ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1499/23 Справа № 229/4306/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2023р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 20.01.2023р., якою у кримінальному провадженні за № 00000005 від 02.01.2021р. обвинуваченому за ч. 2 ст. 307 КК України

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Дружківка Донецької області, який проживає в АДРЕСА_1

задоволено клопотання прокурора та продовжено щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 20.03.2023р.

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 20.01.2023р. обвинуваченому за ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_6 задоволено клопотання прокурора та продовжено щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 20.03.2023р.

Ухвалу суду першої інстанції оскаржив обвинувачений, який в апеляційній скарзі:

- вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, та такою, що підлягає скасуванню, оскільки ризикам, на які посилається суд першої інстанції, можливо запобігти, застосувавши запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту;

- зазначає, що ризик переховування від суду не має свого підтвердження, оскільки він не має зв`язків за кордоном та на непідконтрольній території, та не має на вказаних територіях нерухомості та рахунків в банках, також не підтверджений ризик вчинення ним нових злочинів;

- вказує, що практика ЄСПЛ наголошує, що ризики, які мали місце при попередньому продовженні запобіжного заходу втрачають свою актуальність пропорційно зі спливом часу, проведеного під вартою, проте цей принцип ігнорується стороною обвинувачення, оскільки прокурор лише передруковує одне клопотання про продовження строку тримання під вартою;

- прохає оскаржувану ухвалу про продовження строку тримання під вартою скасувати.

Про дату, час та місце судового розгляду сторони кримінального провадження повідомлені належним чином, прокурор подав заяву про розгляду апеляційної скарги за їх відсутності, обвинувачений та захисник повідомлені належним чином про розгляд апеляційної скарги, клопотання про особисту участь у судовому засіданні не заявили, тому розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у незаконному, повторному збуті особливо небезпечної психотропної речовини, будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України, та його дії органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 307 КК України, а саме 17.06.2021р., приблизно о 14 год. 50 хв., обвинувачений незаконно, умисно, повторно, знаходячись в м. Дружківка, вул. Енгельса, буд. 83 Донецької області, біля будівлі «АТС» за грошові кошти в сумі 200грн., збув покупцю оперативної закупівлі ОСОБА_7 порошкоподібну речовину масою 0,1911 г.

Крім того, 22.06.2021р., приблизно о 18 год. 14 хв., обвинувачений незаконно, умисно, повторно, будучи особою, яка раніше вчинила злочин передбачений ст. 309 КК України, знаходячись в м. Дружківка, вул. Космонавті, 9 Донецької області, за грошові кошти в сумі 350грн., збув покупцю оперативної закупівлі ОСОБА_7 порошкоподібну речовину масою 0,0233г.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції, із дотриманням вимог ст. 177, 178, 183, 199 КПК України, враховуючи практику ЄСПЛ, в обґрунтування прийнятого рішення послався на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, не працює, офіційного доходу не має, раніше двічі судимий за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, що дало суду першої інстанції підстави вважати, що ризики передбачені п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме можливості обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжують існувати,що є підставою для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. На думку суду, інші, більш м`які запобіжні заходи, не будуть достатніми для запобігання ризикам, а докази зменшення ризиків суду не надані.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст.ст. 177, 178, 194 КПК України, належним дослідив у судовому засіданні сукупність обставин, які стали підставою для продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме існування ризиків, визначених ст. 177 КПК України, фактичні обставини, за якими обвинуваченому пред`явлено підозру, дані про його особу, зокрема відомості про дві попередні судимості за аналогічні злочини, та погоджується із рішенням суду першої інстанції, та вважає його законним та обґрунтованим за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 відбувається судовий розгляд у суді першої інстанції, та рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого прийнято під час судового розгляду справи.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, визначених у п. 1-5 частини 1 вказаної статті.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого прокурор мотивував тим, що не перестали існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що стало підставою для продовження строку обраного запобіжного заходу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінальних правопорушення, новий злочин вчинив у період випробувального терміну за вироком Дружківського міського суду Донецької області від 15.09.2020р., яким його засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на один рік три місяці, від відбування покарання звільнено з випробуванням строком на один рік.

Суд апеляційної інстанції, досліджуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які у своєму клопотанні послався прокурор, встановив їх наявність виходячи з наступного.

Підставами застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені ч . 1 ст. 177 КПК України, хоча зміст поняття «достатні підстави» не має чіткого законодавчого визначення, аналіз кримінального процесуального судочинства свідчить про те, що такими підставами є передбачувана небезпека вчинення обвинуваченим протиправних дій, зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України, та дозволять суду на основі закону та внутрішнього переконання зробити висновок про необхідність обрання запобіжного заходу.

У кримінальному судочинстві поняття ризиків передбачає як тактичні ризики, так і конкретні небажані для кримінального провадження наслідки поведінки підозрюваних та обвинувачених.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою є заходом забезпечення кримінального провадження, тобто заходом кримінального процесуального примусу, оскільки такий захід дає можливість виявляти та зберігати докази, запобігти прогнозованій протиправній поведінці чи унеможливити ухилення від слідства та суду обвинуваченого. Такий превентивний та забезпечувальний захід спрямований на недопущення можливої протидії з боку обвинуваченого провадженню у кримінальній справі, та є ефективним засобом коригування його неправомірної поведінки.

Обмежуючи конституційні права обвинуваченого у вчиненні злочину, запобіжні заходи виконують позитивну роль, реалізуючи у кримінальному процесі матеріальноправовий принцип крайньої необхідності: завдання меншої шкоди, щоб запобігти більшій шкоді.

На думку суду апеляційної інстанції, ризик переховування обвинуваченого від суду, є підтвердженим, оскільки тяжкість імовірного покарання можна вважати істотним фактором на підтвердження цього ризику. Цей ризик приймається до уваги (поряд з іншими обставинами) з урахуванням імовірності суворого покарання. Як наголошено у сталій практиці ЄСПЛ, яка висловлена у численних рішеннях тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що ризик переховування від суду не має свого підтвердження, оскільки він не має зв`язків за кордоном та на непідконтрольній території, та не має на вказаних територіях нерухомості та рахунків в банках, також не підтверджений ризик вчинення ним нових злочинів, є неспроможними.

Суд апеляційної інстанції, досліджуючи дані про особу обвинуваченого, встановив, що обвинувачений був двічі засуджений за вчинення злочинів щодо незаконного обігу наркотичних засобів, новий злочин вчинив у період іспитового строку, призначеного за вироком суду.

Таким чином, на думку суду апеляційної інстанції, ризик вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення, має своє обґрунтоване підтвердження.

На думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив існування ризиків за боку обвинуваченого у сукупності із фактичними обставинами висунутого обвинувачення, даними про особу обвинуваченого відповідно до вимог кримінального процесуального закону на підставі ст.ст. 177, 178 КПК України із дотриманням вимог ст. 194 КПК України, та правильно встановив неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, та такою, що підлягає скасуванню, оскільки ризикам, на які посилається суд першої інстанції, можливо запобігти, застосувавши запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що практика ЄСПЛ наголошує, що ризики, які мали місце при попередньому продовженні запобіжного заходу втрачають свою актуальність пропорційно зі спливом часу, проведеного під вартою, проте цей принцип ігнорується стороною обвинувачення, оскільки прокурор лише передруковує одне клопотання про продовження строку тримання під вартою, є також неспроможними, у даному випадку відсутні докази того, що ризики з боку обвинуваченого зменшилися, чи перестали існувати.

Враховуючи викладене вище, судом апеляційної інстанції встановлено, що рішення суду про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 є законним та обґрунтованим судовим рішенням, підстави для його скасування або зміни відсутні.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 20.01.2023р., якою у кримінальному провадженні за № 00000005 від 02.01.2021р. обвинуваченому за ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_6 задоволено клопотання прокурора та продовжено щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 20.03.2023р. - залишити без задоволення.

Ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 20.01.2023р., якою у кримінальному провадженні за № 00000005 від 02.01.2021р. обвинуваченому за ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_6 задоволено клопотання прокурора та продовжено щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 20.03.2023р. - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною, та набирає законної сили після її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

21 березня 2023 року м.Кривий Ріг