Єдиний унікальний номер справи 185/1095/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року. м. Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд

Дніпропетровської області

у складі:

головуючого судді Тимченка С.О.,

секретаря Хоменко І.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у період воєнного стану, в режимі відеоконференції, в залі суду Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000051 від 03.03.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Донецьк, громадянина України, зареєстрованого та

проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 258-5 КК України,

за участі прокурора Зейналової О.П.,

захисника Мелешка І.В.,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000051 від 03.03.2021 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 258-5 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявила клопотання про призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Захисник обвинуваченого Мелешко І.В. заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору. Крім того, наголосив, що не мав жодного побачення та спілкування з обвинуваченим, позицію щодо захисту обвинуваченого він з ним не узгоджував, місце перебування останнього не відомо, будь-який зв`язок з обвинуваченим відсутній.

Вислухавши клопотання учасників провадження, суд приходить до такого висновку.

Згідно з обвинувальним актом у даному кримінальному провадженні здійснювалося спеціальне досудове розслідування.

Згідно з ч. 5 ст. 347 КПК України, у разі ухвалення вироку за наслідками кримінального провадження, у якому здійснювалося спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження (in absentia), суд окремо обґрунтовує, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.

Стаття 109 КПК України встановлює зміст реєстру досудового розслідування, який відповідно до ч. 4 ст. 291 КПК України, є невід`ємною частиною обвинувального акту. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення.

Спеціальне досудове розслідування можливе застосування за наявності передбачених законом підстав, а саме наявності інформації про переховування з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошення останнього у міжнародний та /або міждержавний розшук. Крім того, будь-яких спеціальних норм при проведенні підготовчого судового засідання КПК України не передбачає. Можливість проведення засідання без обвинуваченого передбачена лише в стадії судового розгляду, відповідно до ч. 3 ст. 323 КПК України з оголошенням обвинуваченого у міжнародний та/або міждержавний розшук, з наданням матеріалів про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження.

У Реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначено, що 28.01.2021 про оголошення ОСОБА_1 у розшук.

Разом з тим, зазначене процесуальне рішення не відповідає вимогам вказаних вище норм закону, які є підставою для здійснення законної процедури спеціального досудового розслідування, оскільки ОСОБА_1 не було оголошено а ні в міждержавний, а ні в міжнародний розшук.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність на момент проведення відносно обвинуваченого ОСОБА_1 спеціального досудового розслідування інформації про оголошення обвинуваченого у міждержавний або міжнародний розшук.

Суд також дійшов висновку, про відсутність інформації ОСОБА_1 про те, що останній знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження. Відсутність вказаної вище інформації істотно порушує вимоги, передбачені підпунктами «а» та «b» п. 3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковану Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року), зокрема що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права:

- «а» бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього;

- «b» мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Отже, органом досудового розслідування не в повній мірі виконано вимоги закону, оскільки міждержавний та міжнародний розшук ґрунтується не тільки на положеннях національного законодавства України, а й на положеннях міжнародно-правових договорів, учасником яких є Україна, та інших міжнародних джерел права.

Відокремлення таких видів розшуку, як міжнародний та міждержавний здійснюється залежно від території, у межах якої провадиться розшук. Міждержавний розшук здійснюється міністерствами внутрішніх справ держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав на території їх держав. Порядок взаємодії відповідних органів внутрішніх справ під час здійснення міждержавного розшуку визначений у Договорі держав-учасниць СНД про міждержавний розшук осіб від 10 грудня 2010 року, Інструкції про єдиний порядок здійснення міждержавного розшуку осіб, яка затверджена рішенням Ради міністрів внутрішніх справ держав-учасниць СНД 30 січня 2002 року, та інших чинних актів у межах СНД.

Міжнародний розшук передбачає проведення пошукових дій і на території держави, де був скоєний злочин, і за його межами, тобто водночас на території двох чи більше держав, та здійснюється здебільшого каналами Інтерполу у всіх країнах-учасницях Міжнародної організації карної поліції.

Належних та достовірних даних щодо оголошення ОСОБА_1 у міжнародний розшук сторона обвинувачення суду не надала.

Крім того, необхідно зазначити, що з доданих до обвинувального акту документів неможливо зробити висновок, чи дотримано органом досудового розслідування процедури спеціального досудового розслідування, передбаченої кримінальним процесуальним кодексом України, оскільки у реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначені відомості про те, кому безпосередньо, в який спосіб вручено повідомлення ОСОБА_1 про підозру та чи вручалося воно взагалі в установленому законом порядку.

Прокурор заявила у судовому засіданні щодо опублікування в газеті «Урядовий кур`єр» оголошення про дату та час призначення підготовчого судового розгляду кримінального провадження у відношенні ОСОБА_1 . Як зазначено у реєстрі матеріалів досудового розслідування кримінального провадження, під час проведення досудового розслідування, слідчим було подано листи до газети «Урядовий кур`єр».

Разом з тим, відповідно до листа ТУ ДСА в Дніпропетровській області, в зв`язку із закінченням коштів за договором на надання послуг на опублікування об`яв в "Урядовой кур`єр" припинено приймати подання на публікацію оголошень, що позбавляє суд можливості здійснити таке оголошення у відношенні обвинуваченого.

Стосовно захисника в кримінальному процесі, необхідно зазначити, що його діяльність передбачає можливість спілкування з підозрюваним, обвинуваченим, конфіденційного побачення, зустрічі в умовах, що виключають прослуховування.

У даному ж кримінальному провадженні суттєво порушені зазначені норми процесу, оскільки захисник виконує свою функцію абсолютно незрозумілим чином - не тільки без обвинуваченого, а й без можливості особисто поспілкуватися з ним й отримати ті фактичні дані, на підставі яких він побудує лінію захисту.

Відсутність вказаної вище інформації істотно порушує вимоги передбачені підпунктами «а» та «b» п. 3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковану Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року), зокрема, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права:

- «а» бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього;

- «b» мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту;

Суд вважає, що допущені у справі порушення прав і свобод обвинуваченого є такими, що становлять істотне порушення права на захист, та на справедливий суд, передбачений статтею 6 Конвенції.

На цьому наголошував у своїй промові під час підготовчого судового засідання й захисник обвинуваченого адвокат Мелешко І.В., який зазначав про те, що у справі відсутні будь-які данні, що останній знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження.

Крім того, захисник обвинуваченого звернув увагу суду на той факт що він не мав жодного побачення з обвинуваченим, не спілкувався з ним бодай у будь-який спосіб, вони не узгоджували між собою процесуальну позицію, передбачені законом форми захисту, тощо.

Вказані висновки суду підтверджені даними, зазначеними у реєстрі матеріалів досудового розслідування, та не спростовані прокурором.

Між тим, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово повторює, що згідно з його усталеною практикою він не розглядає помилок, щодо питань факту або права, яких припустилися національні суди, якщо тільки такі помилки не порушили права та свободи, що охороняються Конвенцією, коли, як виняток, можна стверджувати, що помилки становлять несумісну зі статтею 6 Конвенції «несправедливість».

Статтею 8 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Положення статті 9 КПК додатково конкретизують зміст статті 8 КПК, зокрема про те, що під час кримінального провадження суд, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Обидві норми статей 8 і 9 КПК передбачають застосування норм КПК у кримінальному провадженні з урахуванням практики ЄСПЛ, в т.ч. зазначеної вище.

Законодавство України зазначає що судам необхідно враховувати також практику ЄСПЛ щодо впливу обмеження прав підозрюваного на захист під час досудового розслідування на розгляд під час судового провадження.

Зокрема,в п.57 рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 2010 року у справі «Леонід Лазаренко проти України» ЄСПЛ в обґрунтування порушення п. 1 ст. 6 у поєднанні з підп. «с» п. 3 ст.6 Конвенції зазначив, що «національні суди проігнорували обмеження права заявника на захист під час первісної стадії попри те,що заявник зазначав про це у касаційній скарзі до Верховного Суду України, та те, що відповідно до національного законодавства воно становило істотне порушення кримінально-процесуального закону, яке передбачало скасування вироку. Цей недолік не міг бути виправлений ані юридичною допомогою,наданою заявнику пізніше, а ні змагальним характером подальшого провадження (п.58рішення ЄСПЛвід 27листопада 2008року у справі «Салдуз проти Туреччини»; пункти 3941 рішення ЄСПЛ від 31 березня 2009 року у справі «Плонка проти Польщі»).

Пунктом 3 частини 3 статті 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, у тому числі, й про поверення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

При поверненні обвинувального акту прокурору, суд враховує недотримання норм кримінального процесуального кодексу України при направленні обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 258-5 КК України до суду, що унеможливлює призначення судового розгляду без надання належних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, які покладені на суд згідно зі ст. 22 КПК України.

Керуючись ст. 291, 314 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесенному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000051 від 03.03.2021 відносно ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258-5 КК України повернути прокурору відділу Київської обласної прокуратури для усунення виявлених недоліків.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом семи днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя С.О.Тимченко.