Справа № 151/258/20
Провадження №11-кп/801/977/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2022 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13

захисників обвинувачених адвокатів: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Бершадського районного суду від 15.08.2022, якою закрито кримінальне провадження №0000467 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

28.01.2020 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , було повідомлено про підозру, тобто останнім днем строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні є 28.03.2020.

27.03.2020 здійснено відкриття матеріалів справи сторонам, ознайомлення з якими закінчилось 28.05.2020, а з 29.05.2020 продовжився строк досудового розслідування.

Тобто, остаточною датою, коли обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000467 від 27.10.2017 повинен був бути направлений до суду, є 29.05.2020.

Однак, як вбачається з супровідного листа Прокуратури Вінницької області, лише 03.06.2020 року обвинувального акту у кримінальному провадженні за ч.3 ст. 28 , ч.5 ст. 191 КК України, внесеному до ЄРДР за №0000467 від 27.10.2017 року надіслано виконуючому обов`язки голови Чечельницького районного суду Вінницької області ОСОБА_18 , який, згідно вхідного штампу суду, було отримано Чечельницьким районним судом Вінницької області 10.06.2020, тобто поза межами строків досудового розслідування.

Відповідно ж до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Кримінальне провадження №0000467 було розпочато 27.10.2017 року, тобто до введення законодавчих змін, якими доповнено ч 1 ст. 284 КПК України п.10, які введено в дію 15.03.2018 року, проте суд ухвалюючи дане рішення керувався ч.1 ст. 5 КПК України, яка передбачає, що процесуальне рішення приймається згідно з положеннями КПК, чинними на момент прийняття такого рішення. Це узгоджується з рішеннями колегії судів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 16.02.2022 року у справі №725/5513/19 та колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 23.02.2022 року у справі №552/17954/19.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи осіб, які їх подали

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 15.08.2022 про закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України з підстав передбачених п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого засідання.

На думку прокурора, положення пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України набрали чинності 15 березня 2018 року, тоді як відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань в кримінальному провадженні №0000467 внесені 27.10.2017, тобто до вступу в дію цієї процесуальної норми.

Позиції учасників судового провадження

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просив задовільнити його апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, обвинувачених та їх захисників, які просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви Суду

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Той факт, що кримінальне провадження надійшло до суду поза межами строків досудового розслідування, що є безумовною підставою для його закриття, відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, ніким не оскаржується.

Предметом апеляційного перегляду є можливість суду закрити кримінальне провадження за п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України відомості про яке внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 27.10.2017, тоді як пункт 10 частини 1 статті 284 КПК України набрав чинність 15.03.2018.

Перед тим як навести мотиви прийнятого рішення Суд вважає за необхідне звернути увагу на релевантне законодавство.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Статтею 5 КПК України встановлено, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. Допустимість доказів визначається положеннями цього Кодексу, які були чинними на момент їх отримання.

Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Частина 2 ст. 113 КПК України передбачає, що будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Частина 4 ст. 219 КПК України встановлює, що строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 Глави 24 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 294 КПК України строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Водночас у застереженні до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК зазначено, що відповідні положення вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань /далі ЄРДР/ після введення в дію цих змін (п. 4 §2 «Прикінцеві положення» розділу 4 Закону №2147-VIII).

Тобто у наведеному застереженні законодавець виділив обмежене коло справ, при вирішенні яких суди отримали повноваження застосовувати п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК - кримінальні провадження, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР після введення в дію цих змін.

Саме на цьому і наголошує прокурор в своїй апеляційній скарзі, однак з цим не погоджується Суд.

Так згідно статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, яким суддя зобов`язаний керуватись, здійснюючи правосуддя, відповідно до вимог ст.129 Конституції України.

Основними ж засадами судочинства в тому числі є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та розумні строки розгляду справи судом .

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини відповідно до ч.2 ст.8 КПК України.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають встановлюватися виключно Конституцією і законами України, переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи і не порушувати сутнісний зміст такого права (п. 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016).

Конституційний Суд України у п. 2 мотивувальної частини рішення від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 надав офіційне тлумачення, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У п. 5.4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, зокрема, визначено, що із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі.

Велика палата ЄСПЛ у п. 68 рішення у справі Карт проти Туреччини (Kart v. Turkey, заява №8917/05) зазначила, що право на розгляд справи протягом розумного строку базується на необхідності гарантувати, що обвинуваченим доведеться залишатись занадто довго у стані невизначеності щодо результатів кримінальних звинувачень проти них. Так само ЄСПЛ у п. 18 рішення в справі Вемхофф проти Німеччини (Wemhoff v. Germany, заява №2122/64) вказував, що чітка мета відповідного положення п. 1 ст. 6 Конвенції у кримінальних справах полягає у забезпеченні того, щоби обвинувачені особи не перебували занадто довго під обвинуваченням та обвинувачення було визначене.

Верховний Суд у постанові від 15 вересня 2021 року по справі № 711/3111/19 зазначив, що направлення прокурором обвинувального акту після закінчення досудового розслідування до суду поза межами строків досудового розслідування у кримінальних провадженнях щодо злочинів, які не є тяжкими чи особливо тяжкими проти життя та здоров`я, виключає набуття особою процесуального статусу обвинуваченого (підсудного), а, отже, унеможливлює розгляд в суді кримінального провадження по суті та тягне за собою закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК.

Далі у цій же постанові зазначено, що з огляду на положення п. 1 ч. 2 ст. 412 КПК, яка передбачає у будь-якому разі скасування судового рішення, якщо за наявності підстав для закриття судом провадження у кримінальній справі його не було закрито.

Відмовляючи у відкритті касаційного провадження Верховний Суд в ухвалі від 16 лютого 2022 року у справі № 725/5515/19 зазначив: посилання прокурора про те, що судами не було надано належної оцінки тій обставині, що законодавчі зміни, якими доповнено ч. 1 ст. 284 КПК України п. «10» введені в дію з 15 березня 2018 року, а тому вказані положення закону не можуть застосовуватись до кримінального провадження, відомості про яке були внесені до ЄРДР 14 лютого 2018 року, тобто до введення в дію цих змін, не є обґрунтованими, оскільки ч. 1 ст. 5 КПК України передбачає, що процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент прийняття такого рішення.

Наведений підхід узгоджується із сталою практикою Конституційного Суду України, який неодноразово наголошував на необхідності неухильного дотримання принципу правової визначеності, як важливої складової конституційного принципу справедливості. Зокрема, наведена позиція знаходить своє відображення у рішеннях від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, від 20 грудня 2017 року № 2-р/2017, та інших.

Отже твердження сторони обвинувачення про неможливість закрити кримінального провадження, розпочате до 15 березня 2018 року на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, не є обґрунтованими, оскільки ч. 1 ст. 5 КПК України передбачає, що процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент прийняття такого рішення, й така позиція суду повністю відповідає висновку Верховного Суду, в абсолютно релевантно-тотожній справі та від якого не може відступити ні суд першої, ні апеляційної інстанцій.

Інше тлумачення порядку застосування положень п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України могло б привести до висновку, що ця норма не підлягає застосуванню до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в ЄРДР до введення в дію цих змін. Але подібний висновок є вочевидь хибним, оскільки він обумовлює можливості різних підходів до закриття кримінального провадження (а, отже, різних підходів до звільнення від кримінальної відповідальності осіб за одні й ті самі злочини) не в залежності від часу вчинення злочину, а в залежності тільки від дати внесення правоохоронними органами інформації про злочин до ЄРДР.

Вимоги процесуального закону визначають, що при зміні правил кримінального процесу забороняється встановлювати нові обов`язки, скасовувати чи звужувати процесуального права, належні учасникам провадження, чи обмежувати їх використання.

Сутність змісту положень п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України полягає у забезпечені кожній людині (після набрання чинності цією нормою) права на звільнення від притягнення до кримінальної відповідальності у випадку порушення щодо неї встановлених КПК України строків досудового розслідування.

Позбавлення людини цього права, з огляду лише на момент внесення відомостей про злочин до ЄРДР, є порушенням сутності такого права.

Передбачення процесуальним законом обов`язку прокурора якнайшвидше, але не пізніше визначеного законом процесуального строку після пред`явлення підозри особі звернутись до суду з обвинувальним актом або закрити кримінальне провадження є гарантією фундаментального права людини на розгляд її справи упродовж розумного строку, закріпленого в п. 1 ст. 6 Конвенції, передбачено ст. 7, ч. 1 ст. 21 КПК та підтверджується усталеною практикою ЄСПЛ.

Особа не може необмежений час перебувати в стані підозрюваного якщо публічне обвинувачення з будь-яких причин не має можливості визначити обвинувачення, склавши обвинувальний акт, та спрямувати справу до суду протягом визначеного законом строку особа має бути звільнена від підозри. Таким чином, такий процесуальний строк досудового розслідування є одним із найважливіших проявів правового принципу верховенства права, який вимагає належної правової визначеності у такому особливо вразливому статусі людини як підозрюваний.

На важливості та фундаментальності недопустимості порушення строків досудового розслідування свідчить категоричність законодавця, який в ч. 5 ст. 294 КПК визначив, що строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

За таких обставин Суд вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням принципу верховенства права та не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Бершадського районного суду від 15.08.2022, якою закрито кримінальне провадження №0000467 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді:

ОСОБА_19