Справа № 953/56/23
н/п 1-кс/953/335/23
"12" січня 2023 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
03.01.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, а саме в тому, що з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_4 , перебуваючи на зібранні трудових колективів у м. Балаклія Ізюмського району Харківської області, в період часу не пізніше середини липня 2022 (точний час не встановлено), надав свою добровільну згоду на його призначення на посаду Директора КП Балаклійського РАД з метою провадження господарської діяльності у взаємодії з окупаційною адміністрацією держави- агресора. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, під час перебування у вказаному місці, в період часу з середини липня по кінець серпня 2022, будучи директором Балаклійського РАД, діючи за завданням вказаного представника окупаційної влади держави-агресора, ОСОБА_4 організував проведення на території м. Балаклія наступних робіт, а саме: ремонт доріг, заправка техніки підприємства та техніки інших комунальних підприємств (згідно розпоряджень представника окупаційної влади), облаштування блокпосту на автомобільній дорозі «Харків-Змїїв-Балаклія-Гороховатка».
Санкція вказаної статті передбачає покарання у виді штрафу до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна. Відповідно до інформаційних довідок з державних реєстрів, у тому числі Реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців, а також наданої ГУ Держгеокадастру в Харківській області, РСЦ ГСЦ МВС в Харківській області інформації, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві приватної власності належить: квартира, АДРЕСА_3 , (колЛІб-А), квартира АДРЕСА_4 ; 1/3 квартири двокімнатної, загальною площею 61,0 кв.м, адреса: АДРЕСА_2 .
Пунктом 3 частини 2 цієї статті визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
В межах вказаного кримінального провадження 03.01.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, відповідальність за вчинення якого передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.
Таким чином, прокурор просить накласти арешт на вказане майно в клопотанні майно.
Прокурор в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглядати клопотання без її участі, клопотання підтримала, просила його задовольнити.
Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна, власник майна ОСОБА_4 в судове засідання не викликався.
Неприбуття в судове засідання прокурора, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотань. Володілець майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
Відповідно до інформаційних довідок з державних реєстрів, у тому числі Реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців, а також наданої ГУ Держгеокадастру в Харківській області, РСЦ ГСЦ МВС в Харківській області інформації, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві приватної власності належить: квартира, АДРЕСА_3 , (колЛІб-А), квартира АДРЕСА_4 ; 1/3 квартири двокімнатної, загальною площею 61,0 кв.м, адреса: АДРЕСА_2 .
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Стороною обвинувачення доведено, що вказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Тому, вказане майно підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.
Накласти арешт на нерухоме майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , а саме:
- квартиру АДРЕСА_1 ;
- 1/3 квартири двокімнатної, загальною площею 61,0 кв.м, адреса: АДРЕСА_2 ; шляхом заборони відчуження та розпорядження ними до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1