Справа № 202/9369/22
Провадження № 1-кс/202/5365/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська клопотання третього слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_3 , погоджене заступником начальника відділу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001153 від 15.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1, ч. 2 ст. 146 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

17.11.2022 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло зазначене клопотання, в якому ставиться питання про накладення арешту на майно, яке належить на праві власності потерпілому ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон Iphone 11 темно сірого кольору у чорному чохлі; футболку натільну світло-коричневого кольору; флісову кофту зеленого кольору.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_6 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом і проходячи її на посаді командира взводу зв`язку танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , 15 листопада 2022 року, приблизно о 09 год 30 хв, перебуваючи у місці тимчасової дислокації танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 поблизу АДРЕСА_1 , у стані наркотичного сп`яніння, у порушення вимог ст. ст. 17, 28 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 14, 16, 33, 20, 21, 22, 22-1, 28-32, 49, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4, 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, застосував насильство до підлеглого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_5 , а саме здійснив постріл з пістолета Макарова в бік ОСОБА_5 , тобто старший лейтенант ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України, тобто у застосуванні насильства щодо підлеглого, вчиненому із застосуванням зброї, в умовах воєнного стану.

16.11.2022 проведено огляд речей добровільно наданих потерпілим ОСОБА_5 , в ході огляду вилучено мобільний телефон Iphone 11 темно сірого кольору у чорному чохлі, футболка натільна світло-коричневого кольору, флісова кофта зеленого кольору, на яких наявні пошкодження, які з пояснень ОСОБА_5 отримані 15.11.2022 в результаті пострілу в нього. Встановлено, що вказані речі належать на праві власності ОСОБА_5 .

У слідства є обґрунтовані підстави вважати, що вищевказані речі є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, можуть містити відомості, що мають доказове значення у кримінальному провадженні за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 2 ст. 146 КК України, та підтверджують обставини кримінальних правопорушень, є необхідними для проведення судових експертиз, у зв`язку із чим зазначені предмети постановою від 17.11.2022 було визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Слідчий посилається на те, що підставою для накладання арешту на майно є обґрунтована підозра вважати, що воно є доказом даного кримінального правопорушення, незастосування цього заходу зумовить труднощі при проведенні експертиз, а також при проведенні інших слідчих дій, необхідність в яких може виникнути в ході проведення досудового розслідування, що перешкоджатиме встановленню усіх обставин, що підлягають доказуванню у вказаному кримінальному провадженні, внаслідок того, що вилучене майно може бути пошкоджене, зіпсоване, втрачене, знищене, відчужене. Тобто, метою накладання арешту на майно у даному випадку є збереження речових доказів з метою, зокрема, подальшого проведення зі вказаним речовим доказом криміналістичних експертиз.

З метою проведення експертизи, збереження вилучених об`єктів та забезпечення завдань кримінального провадження в цілому, необхідно накласти на них арешт, оскільки в разі повернення його є достатньо підстав вважати, що вони можуть бути приховані, пошкоджені, зіпсовані, знищені, перетворені чи відчужені, що може перешкодити кримінальному провадженню.

Арешт вказаного майна, як захід забезпечення кримінального провадження, виправдовує потреби досудового розслідування з метою виконання завдань кримінального провадження, пов`язаних із забезпеченням швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінальних правопорушень, а також використання вказаного майна в якості доказів.

Потреби досудового розслідування у проведенні слідчих дій, експертних досліджень, інших процесуальних дій з метою дослідження об`єктів, що містять відомості про обставини, що мають або можуть мати значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, обґрунтовують втручання слідчого у право володіння, користування та розпорядження підозрюваним вказаними вище речами з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

На підставі вищевикладеного, з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні та запобігання можливості приховування вказаного майна, його пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий звернувся з даним клопотанням
Слідчий ОСОБА_3 та власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, до суду надали заяви про розгляд даного клопотання за їх відсутності.

Враховуючи положення ч.1 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає доцільним здійснити розгляд клопотання за відсутності учасників.

Вислухавши представника власника майна, дослідивши надані слідчим матеріали кримінального провадження, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У судовому засіданні встановлено, що слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного 15.11.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001153 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України.

При цьому, як свідчать надані матеріли вказаного кримінального провадження, а саме: протокол огляду від 16.11.2022 року, 16.11.2022 проведено огляд речей добровільно наданих потерпілим ОСОБА_5 , в ході огляду вилучено мобільний телефон Iphone 11 темно сірого кольору у чорному чохлі, футболка натільна світло-коричневого кольору, флісова кофта зеленого кольору, на яких наявні пошкодження, які з пояснень ОСОБА_5 отримані 15.11.2022 в результаті пострілу в нього. Встановлено, що вказані речі належать на праві власності ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Отже, судом встановлено, що під час проведення обшуку виявлено та вилучено майно, дозвіл на вилучення якого прямо не надавався слідчим суддею в ухвалі про обшук.

Відповідно до ч.1 ст.168 КПК тимчасово вилучення майна може здійснюватись під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч.2 ст.168 КПК України забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Як встановлено в судовому засіданні, вищевказане майно вилучено під час огляду 16.11.2022 року. Клопотання про арешт тимчасово вилученого майна було направлено до суду засобами поштового зв`язку 17.11.2022 року, тобто в межах строку, передбаченого ч.ч.3, 5 ст. 171 КПК України.

Органом досудового розслідування доведено, необхідність вилучення під час огляду майна, в тому числі мобільних телефонів, які є носіями інформації та мають значення для досудового розслідування зазначеного кримінального провадження і саме телефон, як носій інформації підлягає направленню експерту для проведення комп`ютерно-технічної експертизи (експертизи комп`ютерної техніки і програмних продуктів) для встановлення обставин, пов`язаних з використанням цього об`єкта; виявлення інформації та програмного забезпечення, що знаходиться на ньому).

Постановою слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) ТУ ДБР у м. Краматорьску ОСОБА_7 , вилучені 16.11.2022 року під час огляду предмети визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що накладення арешту, наразі, на вилучене майно буде відповідати тим завданням кримінального провадження під час проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0001153, а отже відповідатимуть вимогам ст. 2, 98, 170 КПК України.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки, на думку слідчого судді, органом досудового розслідування доведено, що незастосування в даному випадку арешту речових доказів може призвести до їх приховування, пошкодження, знищення, перетворення.

З метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя доходить висновку про наявність правових підстав для арешту майна, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, в зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

Разом з тим, відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчого слідчий суддя постановляє ухвалу, у якій, зокрема, зазначає, порядок виконання ухвали.

Таким чином, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити спосіб виконання даної ухвали, в порядку затвердженому постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104 із змінами та доповненнями.

При цьому, слідчий суддя враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, а отже після усунення обставин, які були підставою для накладення арешту, зокрема проведення експертизи, власник майна має право звернутися до суду з клопотанням про скасування арешту майна, чи надати докази належності вказаного майна іншим особам тощо, що буде оцінено вже під час іншої процедури, передбаченої законом, задля можливості визначення, можливо, іншого менш обтяжливого способу забезпечення доказів чи визначеного способу арешту майна.

Керуючись ст. 7, 110, 131, 132, 167-168, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено під час огляду 16.11.2022 року та належить на праві власності потерпілому ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон Iphone 11 темно сірого кольору у чорному чохлі; футболку натільну світло-коричневого кольору; флісову кофту зеленого кольору.

Заборонити відчуження, розпорядження та користування вказаним майном до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Арештоване майно зберігати в порядку визначеному розділом «Зберігання речових доказів» Порядку зберігання речових доказів, затвердженого постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104 із змінами та доповненнями.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1