ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 346/5879/21

провадження № 51-2541км22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_4

суддів ОСОБА_5, ОСОБА_6

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

захисника (у режимі відеоконференції) ОСОБА_9

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_10 на вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 березня 2022 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 23 травня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000352 від 19 червня 2021 року, за обвинуваченням

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Космач Косівського району Івано-Франківської області, який згідно з матеріалами кримінального провадження зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі - КК України).

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 березня 2022 року ОСОБА_1 визнано винуватим за ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь потерпілої ОСОБА_2 60 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно з цим вироком ОСОБА_1 13 червня 2021 року в будинку АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті особистих неприязних відносин завдав ОСОБА_3 ударів кулаками і ногами в ділянку голови та одного удару кухонним ножем у шию. Унаслідок спричинених тілесних ушкоджень настала смерть потерпілого. Після цього з метою приховання злочину ОСОБА_1 замотав тіло ОСОБА_3 в килим, відтягнув та залишив його на березі р. Турка, де його 19 червня 2021 року знайшов місцевий житель.

Івано-Франківський апеляційний суд ухвалою від 23 травня 2022 року вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 березня 2022 року стосовно ОСОБА_1 залишив без змін, а апеляційні скарги останнього та захисника ОСОБА_11. - без задоволення.

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_11 посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого внаслідок суворості, просить змінити вищезазначені судові рішення, пом`якшити призначене ОСОБА_1 покарання до 7 років позбавлення волі. Стверджує, що суд під час призначення ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі на строк, наближений до максимального згідно із санкцією ч. 1 ст. 115 КК України, не врахував обставини, які пом`якшують покарання останньому, а лише формально перерахував їх у вироку. Вказує, що в ході призначення покарання поза увагою суду залишилися такі обставини, як щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, дані про його особу, котрий раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має незадовільний стан здоров`я та утримує неповнолітнього сина, 2006 року народження. Вважає, що рішення місцевого суду не відповідає вимогам ст. 374 КПК України. Зазначені доводи сторони захисту також залишилися поза увагою і апеляційного суду.

Позиції учасників судового провадження

Захисник ОСОБА_11 підтримав подану касаційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_12. вважала касаційну скаргу захисника необґрунтованою і просила залишити її без задоволення, а оскаржені судові рішення без зміни.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до приписів ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.

Отже, касаційний суд не перевіряє судових рішень у частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Під час перегляду судових рішень у касаційному порядку Суд виходить із фактичних обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та кваліфікація його дій у касаційному порядку не оспорюються, а доводи захисника про невідповідність призначеного засудженому покарання через суворість, на переконання Суду, є обґрунтованими з огляду на нижченаведене.

Згідно зі ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом (хоча й у межах відповідної санкції статті), видом та розміром покарання й тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначено, з урахуванням обставин, які підлягають доказуванню, зокрема тих, що мають братися до уваги під час призначення покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як слушно зазначає захисник у поданій ним касаційній скарзі, санкцією ч. 1 ст. 115 КК України передбачено можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, однак у цьому кримінальному провадженні суд першої інстанції, з урахуванням конкретних обставин та даних про особу обвинуваченого, свого рішення щодо необхідності призначення ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі на строк, наближений до максимальної межі санкції вказаної норми кримінального закону, належним чином не вмотивував.

Так, призначаючи ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років, місцевий суд урахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, його стан здоров`я, наявність обставин, які пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення), а також обставину, яка обтяжує покарання (вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння). Із таким висновком суду погодився й апеляційний суд.

Проте суди і першої, і апеляційної інстанцій недостатньою мірою врахували дані про особу обвинуваченого, котрий раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліках у психіатра та нарколога не перебуває, має незадовільний стан здоров`я та утримує неповнолітнього.

Крім того, суди належним чином не оцінили, що ОСОБА_1 повністю визнав свою винуватість у вчиненому та щиро розкаявся. Також він визнав заявлений цивільний позов.

У судовому засіданні обвинувачений підтвердив усі обставини, викладені в обвинувальному акті, надав показання щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення, у зв`язку із чим суд визнав недоцільним надалі проводити дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися, та провів судовий розгляд у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Зазначені обставини та дані про особу ОСОБА_1 , на переконання колегії суддів, дають підстави для пом`якшення йому покарання.

Врахувавши вищенаведене, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність зміни оскаржених судових рішень та пом`якшення призначеного засудженому за ч. 1 ст. 115 КК України покарання у виді позбавлення волі до 10 років.

Таке покарання, на переконання колегії суддів, відповідатиме вимогам статей 50, 65 КК України і принципам законності, справедливості, індивідуалізації призначеного покарання та буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого й попередження вчинення ним нових злочинів.

Водночас, ураховуючи обставини цього кримінального провадження, зокрема поведінку ОСОБА_1 після вчинення кримінального правопорушення, його негативну характеристику за місцем проживання, колегія суддів не погоджується із твердженнями захисника про те, що засудженому слід призначити мінімальний строк покарання у виді позбавлення волі згідно із санкцією ч. 1 ст. 115 КК України, а тому подана касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 березня 2022 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 23 травня 2022 року стосовно ОСОБА_1 змінити.

Пом`якшити призначене ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 115 КК України покарання до 10 років позбавлення волі.

У решті судові рішення залишити без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15