Справа № 559/3263/22
Провадження № 1-кс/559/501/2022
УХВАЛА
про застосування запобіжного заходу
08 грудня 2022 року місто Дубно Рівненська область
Дубенський міськрайонний суд Рівненської області
в складі
слідчого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
з участю:

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубно клопотання заступника начальника СВ Дубенського РВП ГУНП України в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_4 , яке погоджене в.о. заступника керівника Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_5 , за матеріалами кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000516 від 07 грудня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, про застосування відносно підозрюваного

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Цурків, Здолбунівського району, Рівненської області, українця, громадянина України, раніше не судимого, одруженого, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні, -
ВСТАНОВИВ:
08.12.2022 до суду надійшло до суду вищезазначене клопотання слідчого, яке обґрунтовується наступним.
ОСОБА_6 , 05.12.2022, близько 19 години, перебуваючи в житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклого конфлікту, вирішив спричинити ОСОБА_7 тілесні ушкодження.

Реалізовуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 перебуваючи в приміщенні кухні житлового будинку, умисно наніс не менше 7 ударів кулаками обох рук по голові та грудній клітці потерпілого ОСОБА_7 , спричинивши таким чином тілесні ушкодження у виді закритої тупої травми грудної клітки справа та множинних переломів ребер справа,що призвели в результаті до травматичного шоку.

Після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , залишив потерпілого. В результаті отриманих тілесних ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 перебуваючи в КНП «Дубенська міська лікарня» помер.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, тобто умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 , інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному проваджені доказами, а саме:

1.протоколом огляду місця події в середині житлового будинку в АДРЕСА_1 , де було зафіксовано слідову інформацію та вилучено одяг ОСОБА_6 з слідами крові;

2.протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , під час якого він розповів, що бачив ОСОБА_7 поблизу будинку ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 ;

3.протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , під час якого вона розповіла, що проживає в АДРЕСА_1 та 06.12.2022 була в с. Конюшки, куди приїхав схвильований ОСОБА_6 , про те про події не розповідав.

4.протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , під час якого останній розповів про те, що в ході спілкування з ОСОБА_7 він вказав, що його побив ОСОБА_6 ;

5.показаннями підозрюваного ОСОБА_6 , який розповів про обставини вчинення ним даного кримінального правопорушення.

07.12.2022, о 16 годині 35 хвилин, ОСОБА_6 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1. Переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду. Даний ризик (передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, що дає підстави вважати, що ОСОБА_6 у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, тим самим затягуючи досудове розслідування чи судовий розгляд даного кримінального провадження. Крім того було встановлено, що ОСОБА_6 по місцю свого постійного проживання не має міцних соціальних зв`язків, не одружений, відсутні діти та будь які інші утриманці, також наявна негативна характеристика по місцю проживання, яка вказує на схильність підозрюваного до хуліганських дій та порушення громадського порядку, що цілком вказує на те, що останній може з легкістю покинути свою місце проживання, а отже цілком може уникнути кримінальної відповідальності таким чином переховуючись від органу досудового розслідування.

2. Незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні. Даний ризик (передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України) обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, та те, що підозрюваний проживає в одному селі, а саме по сусідству з свідками, та знає їх на протязі тривалого часу, а отже у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, ОСОБА_6 з може впливати, шляхом погроз чи залякування на свідків з метою зміни ними показів, при їх допиті судом першої інстанції, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Таким чином, з метою забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, на думку слідчого, необхідно обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, а ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а тому запобіжний захід у виді тримання під вартою до ОСОБА_6 може бути застосований.

З врахуванням всіх встановлених у кримінальному провадженні обставин, на думку слідчого, є всі підстави стверджувати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, а також належним чином гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків, з урахуванням тяжкості інкримінованого злочину, обставин вчинення злочину та особи підозрюваного.

Все вищевикладене у сукупності свідчить, що обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обмеження його прав, не суперечать ст.5 «Конвенції з прав людини та основоположних свобод», оскільки в матеріалах кримінального провадження існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, перевищує принцип поваги до особистої свободи та є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

Враховуючи всі обставини вчинення даного кримінального правопорушення, а також, що даний злочин пов`язаний із застосуванням насильства (відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України), слідчий просить, не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання із викладених у ньому обставин, вважає, що встановлена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також наявні докази обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, тому просив клопотання задоволити у повному обсязі.

Слідчий у судовому засіданні просить клопотання задоволити. Вважає, що жоден більш м`який запобіжний захід не усуне наявних ризиків.
Підозрюваний в судовому засіданні пояснив, що не потребує участі захисника, вину у вчиненому визнає, від правоохоронних органів переховуватися не має наміру, співпрацює зі слідством, на свідків, які проживають у сусідньому селі, впливати наміру не має, має дружину, однак з нею не проживає, просить застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, а саме домашній арешт.

Вислухавши підозрюваного, доводи слідчого і прокурора, ознайомившись з матеріалами клопотання і кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
При розгляді клопотання встановлено, що слідчим відділенням Дубенського РВП ГУНП України в Рівненській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000516 від 07 грудня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121КК України.
07.12.2022, о 16 годині 35 хвилин, ОСОБА_6 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років. Санкція ч.2 ст.121 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.
Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно зі ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність постійного місця проживання, репутацію підозрюваного, його майновий стан, наявність судимостей та інше.
При цьому, наявність відповідних ризиків того, що підозрюваний може вчинити певні дії, передбачені ст. 177 КПК України є припущенням, але з певною значною долею вірогідності. Натомість сторона обвинувачення має довести можливість такого припущення не загальними міркуваннями, а конкретними фактами та обставинами, які підтверджуються відповідними доказами.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі «Гарькавий проти України» зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
У відповідності до ст. 5 п. «С» Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.
Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак, те що можна вважати обґрунтованим , залежить від обставин.
У справі Мюррей проти Сполученого Королівства суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, її зв`язки з суспільством.
Слідчий суддя переконався, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.
Досліджені додані до клопотання матеріали вказують на наявність вагомих фактів, які стали причиною виникнення підозри, ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Не вдаючись в оцінку даних доказів, та інших, зібраних на досудовому слідстві, слідчий суддя в той же час враховує об`єктивний характер встановлених фактів і приходить до висновку, що підозра підтверджується доказами, які є достатніми на даному етапі досудового розслідування, яке було розпочато 07.12.2022.
Окрім того, слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків передбачених п. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КК України.

Щодо наявності передбачених ст. 177 КПК України ризиків щодо підозрюваного слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.
У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваних, але і високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини та наведені норми КПК України, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя враховує, відповідно до ст. 178 КПК України наступні обставини. ОСОБА_6 хоча офіційно одружений, однак з дружиною не проживає, не працює, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного з застосуванням насильства, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, по місцю проживання він зарекомендував себе з негативної сторони, в громадських місцях та в побуті поводить себе неналежним чином, веде аморальних спосіб життя та на зауваження з боку виконавчого комітету сільської ради не реагує. Окрім того, судом враховується, що ОСОБА_6 проживає за адресою АДРЕСА_1 , тобто за адресою де було вчинено кримінальне правопорушення. Будь-якої інформації, що свідчить про наявність в обвинуваченого ОСОБА_6 хвороб, які б перешкоджали його перебуванню в умовах ізоляції від суспільства у суду немає.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про те, що у сукупності є всі підстави вважати, що застосування підозрюваному ОСОБА_6 більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а саме, переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, також, зважаючи на доведеність прокурором та слідчим наявності всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, а тому, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання слідчого про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити, так як за наведених вище обставин інший, більш м`який запобіжний захід застосований бути не може. Саме такий запобіжний захід сприятиме забезпеченню виконанню обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.
При вирішені питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному враховуються положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування, з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, наявні по справі реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає над принципом поваги до особистої свободи підозрюваного. Слідчий суддя також бере до уваги ст.3 Конституції України, відповідно до якої, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Так, з урахуванням обставин, більш м`які запобіжні заходи, не забезпечать належної поведінки ОСОБА_6 .
За таких обставин клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя не вбачає підстав для визначення ОСОБА_6 розміру застави, оскільки вчинений ним злочин спричинив загибель людини та вчинений із застосуванням насильства.
Відповідно до ч.1, 2 ст.197 КПК України строк дії ухвали суду, про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання обвинуваченого - з моменту затримання.
На підставі викладеного та керуючись ст.176, 177, 178, 179, 183, 193, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Клопотання заступника начальника СВ Дубенського РВП ГУНП України в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_4 , яке погоджене в.о. заступника курівника Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_5 , за матеріалами кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000516 від 07 грудня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 , - запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні задоволити.
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Цурків, Здолбунівського району, Рівненської області, українця, громадянина України, раніше не судимого, одруженого, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування у кримінальному провадженні до 07 лютого 2023 року включно,без визначення розміру застави.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 здійснювати у Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 закінчується 07 лютого 2023 року.
Підозрюваного ОСОБА_6 взяти під варту у залі суду.

Зобов`язати слідчого у кримінальному провадженні повідомити родичів ОСОБА_6 про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області та начальнику ДУ «Рівненський слідчий ізолятор».

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на слідчого та прокурора у даному кримінальному провадженні.

Ухвала про застосування запобіжного заходу - взяття під варту оголошена підозрюваному ОСОБА_6 .

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1