Справа № 712/3307/23
Провадження 1-кс/712/1606/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2023 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси скаргу ОСОБА_3 на постанову т.в.о. дізнавача сектору дізнання Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 від 27.03.2023 про закриття кримінального провадження №0000869 від 07.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просив скасувати постанову т.в.о. дізнавача сектору дізнання Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 від 27.03.2023 про закриття кримінального провадження №0000869 від 07.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

У обґрунтування своєї скарги скаржник посилається на те, що вказана постанова є передчасною, розслідування проводилося некваліфікованим дізнавачем, в діях якого прослідковується зацікавленість у не притягненні до кримінальної відповідальності особи, яка нанесла тілесні ушкодження, неспроможним об`єктивно аналізувати наявні факти, систематично здійснюючи фальсифікації. Крім того, 12.01.2023 слідчим суддею Соснівського районного суду м. Черкаси скасовувалась постанова про закриття цього кримінального провадження.

Під час винесення оскаржуваної постанови, на думку скаржника, порушено порядок збирання доказів та дачі їх правової оцінки, оскільки опитано, а не допитано ОСОБА_6 ; дізнавачем, на думку скражника, свідомо надано експерту на дослідження тільки частину медичної документації, що унеможливило експерта здійснити точне дослідження та перевірити відповідність до Протоколів надання допомоги хворим з черепно-мозковою травмою.

Скаржник вважає, що дізнавач незаконно вилучила частину доказової бази по вказаному кримінальному провадженню, чим здійснила посадовий злочин, з метою забезпечення не притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні скаржник просив його скаргу задовольнити, зазначив, що первинні медичні документи мають значення для вказаного кримінального провадження, при цьому не заперечував щодо визначеної експертом тяжкості нанесених йому тілесних ушкоджень.

Прокурор у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні скарги, оскільки вважає, що дізначавем проведено всі слідчі дії, дано обґрунтовану оцінку зібраним доказам, досудове розслідування проведено повно та всебічно. Також прокурор зазначила, що дізнавачем виконані усі вказівки слідчого судді, вказані в ухвалі від 12.01.2023, якою скасовано постанову дізнавача про закриття цього кримінального провадження.

Дослідивши матеріали скарги та додані до неї документи, матеріали кримінального провадження, внесеного до №0000869 від 07.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, заслухавши пояснення сторін, слідчий суддя приходить до наступного.

У провадженні СД Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області перебувало кримінальне провадження №0000869 від 07.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, за заявою ОСОБА_3 .

Відповідно до фабули - до Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області надійшла ухвала слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси про внесення відомостей до ЄРДР по факту нанесення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень його батьком ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .

29.11.2022 вказане кримінальне провадження постановою дізнавача закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Слідчим суддею Соснівського районного суду м. Черкаси ухвалою від 12.01.2023 у справі № 712/11069/22 скасовано вказану постанову та відновлено досудове розслідування.

27.03.2023 вказане кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, про що винесено відповідну постанову.

Вказана постанова обґрунтована тим, що в ході досудового розслідування було проведено перелік слідчих дій, зокрема, 15.07.2022 залучено потерпілого в рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та допитано як потерпілого, під час допиту якого встановлено, що зі слів допитуваного 26.06.2022 близько 09 год. 00 хв., він спільно з сином ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , приїхав з м. Черкаси до вказаного будинку та займався своїми справами в подвір`ї даного будинку.

Цього ж дня близько 09 год. 10 хв., він спільно з сином, перебуваючи у подвір`ї будинку, побачив як у двір будинку, заїхав на велосипеді батько ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який, на думку потерпілого, перебував у стані алкогольного сп`яніння. Майже відразу ОСОБА_6 почав заявляти потерпілому претензії та висловлюватись нецензурною лайкою.

Цього ж дня близько 09 год 34 хв. потерпілий ОСОБА_3 зателефонував на лінію 102, щоб повідомити про домашнє насилля та вирішив зачекати, поки батько ОСОБА_6 трішки заспокоїться. Після чого потерпілий вирішив продовжити роботу, перебуваючи біля вхідних дверей свого будинку, останній відчув різкий удар дерев`яною палкою по голові.

26.07.2022 з потерпілим ОСОБА_3 було проведено слідчий експеримент, в ході якого останній відтворив механізм отримання ним тілесних ушкоджень.

02.08.2022 скеровано до Черкаського обласного бюро судово медичної експертизи постанову про призначення судово-медичної експертизи.

10.08.2022 отримано висновок експерта про те, що тілесні ушкодження наявні у ОСОБА_3 дійсно могли виникнути за обставин наведених у протоколі та відносяться до легких тілесних ушкоджень

03.08.2022 в рамках вказаного кримінального провадження було опитано ОСОБА_6 , який повідомив, що потерпілий постійно провокує його на конфлікти та 26.06.2022 близько 09 год. 45 хв. між ними дійсно виник конфлікт, проте в ході нього фізичну силу відносно ОСОБА_6 застосував потерпілий, користуючись тим, що свідок перебуває у похилому віці та має проблеми зі здоров`ям, а він жодних тілесних ушкоджень ОСОБА_3 не наносив.

30.01.2023 в рамках вказаного кримінального провадження подано клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів, з можливістю вилучення медичної картки ОСОБА_3 з КНП «П`ятий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги».

07.03.2023 проведено виїмку через протокол тимчасового доступу до речей та документів та вилучено завірені копії з електронної карти хворого ОСОБА_3

07.03.2023 до Черкаського обласного бюро судово-медичних експертиз скеровано постанову про призначення додаткової судово-медичної експертизи.

16.03.2023 направлено доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України

21.03.2023 отримано рапорт про те, що встановити можливих свідків вказаної події не виявилось можливим.

21.03.2023 отримано висновок експерта № 02-01/233, що виставлений невропатологом діагноз: наслідки внутрішньо-черепної травми не відповідає вимогам «Протоколів надання медичної допомоги хворим з черепно-мозковою травмою», затверджених наказом МОЗ України 25.04.2006 № 245, і тому згідно п. 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень вказаний діагноз до уваги не приймається.

У результаті проведених слідчих дій було вичерпано усі можливі джерела доказів необхідних для встановлення необхідної кількості доказів для притягнення винної особи до кримінальної відповідальності. Наразі в матеріалах кримінального провадження відсутні докази для повідомлення ОСОБА_6 підозри про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України.

Оцінюючи законність прийнятої дізнавачем постанови та підстави для закриття кримінального провадження, слідчий суддя виходить з такого.

Частиною 2 статті 9 КПК України передбачено, що керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, визначені у ч. 1 ст. 91 КПК України. Частиною другою цієї статті КПК передбачено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

За змістом положень ст.ст. 283, 284 КПК України закінчення досудового розслідування це завершальний етап стадії досудового розслідування, у межах якого підбиваються підсумки роботи слідчого, дізнавача і прокурора щодо вирішення завдань кримінального провадження, аналізуються всі зібрані докази та приймається підсумкове рішення у справі на стадії досудового розслідування.

Після виконання вимог ст. 91 КПК України, а саме встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, досудове розслідування визнається закінченим, тобто, якщо немає необхідності у проведенні ще будь-яких слідчих (розшукових) дій або негласних слідчих (розшукових) дій, спрямованих на збирання, перевірку та оцінку доказів, коли жодна з версій, які виникли, не залишилась не перевіреною.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності, а прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ст. 125 КК України, відноситься до кримінальних проступків.

Особливості досудового розслідування кримінальних проступків передбачені главою 25 КПК України.

Відповідно до ст. 298-1 КПК України процесуальними джерелами доказів у кримінальному провадженні про кримінальні проступки, крім визначених статтею 84 цього Кодексу, також є пояснення осіб, результати медичного освідування, висновок спеціаліста, показання технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з ч. 4 ст. 40-1 КПК України дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення дізнавача.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, а саме з протоколу допиту потерпілого ОСОБА_3 від 15.07.2022 останній зазначив, що 26.06.2022 близько 09 год. 00 хв., він спільно з сином ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , приїхав з м. Черкаси до вказаного будинку та займався своїми справами в подвір`ї даного будинку.

Цього ж дня близько 09 год. 10 хв., він спільно з сином, перебуваючи у подвір`ї будинку, побачив як у двір будинку, заїхав на велосипеді батько ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який, на думку потерпілого, перебував у стані алкогольного сп`яніння. Майже відразу ОСОБА_6 почав заявляти потерпілому претензії та висловлюватись нецензурною лайкою.

Цього ж дня близько 09 год 34 хв. потерпілий ОСОБА_3 зателефонував на лінію 102, щоб повідомити про домашнє насилля та вирішив зачекати, поки батько ОСОБА_6 трішки заспокоїться. Після чого потерпілий вирішив продовжити роботу, перебуваючи біля вхідних дверей свого будинку, останній відчув різкий удар дерев`яною палкою по голові. Після нанесеного удару він втратив свідомість, після того, як потерпілий прийшов до тями, він викликав швидку допомогу.

З потерпілим ОСОБА_3 проведено слідчий експеримент від 26.07.2022, в ході якого останнім відтворено механізм отримання ОСОБА_3 тілесних ушкоджень.

Згідно висновку експерта № 02-01/497 від 02.08.2022 у ОСОБА_3 мало місце ушкодження: крововилив м`яких тканин лобу зліва. Вказане ушкодження виникло від дії тупого предмету, по давності виникнення може відповідати часу, вказаному як у висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи № 02-01/362, так і в протоколі проведення слідчого експерименту від 26.07.2022, тобто 26.06.2022 та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. У ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, які б свідчити про боротьбу або можливий самозахист - не відмічене. Крововилив м`яких тканин лобу зліва у ОСОБА_3 міг виникнути за обставин, на які він вказав в протоколі проведення слідчого експерименту від 26.07.2022.

ОСОБА_6 03.08.2022 надані пояснення, відповідно до яких він заперечує, що наносив тілесні ушкодження ОСОБА_3 , пояснив, що має тілесні ушкодження від ОСОБА_3 , по факту нанесення яких є кримінальне провадження.

Також дізнавачем відібрані пояснення від ОСОБА_8 , яка 05.10.2022 пояснила, що з 28.06.2022 по 11.07.2022 ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні з черепно-мозковою травмою.

Відповідно до ст. 298-1 КПК України процесуальними джерелами доказів у кримінальному провадженні про кримінальні проступки, крім визначених статтею 84 цього Кодексу, також є пояснення осіб.

Слідчий суддя зазначає, що дізнавачем відібрані пояснення від ОСОБА_6 і це не становить порушення КПК України, як про те зазначає скаржник у своїй скарзі.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що 29.11.2022 вказане кримінальне провадження постановою дізнавача закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Слідчим суддею Соснівського районного суду м. Черкаси ухвалою від 12.01.2023 у справі № 712/11069/22 скасовано вказану постанову та відновлено досудове розслідування.

Скасовуючи постанову дізнавача, слідчий суддя в ухвалі зазначив, що медичній картці стаціонарного хворого ОСОБА_3 про перебування його на лікуванні у період з 08.08.2022 по 19.08.2022 дізнавачем не надано правову оцінку, що може впливати на кваліфікацію кримінального правопорушення; перевірка вказаних обставин дозволить належним чином провести досудове розслідування задля встановлення істини у кримінальному провадженні.

Інших недоліків дізнавача під час закриття кримінального провадження 29.11.2022 слідчим суддею не встановлено.

Після відновлення досудового розслідування дізнавачем шляхом тимчасового доступу до речей і документів отримано вказаний медичний документ і призначено додаткову судово-медичну експертизу, про що винесено постанову від 07.03.2023. Відповідно до цієї постанови у розпорядження експерта надані копія висновку експерта № 02-01/497 від 02.08.2022, роздруківку з електронної медичної карти стаціонарного хворого № 474405236.

Чинне законодавство містить вичерпний перелік осіб, які можуть проводити судово-медичні експертизи та давати оцінку та висновки щодо певних питань. Згідно Закону України «Про судову експертизу» до цих осіб відносяться судові експерти.

Відповідно до ст. 1 цього Закону судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Згідно ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень.

Вказана вимога дізнавачем була дотримана, до його компетенції не входить аналізи медичних документів, оскільки для цього необхідні спеціальні знання.

Крім того, дізнавачем виконані указівки слідчого судді під час скасування попередньої постанови про закриття вказаного кримінального провадження, слідчим на вирішення експерту під час призначення додаткової судово-медичної експертизи надано медичні документи, зазначені в ухвалі слідчого судді.

Також слідчий суддя зазначає, що скаржник не погоджується з оскаржуваною постановою, оскільки, на його думку, дізнавачем не надано експерту уся необхідна медична документація.

Слідчий суддя зазначає, що кримінальна відповідальність за ст. 125 КК України наступає за наявності сукупності складових кримінального проступку, а саме: 1) об`єкту кримінального проступку, яким є здоров`я людини, 2) об`єктивної сторони, яка характеризується вчиненням тілесних ушкоджень двох видів: а) легкого тілесного ушкодження (ч. 1 ст. 125); б) легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності (ч. 2 ст. 125), 3) суб`єктом кримінального проступку, яким є осудна особа, яка досягла 16-річного віку; 4) суб`єктивна сторона, яка характеризується прямим або непрямим умислом.

Підставою для закриття кримінального провадження 27.03.2023 дізнавач зазначив те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні достатні докази для пред`явлення підозри особі у вчиненні кримінального правопорушення.

Отже, якщо б дізнавач закрив кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю об`єктивної сторони кримінального проступку, а саме недоведеності спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, тоді дійсно медичні документи мали б суттєве значення для вказаного кримінального провадження.

Однак, як зазначено вище, дізнавач дійшов висновку про те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні достатні докази для пред`явлення підозри особі у вчиненні кримінального правопорушення.

Тому призначення повторних, додаткових, комплексних судово-медичних експертиз не вплине на вказаний висновок дізнавача.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Скаржник у судовому засіданні і в скарзі посилався на необхідність призначення ще однієї експертизи на підставі інших медичних документів. Інших доводів, які б вплинули на повноту досудового розслідування, скаржником у скарзі не зазначено.

Ураховуючи положення ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя розглядає скаргу в межах заявлених вимог та доводів.

Також у матеріалах кримінального провадження міститься доручення дізнавача, яким доручено працівникам Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області провести заходи, направлені на встановлення можливих свідків вищевказаної події, в разі встановлення допитати їх в якості свідків щодо відомих їм обставин.

Відповідно до рапорту о/у ВКП Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області виконати вказане доручення не представилось можливим, жодних свідків не встановлено.

Слідчий суддя вважає, що дізнавачем в результаті проведених слідчих дій було вичерпано усі можливі джерела доказів необхідних для встановлення необхідної кількості доказів для притягнення винної особи до кримінальної відповідальності. Наразі в матеріалах кримінального провадження відсутні докази для повідомлення ОСОБА_6 підозри про вчинення ним правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Для вирішення багатьох питань застосування кримінального закону, кваліфікації кримінальних правопорушень, а також з навчальною метою наукою кримінального права визначено риси, притаманні складові будь-якого конкретного кримінального правопорушення. На цій основі будується узагальнена абстрактна модель складу кримінального правопорушення. Ця модель, хоча вона й є науково-теоретичною, має водночас важливе практичне значення - вона вказує на обов`язкові (універсальні) елементи складу будь-якого кримінального правопорушення. Такими елементами є: 1) об`єкт кримінального правопорушення; 2) об`єктивна сторона кримінального правопорушення; 3) суб`єктивна сторона кримінального правопорушення; 4) суб`єкт кримінального правопорушення.

Частиною першою ст. 18 КК України передбачено, що суб`єктом кримінального правопорушення є фізична осудна особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність.

Відповідно до ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Аналізуючи положення практики ЄСПЛ, можна дійти висновку, що обґрунтованість підозри містить два аспекти. Перший стосується питання вчинення кримінального правопорушення, а другий - доведення обставин, які за розумного неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до вчинення кримінального правопорушення. Разом з тим, доведення обставин, викладених в повідомленні про підозру, здійснюється наявними в матеріалах провадження доказами.

Як зазначено в постанові ККС ВС у справі № 754/17019/17 (провадження № 51-2568км19, http://reyestr.court.gov.ua/Review/87365803) при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами 2 та 4 ст. 17 КПК України, що передбачають: «ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Матеріали кримінального провадження не містять сукупність достатніх доказів для пред`явлення ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 40-1 КПК України дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Слідчий суддя не погоджується з доводами скаржника про те, що досудове розслідування проводилося некваліфікованим дізнавачем, в діях якого прослідковується зацікавленість у не притягненні до кримінальної відповідальності особи, яка нанесла тілесні ушкодження, неспроможним об`єктивно аналізувати наявні факти, систематично, здійснюючи фальсифікації.

Указані припущення скаржника не знайшли свого відображення у матеріалах кримінального провадження.

Згідно витягу з ЄРДР ОСОБА_9 визначено дізнавачем, який здійснює досудове розслідування вказаного кримінального провадження. Питання про перевірку кваліфікованості дізнавача належить до повноважень його роботодавця. У матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про те, що дізнавача притягнуто до кримінальної відповідальності і відносно неї винесено обвинувальний вирок за вчинення посадового злочину, як про це зазначає скаржник. Крім того, зацікавленість дізнавача під час досудового розслідування є лише припущенням скаржника.

Слідчий суддя не погоджується з доводами скаржника про те, що дізнавачем порушено порядок збирання доказів. Наслідком порушення порядку збирання доказів є визнання їх недопустимими згідно ст. 86 КПК України. Скаржником не зазначено, в чому конкретно полягало порушення дізнавачем порядку збирання доказів.

Слідчий суддя також зазначає, що дізнавачем було скеровано доручення на встановлення усіх можливих свідків цієї події.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, таких свідків встановити не надалось можливим.

Допитаний у кримінальному провадженні потерпілий не повідомляв дізнавачу про інших свідків. Не були заявлені і потерпілим клопотання про допит інших осіб у якості свідків.

За вказаних обставин, слідчий суддя вважає, що дізнавачем проведено вичерпний перелік слідчих дій у даному кримінальному провадженні, а тому постанова про закриття кримінального провадження №0000869 від 07.07.2022 є законною та обґрунтованою.

На підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача сектору дізнання Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області від 27.03.2023 про закриття кримінального провадження №0000869 від 07.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, слід відмовити у зв`язку з її необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 303- 304, 305, 309, 369 - 372, 376, 535 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову т.в.о. дізнавача сектору дізнання Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 від 27.03.2023 про закриття кримінального провадження №0000869 від 07.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 24 квітня 2023 року о 15 год. 30 хв.

Слідчий суддя: ОСОБА_1