Справа № 405/2710/23
провадження № 1-кс/405/1295/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2023 м. Кропивницький

слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника-адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 квітня 2023 року № 0000467 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Торецьк Донецької області, українця, громадянина України, офіційно непрацюючого, маючого на утриманні шестеро дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ:

старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспотру СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 за погодженням з заступником начальника відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_7 звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 днів. Просила не визначати розмір застави.

В обґрунтування клопотання слідча вказала, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 22.04.2023 близько 8 години 35 хвилин керуючи автомобілем марки «Maple C52» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_8 та фактично перебуває у користуванні ОСОБА_4 , здійснював рух біля с. Підлісне, що на території Кропивницького району, Кіровоградської області по автодорозі Н-14 «Олександрівка - Кропивницький - Миколаїв зі сторони смт. Олександрівка в напрямку м. Кропивницький, грубо порушив вимоги п. п. 1.5, 2.3 (б) і (д) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР України), згідно яких: п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3 Для забезпечення безпеки руху водій повинен: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, проявив керуючи транспортним засобом особисту неуважність і безпечність до забезпечення зазначених вимог безпеки дорожнього руху.

Так, ОСОБА_4 , під час руху по зазначеній автодорозі у світлу пору доби, наближаючись до перехрестя з автодорогою в напрямку с. Букварка, Кропивницького району, Кіровоградської області, яке по ходу руху визначене дорожнім знаком 1.23.3 «Прилягання другорядної дороги» згідно ПДР України та підїжджаючи до дорожньої розмітки 1.14.1 «Зебра» згідно ПДР України, визначеної дорожніми заками 5.38.1 та 5.38.2 ПДР України, порушуючи п. 14.6 (а) та (в) ПДР України (п. 14.6 Обгін заборонено: а) на перехресті; в) ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті…), легковажно сподіваючись на відвернення негативних наслідків, порушив п. п. 1.2, 10.1 та 13.3 ПДР України (п. 1.2. В Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів; п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 13.3. Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху) здійснив маневр обгону їдучого попереду легкового автомобіля, при цьому виїхав на зустрічну смугу руху, попередньо не впевнившись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки автомобілю «Skoda Kamiq», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в цей момент рухався на зустріч в межах своєї смуги руху по вказаній автодорозі в напрямку смт. Олександрівка.

Внаслідок вищезазначених дій водія ОСОБА_4 на зустрічній смузі щодо напрямку його руху відбулось зіткнення керованого ним автомобіля марки «Maple C52» реєстраційний номер НОМЕР_1 із автомобілем «Skoda Kamiq», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Тобто невідповідні та протиправні дії водія ОСОБА_4 та порушення ним вимог п.п. 1,2, 1.5, 2.3 (б) і (д), 10.1, 13.3, 14.6 (а) та (в) ПДР України знаходяться в причинному зв`язку з фактом зіткнення транспортних засобів.

У результаті ДТП пасажири автомобіля «Maple C52» реєстраційний номер НОМЕР_1 , малолітній ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 отримав тілесні ушкодження різних ступенів тяжкості, а малолітній ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від отримаих травм голови помер у Олександрівській ЦРЛ.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, кваліфікованого як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Слідча в клопотанні просила застосувати до підозрюваного запобіжний захід - тримання під вартою, посилаючись на обґрунтування пред`явленої підозри, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що викладені у клопотанні та неможливість їх запобіганню, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Прокурор у судовому засіданні підтримала клопотання, просила задовольнити посилаючись на обставини викладені у клопотанні.

Підозрюваний у судовому засіданні надав пояснення, згідно яких вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, разом з тим заперечував щодо задоволення клопотання, просив надати можливість бути присутнім на похованні сина, яке відбудеться о 14.00 год 24.04.2023 року та просив застосувати до нього інший запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник заперечував щодо задоволення клопотання, просив застосувати до підозрюваного домашній арешт.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши думку прокурора, захисника та підозрюваного, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступних висновків.

Встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 22.04.2023 близько 8 години 35 хвилин керуючи автомобілем марки «Maple C52» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_8 та фактично перебуває у користуванні ОСОБА_4 , здійснював рух біля с. Підлісне, що на території Кропивницького району, Кіровоградської області по автодорозі Н-14 «Олександрівка - Кропивницький - Миколаїв зі сторони смт. Олександрівка в напрямку м. Кропивницький, грубо порушив вимоги п. п. 1.5, 2.3 (б) і (д) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР України), згідно яких: п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3 Для забезпечення безпеки руху водій повинен: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, проявив керуючи транспортним засобом особисту неуважність і безпечність до забезпечення зазначених вимог безпеки дорожнього руху.

Так, ОСОБА_4 , під час руху по зазначеній автодорозі у світлу пору доби, наближаючись до перехрестя з автодорогою в напрямку с. Букварка, Кропивницького району, Кіровоградської області, яке по ходу руху визначене дорожнім знаком 1.23.3 «Прилягання другорядної дороги» згідно ПДР України та підїжджаючи до дорожньої розмітки 1.14.1 «Зебра» згідно ПДР України, визначеної дорожніми заками 5.38.1 та 5.38.2 ПДР України, порушуючи п. 14.6 (а) та (в) ПДР України (п. 14.6 Обгін заборонено: а) на перехресті; в) ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті…), легковажно сподіваючись на відвернення негативних наслідків, порушив п. п. 1.2, 10.1 та 13.3 ПДР України (п. 1.2. В Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів; п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 13.3. Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху) здійснив маневр обгону їдучого попереду легкового автомобіля, при цьому виїхав на зустрічну смугу руху, попередньо не впевнившись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки автомобілю «Skoda Kamiq», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в цей момент рухався на зустріч в межах своєї смуги руху по вказаній автодорозі в напрямку смт. Олександрівка.

Внаслідок вищезазначених дій водія ОСОБА_4 на зустрічній смузі щодо напрямку його руху відбулось зіткнення керованого ним автомобіля марки «Maple C52» реєстраційний номер НОМЕР_1 із автомобілем «Skoda Kamiq», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Тобто невідповідні та протиправні дії водія ОСОБА_4 та порушення ним вимог п.п. 1,2, 1.5, 2.3 (б) і (д), 10.1, 13.3, 14.6 (а) та (в) ПДР України знаходяться в причинному зв`язку з фактом зіткнення транспортних засобів.

У результаті ДТП пасажири автомобіля «Maple C52» реєстраційний номер НОМЕР_1 , малолітній ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 отримав тілесні ушкодження різних ступенів тяжкості, а малолітній ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від отримаих травм голови помер у Олександрівській ЦРЛ.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, (кримінальне провадження № 0000467 від 22.04.2023 року, правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч. 2 ст. 286 КК України) органом досудового розслідування даного кримінального правопорушення є ГУНП в Кіровоградській області (а.к.8).

23.04.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом (ст. 2 КК України).

Відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 є тяжким злочином, за який передбачено позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Щодо обґрунтованості підозри:

Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Його причетність до оголошеної підозри підтверджується протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди (а.к. 10-14), протоколом огляду місця події (а.к. 15-17), протоколом допиту свідка (а.к. 20), протоколом допиту свідка (а.к. 21), повідомленням про підозру (а.к. 24-29).

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини ( надалі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Слідчий суддя також зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованості підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаyv. United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Необхідно зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Відповідно до ч. 4 ст. 193 КПК України за клопотанням сторін або за власною ініціативою слідчий суддя має право дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу. В світлі конкретних обставин даного клопотання досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Таким чином, наявні матеріали на думку слідчого судді свідчать, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_4 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України.

У відповідності до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів.

Щодо ризиків передбачених ст. 177 КПК України:

метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, слідчий та прокурор вказали на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4 та 5 ст. 177 КПК України.

Але зважаючи на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя, при ризику вчинення ним подальших правопорушень, при ризику вчинення ним подальших правопорушень, при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними та абстрактними.

Також, відповідно до рішення у справі «Клішин проти України» зазначено, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер, та доводитися відповідними доказами.

Разом з тим, ввраховуючи практику ЄСПЛ, слідчим суддею відзначається, що у справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого підозрюваному правопорушення, на даний час існує лише один ризик, а саме: ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість покарання та вагомості доказів обґрунтованості підозри, може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. З урахуванням бажання уникнути відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання та вагомості доказів обґрунтованості підозри, незаконно впливати на потрепілих та свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , які дають покази по суті події, а також співмешканку ОСОБА_13 , яка була безпосереднім очевидцем ДТП так як являлась пасажиром транспортниго засобу в момент ДТП та є матірю загиблої дитини, та та інших можливих свідків та очевидців вказаної ДТП, які будуть встановлюватись у ході досудового розслідування та які можуть бути мешканцями смт. Олександрівка Кропивницького району Кіровоградської області.

Оцінюючи обґрунтованість даного ризику, слідчий суддя виходить із передбаченої кримінальним процесуальним законом процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК), оскільки жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Так, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

За таких обставин, оскільки допит свідків на стадії судового розгляду у цьому кримінальному провадженні ще не здійснено, то слідчий суддя погоджується з тим, що доведеним є ризик незаконного впливу підозрюваним ОСОБА_4 на свідків в даному кримінальному провадженні, з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

Отже, під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив наявність лише одного ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КК України.

Інші ризики на які слідчий та прокурор посилалися у клопотанні та під час судового розгляду клопотання прокурором не доведені. Тобто, на підтвердження більшості, передбачених в клопотанні ризиків прокурором не було надано жодного доказу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (ч. 1 ст. 183 КПК України).

Згідно ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Мотивуючи неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, слідчий в своєму клопотанні про застосування запобіжного заходу тримання під вартою та прокурор в судовому засіданні під час розгляду клопотання слідчого застосовують загальні твердження, без належної аргументації з посиланням на певні обставини, а тому фактично не довели доцільність застосування до ОСОБА_4 виключно запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також те, що жоден із більш м`яких, ніж тримання під вартою, запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, тобто, слідчий суддя приходить до переконливого висновку про те, що стороною обвинувачення не надано доказів, достатніх, щоб переконати суд у необхідності застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя при вирішенні питання про застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу також враховує те, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч.5 ст.9 КПК).Так, згідно правової позиції ЄСПЛ, викладеної у пункті 80 рішення від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 178 ККПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Домашній арешт являє собою позбавлення свободи в розумінні підпункту «с» пункту 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини (пункт 17 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Вітторіо та Луіджи Манчіні проти Італії», «Лавентс проти Латвії»).

З урахуванням встановлених обставин, пояснень прокурора, підозрюваного та його захисника, а також практики ЄСПЛ, враховуючи наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а також те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, слідчим суддею розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, а тому при вирішенні питання про достатній та необхідний запобіжний захід, що може забезпечити належну процесуальну поведінку та запобігти встановленим ризикам відмічається, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше не судимий, злочин вчинив з необережності, є особою соціально адаптованою, має постійне місце проживання, працює на будівництві, отримує заробітну плату, що є джерелом доходів його сім`ї, та те що більшість ризиків заявлених прокурором не доведенні.

Отже, з урахуванням зазначеного вище, слідчий суддя дійшов висновку, що саме домашній арешт в певний період доби є достатнім запобіжним заходом, що забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому визнає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід домашній арешт, заборонивши підозрюваному залишати житло у період часу з 19.00 год. до 06.00 год. щоденно, та поклавши на нього обов`язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України, строком до 23.06.2023 року.

Таким чином, клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.176-197, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід домашній арешт, який полягає у забороні підозрюваному у період часу з 19.00 год. до 06.00 год. щоденно, до 23.06.2023 року, залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, а саме:

1) прибувати до слідчого, прокурора у кримінальному провадженні та слідчого судді та суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідного територіального органу Управління Державної міграційної служби у Кіровоградській області паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Підозрюваного ОСОБА_4 звільнити з-під варти в залі суду негайно.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Контроль за виконанням ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків покласти на СУ ГУНП в Кіровоградській області.

Строк дії ухвали, запобіжного заходу та покладених на підозрюваного обов`язків визначити до 23.06.2023 року.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_14