Справа № 161/1367/23
Провадження № 1-кс/161/536/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 30 січня 2023 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , потерпілого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання потерпілого ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001518 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.366, ч.4 ст.189 КК України,

В С Т А Н О В И В

26.01.2022 потерпілий ОСОБА_3 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням про арешт майна, а саме квартири за адресою, АДРЕСА_1 , яка належить останньому на праві власності.

У поданому клопотанні потерпілий вважає, що оскільки вказане майно визнане речовим доказом, відчуження вищевказаного майна призведе до втрати або настання інших негативних наслідків, а тому з метою збереження речових доказів необхідно вжити заходів до їх збереження шляхом накладення арешту у відповідності до положень ЗУ «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві».

В судовому засіданні потерпілий клопотання підтримав, навів доводи аналогічні тим, які вказані в клопотанні, та просив його задовольнити.

Заслухавши пояснення потерпілого, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, тобто у виявленні, попередженні, припиненні, розкритті або розслідуванні кримінальних правопорушень, а також у судовому розгляді кримінальних проваджень, - це здійснення правоохоронними органами правових, організаційно-технічних та інших заходів, спрямованих на захист життя, житла, здоров`я та майна цих осіб від протиправних посягань, з метою створення необхідних умов для належного відправлення правосуддя.

В статті 3 вказаного Закону передбачено, що рішення про застосування заходів безпеки приймається слідчим, дізнавачем, прокурором, судом, у провадженні яких знаходяться кримінальні провадження щодо кримінальних правопорушень, у розслідуванні чи судовому розгляді яких брали або беруть участь особи, зазначені у статті 2 цього Закону, а також органом (підрозділом), що здійснює оперативно-розшукову діяльність, щодо осіб, які брали участь або сприяли виявленню, попередженню, припиненню кримінальних правопорушень. Рішення про застосування заходів безпеки може бути прийнято слідчим суддею у випадках, передбачених статтею 206 Кримінального процесуального кодексу України.

Системний аналіз положень ст.ст. 1, 2, 3 ЗУ «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», з урахуванням вимог ст.206 КПК України, дає можливість прийти до висновку, що під час досудового розслідування слідчий суддя може вирішувати лише питання, які передбачені ст.206 КПК України, і позбавлений можливості приймати рішення про застосування заходів безпеки, перелік яких визначений в ст.7 ЗУ «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві».

Окрім того, в ч.1 ст.171 КПК України передбачено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

В статті 2 КПК України зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, а також те, що потерпілий ОСОБА_3 не є особою, яка має право на звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, слідчий суддя приходить до висновку відсутність підстав для задоволення клопотання про арешт майна, яка є власністю потерпілого, відповідно до положень ЗУ «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 98, 171, 372 КПК України,

П О С Т А Н О В И В

В задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001518, відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя