Червоноармійський районний суд Житомирської області
Справа № 292/20/22
Номер провадження 1-кп/292/21/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року смт. Пулини

Червоноармійського районного суду Житомирської області у складі:

Головуючої- судді - ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Червоноармійського районного суду смт.Пулини та у режимі відеоконференції заяву представників цивільних позивачів ТОВ "Глобал Логістик ЛТД" та ТОВ "Максимум +" про вжиття заходів забезпечення позову , шляхом накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000393 від 04.09.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.2 ст.286 КК України,-

З участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5 -адвоката ОСОБА_6

представника цивільного позивача ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В :

Кримінальне провадження №0000393 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, надійшло з обвинувальним актом із Житомирської обласної прокуратури 11.01.2022 року.

Одночасно з цивільним позовом до Червоноармійського районного суду Житомирської області надійшла письмова заява цивільних позивачів ТОВ "Глобал Логістик ЛТД" та ТОВ "Максимум+" , у якій вони просили вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на рухоме та не рухоме майно, яке є власністю відповідача ТОВ "САНСАН" та накласти арешт на рахунки компанії ТОВ "САНСАН" .

В обґрунтування заяви зазначено, що в наслідок ДТП компанією ТОВ "САНСАН" було нанесено матеріальної та моральної шкоди тягачу DAF, р/н НОМЕР_1 , власник ТОВ "Глобал Логістик ЛТД", напівпричепу LONR, р/н НОМЕР_2 , власник ТОВ "Максимум+" та п"яти нових легкових авто марки KIA SPORTAGE vin НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7, які перевозились компанією ТОВ "Глобал Логістик ЛТД", яка несе за них повну матеріальну відповідальність перед власником по договору перевезення №392.

Доказами факту завдання шкоди, є протокол огляду місця події від 06.09.2021, який був складений слідчим ОСОБА_9 , в якому зазначені всі транспортні засоби, які були пошкоджені в наслідок ДТП.

Згідно звітів про оцінку вартості матеріального збитку завданого ТОВ "Глобал Логістик ЛТД": - звіт №13/06.09.21 від 27.09.2021 про оцінку вартості матеріального збитку складає 104327,44 грн.; - звіт №530 від 28.12.2021 про оцінку вартості матеріального збитку складає 63754,06 грн.; - звіт №531 від 28.12.2021 про оцінку вартості матеріального збитку складає 37517,94 грн.; - звіт №532 від 28.12.2021 про оцінку вартості матеріального збитку складає 79711,08 грн.; - звіт №533 від 28.12.2021 про оцінку вартості матеріального збитку складає 531441,64 грн.; - звіт №534 від 28.12.2021 про оцінку вартості матеріального збитку складає 474015,37 грн..

Оцінка вартості матеріального збитку завданого ТОВ "Максимум+": - звіт №76/83.09.21 від 27.09.2021 про оцінку вартості матеріального збитку складає 664050,43 грн..

Загальна сума нанесеної матеріальної та моральної шкоди складає 2 028 317 грн. 96 коп.

Вважають, що компанія ТОВ "САНСАН" хоче розпродати свої автобуси, які є власністю їх компанії та ліквідувати компанію , оголосити себе банкрутом, з метою уникнення відповідальності по відшкодуванню нанесеної матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Під час судового розгляду кримінального провадження представник цивільного позивача ТОВ "Глобал Логістик ЛТД" підтримав вказану заяву та просив її задовольнити.

Належним чином повідомлений про день та час судового розгляду кримінального провадження представник цивільного позивача ТОВ "Максимум+" у судове засідання не з"явився.

Прокурор заперечував щодо задоволення заяви цивільних позивачів, оскільки вона не відповідає вимогам КПК .

Інші учасники кримінального провадження з приводу заяви цивільних позивачів покладаються на розсуд суду.

Вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову, дослідивши додані до неї матеріали, заслухавши думку учасників судового процесу, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Водночас, ст.16 КПК України закріплено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого впорядку, передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.

Поряд з цим, статтею 8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають змісті спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Стаття 132 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається: 1) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, якщо інше не передбачено пунктом 2 цієї частини; 2) у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, -до Вищого антикорупційного суду. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються. До клопотання слідчого, дізнавача, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Також, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Вимогами ч.ч.2,3ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення(цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При розгляді клопотань про суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Однак , цивільними позивачами ТОВ "Глобал Логістик ЛТД" та ТОВ "Максимум+" не наведено достатніх підстав для накладення арешту на майно ТОВ "САНСАН" та доводів такої потреби що виправдовує ступінь втручання у права і свободи інших осіб, про які зазначено у клопотанні, як і доводів що свідчать про співрозмірність арешту саме таких видів майна, а також не надано підтверджуючих документів належності ТОВ "САНСАН" автобуса "Neoplan N316", реєстраційний номер ВЕ0030АF, інформацій з відповідних реєстрів, не визначено конкретну частку майна ТОВ "САНСАН", на яку слід накласти арешт, у тому числі в натурі, оскільки таким чином обмежуються права інших осіб - власників майна та не надано суду інформації про постановлення слідчими суддями ухвал під час досудового розслідування у вказаних питаннях.

Оцінюючи розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження з метою запобігання порушення справедливого балансу між інтересами власника майна, гарантованими йому законом і завданнями цього кримінального провадження, суд вважає, що станом на поточний момент у кримінальному провадженні відсутні дані, які б виправдовували втручання держави у правомірне володіння цивільного відповідача ТОВ "САНСАН" належним йому майном на підставі зазначених обставин.

Враховуючи вище наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування заходів забезпечення цивільного позову, а відтак заява про забезпечення цивільного позову ТОВ "Глобал Логістик ЛТД" та ТОВ "Максимум+", шляхом накладення арешту на майно, задоволенню не підлягає.

У відповідності до частини 2 статті 392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті. При цьому частиною 7 статті 173 КПК України визначено, що обвинувачений та треті особи мають право оскаржити судове рішення щодо арешту майна. Таким чином, норми чинного кримінально-процесуального законодавства України не надають потерпілому (цивільному позивачеві) права на подання апеляційної скарги на ухвалу суду про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна з метою забезпечення цивільного позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 61, 170-173, 372, 376, 392 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви представників цивільних позивачів ТОВ "Глобал Логістик ЛТД" та ТОВ "Максимум +" про вжиття заходів забезпечення позову , шляхом накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000393 від 04.09.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 09.03.2023 о 16-00 год.

Суддя ОСОБА_1