ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3698/22 Справа № 210/2141/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг матеріали контрольного провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх захисника ОСОБА_8 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 01 листопада 2022 року, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обвинуваченим, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 263-1 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до 30.11.2022 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 01 листопада 2022 року, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обвинуваченим, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 263-1 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до 30.11.2022 року. Мотивуючи вказане рішення, суд зазначив, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 263-1 КК України, за якими законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, а також, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не зникли та не змінились під час розгляду клопотання. Вік та стан здоров`я дозволяють застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
На зазначену ухвалу обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх захисник ОСОБА_8 подали апеляційні скарги, в яких просять ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 01 листопада 2022 року скасувати та ухвалити нову, якою змінити запобіжний захід з тримання під вартою на інший альтернативний запобіжний захід, не по`язаний з триманням під вартою. Зазначають, що суд першої інстанції безпідставно продовжив обвинуваченим запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , їх захисник ОСОБА_8 та прокурор ОСОБА_9 повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи та надали заяви про розгляд справи без їх участі.
Відповідно до ч. 5 ст. 394 КПК України ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.
Згідно вимог ст. 12 КПК України кожен, кого затримано через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення або інакше позбавлено свободи, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання. Таким чином, законність та обґрунтованість обмеження права на свободу та особисту недоторканність має бути перевірена судом у найкоротший строк.
Згідно з практикою Європейського Суду, зокрема рішенням у складі Великої палати у справі «Labita v.Italy» від 06.04.2000 р., тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.
Як встановлено з наданих судом першої інстанції матеріалів, запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжений під час судового провадження в суді першої інстанції на 60 днів до 30.11.2022 року включно.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості та законності застосованого до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів враховує, що вони обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 263-1 КК України, за якими законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років. Судовий розгляд кримінального провадження не закінчено, у зв`язку з чим, враховуючи принцип безпосереднього дослідження доказів судом, обвинувачені можуть переховуватись від суду чи перешкоджати розгляду даного кримінального провадження з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Колегія суддів також враховує, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не мають міцних соціальних зв`язків на території міста Кривого Рогу, обвинувачений ОСОБА_7 не має постійного місця роботи, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , що наразі є тимчасово окупованою територією, а обвинувачена ОСОБА_6 також не має офіційного місця роботи, хоча має місце реєстрації та квартиру, яка належить останній на праві приватної власності.
Крім того, судом першої інстанції правильно встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2018 року, кримінальне провадження № 0001071 від 11 квітня 2017 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 було зупинено та останнього було оголошено у розшук, що, на думку колегії суддів, свідчить про бажання останнього уникнути кримінальну відповідальність за скоєне.
З матеріалів справи вбачається, що до клопотання про продовження строку тримання під вартою долучено результати проведення НСРД, які містять результати аудіоконтролю за особами ОСОБА_10 , які містять розмову між ОСОБА_10 про створення версії про нібито перебування В. у м. Херсоні та неможливості явки до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (суддя Пустовіт) у судове засідання на розгляд кримінального провадження.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що оскільки обвинувачений ОСОБА_7 не має реєстрацію на підконтрольній території, зареєстрований на тимчасово окупованій території, перебував у розшуку в аналогічному провадженні за ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, обвинувачений ОСОБА_7 у будь-який час може залишити місто Кривий Ріг та переховуватися.
Також, суд І інстанції до правильного висновку, що оскільки ОСОБА_6 інкримінується вчинення злочинних дій за попередньою змовою групою осіб, а саме з ОСОБА_7 , останні мають міцний соціальний зв`язок між собою, а тому, ризик втечі ОСОБА_6 з обвинуваченим ОСОБА_7 , яка окрім місця реєстрації інших соціальних зв`язків не має, зокрема не має і офіційних джерел доходу, підвищується.
Колегія суддів погоджується з висновками суду І інстанції, що оскільки обвинувачений ОСОБА_7 має реєстрацію на тимчасово окупованій території - АРК та має там певні соціальні зв`язки та з урахуванням характеру висунутого звинувачення - зберігання, придбання, збут вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу, а так само незаконне виготовлення, переробка вогнепальної зброї, незаконне виготовлення бойових припасів, в умовах збройної агресії підвищує ризик вчинення протиправних дій у разі зміни запобіжного заходу, продовження злочинної діяльності, в яких ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються за попередньою змовою, поза межами підконтрольної території.
Колегія суддів вважає, що при зміні запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не виключена можливість втечі обвинувачених, їх подальшого переховування, та враховуючи їх поведінку та ставлення до участі в судових засіданнях - перешкоджанню встановленню істини у справі.
З урахуванням викладеного, колегія суддів зазначає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде гарантувати виконання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 своїх процесуальних обов`язків.
Можливість застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою передбачають вимоги 183 КПК України. Вік та стан здоров`я обвинувачених дозволяє застосувати до них запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Тяжкість, характер та обставини інкримінованих злочинів свідчить про вагомість заявлених ризиків, які дійсно на теперішній час не зменшились, і яким не здатні запобігти більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою.
Розглядаючи можливість застосування до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 будь-якого альтернативного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання обвинувачених під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками їх звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд дійшов законного та обґрунтованого висновку про продовження застосування стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки обмеження їх права на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним, через неможливість в жодний інший спосіб запобігти їх втечі та забезпечити належне виконання ними своїх процесуальних обов`язків.
Таким чином, перевіривши ухвалу суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстави для її скасування відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх захисника ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 01 листопада 2022 року про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: