Справа № 699/1263/22
Номер провадження № 1-кс/699/320/22
УХВАЛА
щодо тимчасового доступу до документів

06.12.2022 м. Корсунь-Шевченківський

Слідчий суддя Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого Слідчого відділення Відділення поліції № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , погоджене начальником Корсунь-Шевченківського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,

про дозвіл на тимчасовий доступ до документів, які містять охоронювану законом таємницю,

УСТАНОВИВ:
Старший слідчий Слідчого відділення Відділення поліції № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , за погодженням з начальником Корсунь-Шевченківського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про дозвіл на тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю та знаходяться у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 « ІНФОРМАЦІЯ_2 », у рамках досудового розслідування кримінального провадження, внесеного 14.07.2022 до ЄРДР за № 0000189, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Клопотання обґрунтовується наступними доводами.

14.07.2022 до ВП №1 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області звернулася ОСОБА_5 з повідомленням про те, що її дочка ОСОБА_6 , старший лейтенант медичної служби, є начальником поліклініки військової частини та перебуває в полоні країни-агресора.

Інформація про вказане повідомлення 14.07.2022 внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000189.

20.09.2022 під час обміну військовополоненими ОСОБА_6 була звільнена з полону.

07.10.2022 громадянка ОСОБА_6 звернулася з заявою про визнання її потерпілою у вказаному кримінальному провадженні та надала показання, у яких зазначила, що 23.09.2022 після обміну військовополонених її було направлено до Чернігівського шпиталю. Також повідомила, що проходила реабілітацію та лікування у ІНФОРМАЦІЯ_1 « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Автор клопотання вказує, що для встановлення фактів та обставин, які можуть підтвердити чи спростувати вчинення протиправних дій відносно ОСОБА_6 щодо нанесення їй тілесних ушкоджень та жорстокого поводження з ОСОБА_6 під час її перебування в полоні, необхідно отримати доступ до історії хвороби, яка знаходиться у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

У матеріалах клопотання зазначено, що правова кваліфікація кримінального правопорушення, у межах якого ОСОБА_6 визнана потерпілою - ч. 1 ст. 115 КК України, а саме «вбивство, тобто умисне заподіяння смерті іншій людині».

Органом досудового розслідування є ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Указані документи, до яких заявник просить надати тимчасовий доступ, плануються до використання у якості прямого доказу об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

У судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися, у клопотанні слідчий просив розгляд справи проводити без їх участі. Клопотання підтримав.

Будучи належним чином повідомленим про дату, місце та час розгляду даного клопотання, представник ІНФОРМАЦІЯ_1 « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у судове засідання не з`явився, причини не повідомив, заяв не подав.

Перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 КПК України, сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком випадків, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 131 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи:

1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи;

2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні;

3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Згідно з приписами п. 2 ч. 1 ст. 162 КПК України, до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належить інформація, що містить відомості, які можуть становити лікарську таємницю.

Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Як зазначено вище, у клопотанні слідчий вказує, що правова кваліфікація цього кримінального провадження ч. 1 ст. 115 КК України, а саме вбивство, тобто умисне заподіяння смерті іншій людині.

Безпосереднім об`єктом будь-якого вбивства є життя особи (людини).

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 115, характеризується: 1) діянням - посяганням на життя іншої особи; 2) наслідками у вигляді незворотної смерті потерпілого; 3) причиновим зв`язком між вказаними діянням та наслідками; 4) факультативними ознаками (місце, час, спосіб, знаряддя, засоби, обстановка вчинення вбивства).

Суспільно небезпечним наслідком вбивства є настання незворотної смерті потерпілого.

З клопотання вбачається, що відомості про дане кримінальне провадження за ч. 1 ст. 115 КК України внесені за заявою матері потерпілої ОСОБА_5 , оскільки на час її звернення до органу досудового розслідування їй не була відома інформація про місце знаходження дочки та про те, чи дочка взагалі жива.

Однак у подальшому ОСОБА_6 була звільнена з полону та визнана потерпілою. Очевидно, що потерпіла є живою, отже на даний час кваліфікація кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України є завідомо помилковим.

До клопотання у якості письмових доказів, що його обґрунтовують, надано: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0000189 від 14.07.2022; копію постанови про призначення слідчого; копію протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення; копію листа ВЧ А1249; копію заяви ОСОБА_6 про залучення її до провадження як потерпілої у зв`язку з незаконним позбавленням волі російськими військовими; копію пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілої; копію протоколу допиту потерпілої.

З клопотання слідчого випливає, що тимчасовий доступ до документів потрібен для встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та визначення рівня жорстокого з нею поводження під час її перебування в полоні. Кримінальні провадження стосовно спричинення тілесних ушкоджень відноситься до підсудності органів Національної поліції України. Однак слідчий вказує, що тілесні ушкодження були завдані потерпілій під час перебування у полоні країни-агресора.

Крім того, сама ОСОБА_6 у своїй заяві просить визнати її потерпілою у зв`язку з незаконним позбавленням волі російськими військовими.
Отже, у даному випадку вбачаються ознаки вчинення воєнного злочину, розслідування якого не відноситься до підслідності органів Національної поліції України.

У будь-якому випадку, як зазначено вище, кваліфікація кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України є завідомо помилковою.

Стаття 216 КПК України встановлює чіткі рамки, за якими кожний вид кримінального правопорушення, який міститься в Кримінальному кодексі України, відноситься до компетенція того чи іншого правоохоронного органу. Відповідно до п.2 ч.3 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, які отримані після початку кримінального провадження шляхом реалізації органом досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених кодексом.

З даного питання Вищий Спеціалізований суд з розгляду цивільних та кримінальних справ України сформулював однозначну правову позицію, відповідно до якої проведення досудового розслідування кримінального провадження, зокрема, проведення окремих слідчих дій, заходів забезпечення кримінального провадження, органом, до компетенції якого, згідно з процесуальним законодавством, не віднесено його здійснення, порушує загальні засади законності здійснення кримінального провадження та унеможливлює виконання завдань кримінального провадження. Крім того ВСС звернув увагу на те, що відповідно до КПК України, зібрані таким чином докази можуть бути визнані в суді недопустимими. Водночас, питання допустимості тих чи інших доказів вирішується під час судового розгляду судом, який здійснює розгляд кримінального провадження.

Така позиція є усталеною та послідовно підтримується практикою Верховного Суду.

Положеннями ч.ч. 3, 5 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Слідчий суддя дійшов висновку, що задоволення клопотання в межах розслідування кримінального правопорушення за очевидно неправильною кваліфікацією ч. 1 ст. 115 КК України, з огляду на неможливість слідчому судді на даний час встановити підслідність цього кримінального провадження, не дозволить виконати завдання, для виконання якого слідчий звернувся з клопотанням.

Відповідно до приписів п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

У даному випадку задоволення клопотання може мати наслідком визнання отриманих доказів недопустимими, що безумовно призведе до порушення прав потерпілої особи.

З огляду на викладене клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 159-166, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання старшого слідчого Слідчого відділення Відділення поліції № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , погодженого начальником Корсунь-Шевченківського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про дозвіл на тимчасовий доступ до документів, які містять охоронювану законом таємницю у кримінальному провадженні № 0000189, внесеному до ЄРДР 14.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1 ОСОБА_7