Справа № 473/648/23
Номер провадження 1-кс/473/151/2023
УХВАЛА

Іменем України

"20" лютого 2023 р. м. Вознесенськ

Слідчий суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська без застосування фіксації процесу технічними засобами на підставі ч.4 ст.107 КПК України клопотання прокурора Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000154 від 16.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

16 лютого 2023 року до суду надійшло клопотання прокурора про арешт майна в кримінальному провадженні за №0000154 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

В клопотанні прокурора зазначено, що до ч/ч Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що ОСОБА_4 , 1966 року народження, 07.02.2023 року в соціальній мережі «Viber» знайшов оголошення, в якому йшла мова про те, що ТОВ СЕНВЕКС займається продажем добрив. Після цього відразу зателефонував за абонентським номером НОМЕР_1 , який був вказаний в оголошенні, де слухавку підняла невідома особа чоловічої статі та представилась ім`ям ОСОБА_5 . В ході телефонної розмови вони узгодили кількість необхідного добрива карбаміду та його ціну. Під час розмови ОСОБА_6 надав ОСОБА_5 мобільний номер свого бухгалтера та повідомив, щоб останній підтримував зв`язок з нею та надіслав їй всі необхідні документи для здійснення переказу за добрива. 08.02.2023 року ОСОБА_5 надав всі необхідні документи для здійснення розрахунку за добрива та вказав банківський рахунок НОМЕР_2 , відразу після цього за усною вказівкою ОСОБА_4 бухгалтер переказав грошові кошти на вищевказаний рахунок в сумі 1675603,78 грн., добрива обіцяли поставити 14.02.2023 року та 16.02.2023 року. Однак 14.02.2023 року ніхто на зв`язок не вийшов та до теперішнього часу з ОСОБА_4 ніхто не зв`язався. Внаслідок шахрайських дій заявнику спричинено матеріальний збиток на суму 1675603 грн.78 коп.

16.02.2023 року відомості про вчинення даного правопорушення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000154 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Також в ході проведення перевірки було встановлено, що з потерпілим ОСОБА_4 зв`язувала особа, яка представилась представником ТОВ «СЕВНЕКС» та надала банківський рахунок АТ «ПУМБ» НОМЕР_2 для проведення відповідної операції з оплати необхідного товару.

У відповідності до платіжного доручення №24 від 08.02.2023 року ОСОБА_4 здійснив переказ грошових коштів з банківського рахунку АТ «Райффайзен банк» НОМЕР_3 у розмірі 1 675 603 гривень 78 копійок на банківський рахунок АТ «ПУМБ» НОМЕР_2 . Призначення платежу - за карбамід.

В ході допиту потерпілого ОСОБА_4 було встановлено, що ТОВ «СЕВНЕКС» повідомили про те, що добрива будуть доставлені 14.02.2023 року та 16.02.2023 року, про те в подальшому на телефонні дзвінки ніхто не відповідав.

В клопотанні прокурор вказав, що внаслідок неправомірних дій представників ТОВ «СЕВНЕКС» під приводом продажу мінеральних добрив шляхом обману заволоділи грошовими коштами, котрі належать ОСОБА_4 , у розмірі 1 675 603 гривень 78 копійок, тому в даному випадку накладення арешту на банківський рахунок вказаної юридичної особи, який відкритий в АТ «ПУМБ» за реквізитами НОМЕР_2 , та на грошові кошти у розмірі 1 675 603 гривень 78 копійок, які були перераховані 08.02.2023 року ОСОБА_4 відповідає завданням вказаного заходу забезпечення кримінального провадження та співрозмірний завданій шкоді потерпілого.

Метою арешту майна прокурор в клопотанні вказує забезпечення відшкодування шкоди (цивільний позов) п.4 ч.2 ст.170 КПК України.

Прокурор та власник майна до суду не з`явилися, заяв чи клопотань про відкладення слухання справи слідчому судді не надали. З огляду на зазначене слідчим суддею прийнято рішення про проведення засідання у відсутність сторін на підставі ч.1 ст.172 КПК України та без застосування засобів фіксації процесу.

Вирішуючи клопотання прокурора слідчий суддя враховує, що п.7 ч.2 ст.131 КПК України визначено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Стаття 16 КПК України передбачає, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно із ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна згідно із ч.2 ст.170 КПК України допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Порядок накладення арешту на майно у випадку, що передбачений п.4 ч.2 ст.170 КПК України, та на який посилається прокурор як на підставу для арешту майна в своєму клопотанні, - регулюється положеннями ч.6 ст.170 КПК України, якаю визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

В даному кримінальному провадженні ще не встановлено підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Так само й відсутній цивільний позов.

Тому арештувати рахунок та грошові кошти, які в клопотанні просить прокурор, з підстави, що визначена п.4 ч.2 ст.170 КПК України, - не можливо, оскільки відсутні умови, визначені для цього ч.6 ст.170 КПК України.

Окрім того, прокурором в клопотанні нічого не вказано про третю особу, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Так згідно із ст.64-2 КПК України: «1. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. 2. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

3. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

10. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

11. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна».

Окрім того, згідно із п.2 ч.3 ст.171 КПК України в клопотанні про арешт майна має бути вказано - документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Частиною 1 ст.173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

На підставі наданих прокурором документів, а саме платіжного доручення від 08.02.2023 року встановлено, що ФГ ОСОБА_4 перерахувало на рахунок, що використовується ТОВ «Севнекс» в АТ «ПУМБ», 1675603,78 гривень за карбамід на підставі рахунку №1886 від 07.02.2023 року та договору поставки, укладеного 07.02.2023 року.

З наданого договору поставки, укладеного 07.02.2023 року між ФГ ОСОБА_4 та ТОВ «Севнекс», вбачається, що рахунок, на який просить накласти арешт прокурор, використовується як такий, що належить певному конкретному підприємству, тому у разі арешту такого рахунку це може призвести до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи.

Тоді як ч.4 ст.173 КПК України визначено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Оскільки в даному провадженні прокурором не доведені підстави для арешту майна, які визначені п.4 ч.2 ст.170 та ч.6 ст.170 КПК України, - клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст..ст.16, 64-2, 170, 171, 173, 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000154, а саме на банківський рахунок АТ «ПУМБ» НОМЕР_2 та на грошові кошти у розмірі 1 675 603 гривень 78 копійок, які були перераховані 08.02.2023 року ОСОБА_4 з банківського рахунку АТ «Райффайзен банк» НОМЕР_3 , - відмовити .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення згідно із п.9 ч.1 ст.309 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1