТАНОВИЛА :

Оскаржуваною ухвалою частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 про арешт майна та накладено арешт на вилучені 15.09.2022 автомобіль «ГАЗ-53» д.н.з. НОМЕР_1 , володільцем якого є ОСОБА_6 та бензопилу «Shtil МS260», - шляхом накладення заборони розпоряджатися та використовувати вказане майно з метою позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування, а також з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, тощо.

Також накладено арешт на деревину твердих порід приблизною кубатурою 2,5 м. куб., яка знаходилася в кузові автомобіля «ГАЗ-53» д.н.з. НОМЕР_1 - шляхом накладення заборони розпоряджатися та використовувати вказане майно з метою позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчудження, розпорядження та/або користування, а також з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, тощо.

Автомобіль «ГАЗ-53» д.н.з. НОМЕР_1 залишено зберігатися на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів по вул. Київській, 2 у м. Лубни, Полтавської області.

Бензопилу «Shtil МS260» залишено на зберігання в камері речових доказів Лубенського 17 ГУНП в Полтавській області, що по вул. Монастирській, 4 у м. Лубни, Полтавської області.

Деревину твердих порід приблизною кубатурою 2,5 м.куб. залишено зберігатися на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів по вул. Київській, 2 у м. Лубни, Полтавської області.

За матеріалами клопотання, у провадженні слідчого перебувають матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000595 від 15.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України.

Задовольняючи клопотання слідчого слідчий суддя вказав, що у даному випадку є достатні підстави вважати, що вилучені речі, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі сліди злочину та неохідні для призначення подальших судових експертиз.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, посилаючись на те, що слідчий суддя не врахувала тієї обставини, автомобіль, яким володіє на законних підставах ОСОБА_6 на підставі договору від 16.06.2022 був наданий на загрузку деревини, випил якої здійснювалось ФОП ОСОБА_8 на підставі законних документів

Вказує, що під час судового розгляду не досліджено підстави внесення відомостей до ЄРДР , а сама наявність спиляних дерев на узбіччі не може свідчити про ознаки злочину передбаченого ст. 246 КПК.

Посилається на допущення істотного порушення вимог КПК через проведення судового засідання у його відсутність.

На переконання апелянта, вилучене майно не підпадає під визначення речових доказів у зазначеному кримінальному проваджені.

До Полтавського апеляційного суду учасники справи не з`явились, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, колегія суддів дійшла такого висновку

За змістом п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна - є заходом забезпечення кримінального провадження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170, 173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У силу ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

За змістом статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На підставі ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною 1 ст.246 КК України передбачено відповідальність за незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду.

Наявними матеріалами встановлено, що СВ Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000595 від 15.09.2022 15.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України по факту незаконної порубки деревини твердих порід.

15.09.2022 в ході проведеного огляду було виявлено та вилучено бензопилу «Shtil МS260» та на відстані приблизно 200 метрів виявлено автомобіль «ГАЗ-53» д.н.з. НОМЕР_1 в кузові якого була деревина твердих порід приблизно вагою 2,5 м3, що підтверджується протоколом даної слідчої дії з фото таблицею.

15.09.2022 слідчим визнано речовими доказами, бензопилу «Shtil МS260» , автомобіль «ГАЗ-53» д.н.з. НОМЕР_1 з деревиною твердих порід приблизно вагою 2,5 м3, про що прийнято постанову.

На переконання колегія суддів, слідчий суддя правильно встановив наявність достатніх підстав вважати, що вилучені об`єкти, відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, та обґрунтовано на даній стадії кримінального провадження визнані речовими доказами, оскільки зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема як предмет кримінального правопорушення.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що на даній стадії розслідування слідчий суддя зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів його забезпечення, та не має права вирішувати ті питання, які вирішує суд під час розгляду по суті, а саме питання, пов`язані з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

З огляду на викладене вище, посилання апелянта на використання автомобіля «ГАЗ-53» на підставі укладеного договору, не спростовують на даній стадії розслідування відповідність такого автомобіля критеріям, установленим для речових доказів, і є передчасними.

Ненакладення арешту на наведені в клопотанні об`єкти може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню в частині необхідності проведення з ними ряду слідчих, процесуальних дій і експертних досліджень для виконання органом досудового розслідування завдань, передбачених ст.2 КПК України.

Таким чином, на переконання колегії суддів, застосований слідчим суддею захід забезпечення кримінального провадження є виправданим і необхідним, та, при цьому, має характер тимчасових обмежень. Даних щодо негативних наслідків від накладення арешту на зазначені вище об`єкти не встановлено.

Твердження апелянта про те, що в порушення вимог КПК України з клопотанням про арешт майна третьої особи звернувся слідчий, а не прокурор, колегія суддів уважає безпідставними.

Так, в силу ч.1 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. Тобто, зазначена норма містить чіткий перелік суб`єктів, які мають право подати до слідчого судді клопотання про накладення арешту на майно, та нею прямо передбачено, що слідчий, за наявності погодження прокурора, наділений таким правом і відповідно за означених умов є належною процесуальною особою для звернення із клопотанням про арешт майна.

У той же час, ст.64-2 КПК України визначає лише права та обов`язки третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, та її завданням не є встановлення диференційованого порядку звернення з клопотанням про накладення арешту на майно в порівнянні з приписами названої вище ч.1 ст.171 КПК України.

У даному кримінальному провадженні з клопотанням про арешт майна звернувся слідчий СВ Лубенського РВП ГУНП у Полтавській області, за погодженням з прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області, через це клопотання про накладення арешту на майно подано з дотриманням вимог ч.1 ст.171 КПК України.

На підставі викладених вище обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 20 вересня 2022 року про накладення арешту на вилучені 15 вересня 2022 року автомобіль «ГАЗ-53» д.н.з. НОМЕР_1 та бензопилу «Shtil МS260», деревину твердих порід приблизною кубатурою 2,5 м3, яка знаходилася у кузові автомобіля «ГАЗ-53» д.н.з. НОМЕР_1 - без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4