Справа № 642/116/23
Провадження 1кп/642/44/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000817 від 07.08.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, офіційно не працюючого, з вищою освітою, не одруженого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України, раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.3 ст. 357 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 достеменно знаючи про те, що в Україні введений військовий стан починаючи з 05 год. 30 хв., 24 лютого 2022 року строком на 30 діб відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 (остання редакція від 06.09.2022), ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05.08.2022 близько 20 години 35 хвилин, перебуваючи поблизу будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 побачив чоловічу барсетку чорного кольору, яка належала потерпілому ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та яка не становила для нього жодної цінності, що лежала на лавці біля під`їзду № 1 та, керуючись раптово виниклим корисливим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, підійшов до лавки та взяв вищевказану барсетку, в якій знаходилися: мобільний телефон марки Samsung Galaxy A21s синього кольору з IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , вартістю 3166,67 (три тисячі сто шістдесят шість грн. 67 коп.), згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 541М від 05.11.2022.

Після чого, ОСОБА_5 , з місця вчинення злочину з викраденим майном зник, розпорядившись ним на свій розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 3166,67 грн. 67 коп.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05.08.2022 близько «20» години «35» хвилин, перебуваючи поблизу будинку, що розташований за адресою: м. Харків, пров. Чередниченківський, 16 помітив на лавці, біля під`їзду № 1 чоловічу барсетку чорного кольору, яка не становить для потерпілого матеріальної цінності та викрав її, в середині якої, крім іншого, знаходилось свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , на ім`я ОСОБА_7 .

В подальшому ОСОБА_5 , продовжуючи свої протиправні дії, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, віддалившись від місця вчинення кримінального правопорушення на певну відстань, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, перевірив вміст викраденої барсетки, який належить ОСОБА_6 , та встановив, що в ньому знаходиться свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , на ім`я ОСОБА_7 та, розуміючи, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу є офіційним документом, втрата якого істотно ускладнює реалізацію особою своїх прав, свобод та законних інтересів, оскільки являється документом, який надає особі право на керування транспортним засобом, таємно привласнив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , на ім`я ОСОБА_7 , після чого з місця вчинення вказаного кримінального правопорушення зник, розпорядившись у подальшому ним на власний розсуд, а саме залишивши собі.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, тобто незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом або іншим важливим особистим документом.

05.01.2023 р. між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором ОСОБА_8 укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 473 КПК України. Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого. Обвинувачений ОСОБА_5 добровільно, без примусу та тиску в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні ним кримінального правопорушення,(злочину) передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану та кримінального проступку, передбаченого ч.3 ст. 357 КК України, тобто незаконне заволодіння будь-яким способом іншим важливим особистим документом. Сторони погодили, що підписанням даної Угоди обвинувачений ОСОБА_5 надає свою згоду на призначення покарання, вид покарання та його розмір. Так, сторони дійшли згоди щодо покарання, яке має понести обвинувачений, а саме відповідно за ч.4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком 5 років та призначення покарання за ч.3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік. Відповідно до положень ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, призначити покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком 5 років із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Крім цього даною угодою встановлені відомості щодо розуміння сторонами угоди наслідків її укладання та затвердження зазначеної угоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та пояснив, що саме він скоїв вказані правопорушення, у вчиненому щиро розкаюється. Також пояснив суду, що угоду він укладав добровільно і наслідки укладання і затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просив затвердити зазначену угоду. Захисник обвинуваченого також вважав можливим затвердити угоду.

Прокурор просив затвердити угоду.

Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника приходить до наступного:

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладання угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладання ними угоди.

Потерпілим у справі ОСОБА_6 надана заява про згоду на укладання угоди між обвинуваченим та прокурором.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується та визнає вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином та ч.3 ст. 357 КК України який не є тяжким злочином.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції інкримінованої статті, а саме ч.4 ст. 185, ч.3 ст. 357 КК України.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права визначені абзацами 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

В судовому засіданні встановлено, що дана угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та може бути затверджена і на підставі цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать його вимогам, правова кваліфікація кримінальних правопорушень вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання підозрюваним взятих на себе зобов`язань, не відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. Крім того судом береться до уваги те, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена обвинуваченим та прокурором, визначена у межах санкції ч.4 ст.185, ч.3 ст. 357 КК України, а тому не суперечить інтересам суспільства. Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

За таких обставин, виходячи з позиції обвинуваченого та його захисника, висловленої в судовому засіданні щодо погодження із призначенням узгодженої сторонами міри покарання, позиції прокурора, суд дійшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості від 05.01.2023 року, укладеної між обвинуваченим та прокурором по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

Долю речових доказів суд вирішує згідно зі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_8 , від 05.01.2023 року.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України та ч.3 ст. 357 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання

за ч.4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років,

за ч.3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком 1 (один) рік.

Відповідно до положень ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, призначити покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком 3 (три) роки. Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення експертизи у справі в розмірі 566 (п`ятсот шістдесят шість) гривень.

Речові докази у справі: барсетку чорного кольору, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_7 талон до посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 , що знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів відділу поліції №2 ХРУП№3 ГУ НП в Харківській області - повернути потерпілому як йому належні. Мобільний телефон торгової марки «Самсунг», що переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 - залишити в розпорядженні останнього як йому належний.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст.394 КПК України до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на вирок через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України, для його оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Головуючий: