УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 589/3834/22

провадження № 51-2018 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Сумського апеляційного суду від 03 лютого 2023 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,

встановив:

Вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 08 грудня 2022 року в порядку спрощеного провадження ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1

ст. 309 Кримінального кодексу України (далі - КК) та призначено покарання

у виді арешту на строк три місяці.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції прокурор подав апеляційну скаргу. Ухвалою Сумського апеляційного суду від 03 лютого 2023 року

у відкритті апеляційного провадження відмовлено.

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати вказану ухвалу у зв`язку

з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону

та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. На обґрунтування

своїх вимог зазначає, що в поданій апеляційній скарзі просив скасувати вирок місцевого суду через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки судом не було вирішено питання про стягнення процесуальних витрат та долю речових доказів. Крім того, у вироку не зазначено ваги наркотичного засобу.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та долучену до неї копію судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити зважаючи на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення,

які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, у тому числі вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 394 КПК вирок суду першої інстанції, ухвалений

за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку

з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

З огляду на положення ч. 2 ст. 381 КПК суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду

в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден

з розглядом обвинувального акта.

Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали, у поданій апеляційній скарзі прокурор хоча і вказував, що оскаржує вирок суду з підстав істотного порушення кримінального процесуального закону, однак фактично ставив під сумнів правильність обставин встановлених під час досудового розслідування, оскільки просив викласти у мотивувальній частині вироку інше формулювання обвинувачення, зокрема зазначити про особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 18,08 г та дослідити докази у справі, а також вирішити питання про стягнення судових витрат і долю речових доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження у випадку, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення,

яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно

з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Таким чином, приймаючи рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження, суддя апеляційного суду діяв у відповідності до вимог статей 394, 399 КПК.

З огляду на зазначене, підстав для задоволення касаційної скарги прокурора колегія суддів не вбачає.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 червня 2020 року (справа № 598/1781/17), невирішення питання

про розподіл процесуальних витрат не може бути підставою для скасування прийнятих судами першої та апеляційної інстанцій судових рішень, оскільки

це не є істотним порушенням вимог КПК та не впливає на вирішення питання кримінально-правової кваліфікації, доведеності винуватості і призначення покарання. Таке питання може бути вирішено судом в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 534 КПК.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу

про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Сумського апеляційного суду від 03 лютого 2023 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3