У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2023 року застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14.05.2023.

Визначено заставу у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 107360 грн. У разі внесення застави, покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою; не відлучатися за межі міста Херсона без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утриматись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні, крім випадків участі у проведенні слідчих дій у даному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою ОСОБА_7 обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник, не погоджуючись з рішенням слідчого судді, наводить наступні доводи:

- під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу не був в повній мірі здійснений судовий контроль щодо обґрунтованості підозри, доведеності реальності ризиків;

- протокол затримання не доданий прокурором до клопотання про застосування запобіжного заходу, що на думку захисника, ставить під сумнів законність та обґрунтованість затримання ОСОБА_7 ;

- ризик переховування обґрунтовується тяжкістю злочину та суворістю покарання. Такий підхід, як зазначає захисник, суперечить практиці ЄСПЛ;

- в обґрунтування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення зазначено вчинення злочину. Проте, особа тільки підозрюється у вчиненні злочину і твердження про те, що вона вчинила злочин суперечить презумпції невинуватості;

- можливість переховуватись від суду та вчиняти інші злочини, на думку захисника, є припущенням.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України у придбанні, зберіганні, носінні бойових припасів без передбаченого законом дозволу. 14.03.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Задовольняючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, є обґрунтованою.

Враховуючи вагомість доказів, обґрунтованість підозри, даних про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, в період іспитового строку, встановленого вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 01.12.2021, тяжкість покарання, що може бути призначене підозрюваному в разі притягнення до кримінальної відповідальності, особу підозрюваного, який хоча і має постійне місце проживання у м. Херсоні, неодружений, утриманців не має, не працює, що вказує на відсутність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного, раніше судимий, слідчий суддя вважав, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливості підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, врахувавши обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, наявність встановлених ризиків, передбачених п.п.1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, визначив заставу - 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 107 360 грн. та зможе достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків у разі внесення застави.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_7 повідомлений про апеляційний розгляд, заяву про участь у розгляді апеляційної скарги не подавав.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасника судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Пунктом «с» частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Зокрема, у п. 126 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кавала проти Туреччини" (заява №28749/18), Суд зазначив, що особа може бути затримана відповідно до п. 1 (с) ст. 5 Конвенції лише в рамках кримінального провадження з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення. Для того, щоб арешт за обґрунтованою підозрою був виправданий не потрібно, щоб поліція отримала достатньо доказів для пред`явлення обвинувачення або для арешту, або під час перебування заявника під вартою.

Також не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання.

Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог закону, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а висновки слідчого судді щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному є правильними.

Не погоджуючись із доводами сторони захисту про необґрунтованість підозри, колегія суддів наголошує на тому, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, на даному етапі досудового розслідування підтверджується долученими до клопотання доказами, на які послався слідчий суддя в обґрунтування оскаржуваного рішення.

Також колегією суддів, всупереч доводам апелянта в поданій апеляційній скарзі, встановлено, що під час апеляційного розгляду знайшла своє підтвердження та обставина, що заявлені ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою, мають місце.

У клопотанні слідчий зазначив як ризики задля запобігання яких необхідне застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою те, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Суд погоджується з обґрунтуванням, наведеним слідчим суддею, щодо наявності цих ризиків, оскільки слідчий суддя навів з цього приводу достатньо мотивів. Так, наявність ризиків слідчим суддею обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, неодружений, утриманців не має, не працює, що вказує на відсутність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного, раніше судимий.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

За такого, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, про що просить апелянт.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, про що просить захисник, не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 ч. 3, 422, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2023 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3