Справа № 308/9515/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.01.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/399/22 за апеляційними скаргами: захисника-адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 та прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.07.2022.

Цією ухвалою задоволено клопотання заступника начальника слідчого відділення ВП № 1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 18.09.2022, включно, з визначенням застави у розмірі 50 (п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 124050 (сто двадцять чотири тисячі п`ятдесят) грн, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 332 КК України.

Цією ж ухвалою, у разі внесення застави на ОСОБА_6 у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду на їх першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, а саме: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; не спілкуватися із свідками, у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Клопотання слідчий обґрунтував тим, що СВ ВП № 1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000292 від 06.06.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 332 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що у ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , за попередньою змовою, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці на початку липня 2022 року, виник злочинний умисел на організацію незаконного переправлення осіб, що підлягають призову на військову службу під час мобілізації через Державний кордон України та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками та наданням засобів. Так, на виконання вищевказаного злочинного умислу та з метою доведення його

-2-

до кінця, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свої дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на початку липня 2022 року (більш точної дати наразі не встановлено), у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у невстановленому місці отримавши дані про те, що ОСОБА_10 обмежено виїзд за межі території України та з метою незаконного його переправлення через Державний кордон України поза межами пунктів пропуску, діючи спільно з ОСОБА_9 , зателефонував ОСОБА_10 та в ході телефонної розмови підтвердив намір організації незаконного переправлення ОСОБА_10 через Державний кордон України, при цьому повідомивши, що за вказані дії ОСОБА_10 необхідно буде сплатити грошові кошти у розмірі 3000 доларів США, частину з яких ОСОБА_6 надасть іншим учасникам, що забезпечуватимуть незаконне переправлення ОСОБА_10 через Державний кордон України поза межами пунктів пропуску. Надалі, 16.07.2022 близько 06 год ОСОБА_6 , перебуваючи на залізничному вокзалі у м. Свалява, Закарпатської області, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення особи через державний кордон України, зустрівся з ОСОБА_10 та перебуваючи в автомобілі марки «Нісан», сірого кольору, отримав від останнього грошові кошти в сумі 3000 доларів США за організацію незаконного переправлення ОСОБА_10 через Державний кордон України. При цьому, після вищевказаних дій, до салону автомобіля марки «Нісан», сірого кольору підсів ОСОБА_9 . В подальшому ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 , реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб через Державний кордон України, привіз на автомобілі марки «Нісан», сірого кольору ОСОБА_10 до прикордонної смуги в населеному пункті Невицьке, Ужгородського району Закарпатської області, де надав ОСОБА_10 інформацію про маршрут руху до лінії Державного кордону України, а також інформацію щодо найбільш оптимального місця перетину Державного кордону України, надавши при цьому, засоби конспірації, а ОСОБА_9 , у свою чергу, продовжуючи реалізацію протиправного механізму незаконного переправляння ОСОБА_10 , провів останнього до загороджуваного паркану, де допоміг ОСОБА_10 перелізти через вказаний паркан та вказав напрямок руху через Державний кордон України, однак невдовзі ОСОБА_10 було виявлено та затримано військовослужбовцями Державної прикордонної служби України.

Таким чином, ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Крім того ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 21.07.2022 близько 16 год 46 хв, на виконання попередньої домовленості із ОСОБА_11 щодо організації незаконного переправлення останнього через Державний кордон України, перебуваючи у невстановленому місці зателефонував останньому, який на той момент діяв під контролем правоохоронних органів, визначивши в ході телефонної розмови дату та час наступної зустрічі, а саме 22.07.2022 о 09 год на залізничному вокзалі у м. Львів, з метою подальшого обговорення алгоритму дії щодо незаконного переправлення останнього через Державний кордон України. Надалі, 22.07.2022 близько 09 год ОСОБА_6 , знаходячись на залізничному вокзалі у м. Львів, зустрівся із ОСОБА_11 , який діяв під контролем правоохоронних органів, та достовірно знаючи, що ОСОБА_11 обмежено виїзд за межу території України, повідомив останньому, що він організовує незаконне переправлення через Державний кордон України поза межами пунктів пропуску, до Словацької Республіки, за умови надання ОСОБА_11 грошових коштів у сумі 3000 доларів США. В подальшому, 22.07.2022 близько 12 год 05 хв ОСОБА_6 ,

-3-

перебуваючи на парковці гіпермаркету «Ашан» у м. Львів, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення ОСОБА_11 через Державний кордон України за грошову винагороду, надав вказівки ОСОБА_11 сісти до його автомобіля марки «Рено Меган», сріблястого кольору, після чого вони поїхали у напрямку м. Ужгорода. Цього ж дня о 16 год 30 хв ОСОБА_6 , разом із ОСОБА_11 прибули на автомобілі марки «Рено Меган», сріблястого кольору в м. Свалява, Закарпатської області, де зустрілися з ОСОБА_9 , який надав вказівку ОСОБА_11 надати його грошові кошти у розмірі 3000 доларів США за організацію незаконного переправлення осіб через Державний кордон України, однак ОСОБА_11 відмовився та повідомив, що надасть грошові кошти безпосередньо перед Державним кордоном України. У подальшому за вказівкою ОСОБА_9 , вони приїхали до м. Ужгород, а саме в гіпермаркет «Епіцентр», де ОСОБА_11 надав ОСОБА_6 частину обумовленої суми 3000 доларів США, а саме кошти у розмірі 100 доларів США, за організацію незаконного переправлення його через Державний кордон України поза пунктами пропуску, до Словацької Республіки. Надалі, цього ж дня, близько 17 год 30 хв ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 , перебуваючи на парковці Невицького замку, з метою доведення злочинного умислу до кінця, в ході розмови з ОСОБА_11 отримав від останнього решту грошових коштів у сумі 2900 доларів США за організацію незаконного переправлення ОСОБА_11 через Державний кордон України поза пунктами пропуску, до Словацької Республіки. У подальшому ОСОБА_6 , на автомобілі марки «Рено Меган», сріблястого кольору, за попередньою змовою з ОСОБА_9 повезли ОСОБА_11 у зворотному напрямку та перебуваючи в населеному пунктів с. Невицьке, Ужгородського району Закарпатської області, на відстані близько одного кілометра від лінії Державного кордону України, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 вийшовши з автомобіля марки «Рено Меган», сріблястого кольору попрямували до Державного кордону України, в ході слідування до якого були затримані.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

22.07.2022 о 17 год. 50 хв ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

22.07.2022 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 332 КК України.

Необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий мотивував обґрунтованістю пред`явленої останньому підозри, тяжкістю покарання, яке йому загрожує, у разі доведення винуватості, а також наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

При вирішенні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя врахувала наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 332 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, а також наявність ризиків його не належної процесуальної поведінки. Враховуючи вищенаведене, з метою запобігання встановлених в ході судового розгляду ризикам, слідчий суддя вважала за доцільне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначила ОСОБА_6 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків, а саме 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

-4-

В апеляційній скарзі, захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застування запобіжного заходу у виді тримання під вартою і застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту. Просить суд застосувати рішення ЄСПЛ «Сукачов проти України» від 30.01.2020 в частині щодо переповненості СІЗО та можливості зменшення перебування там особи шляхом частішого застосування заходів, не пов`язаних з тюремним ув`язненням, і мінімізації використання попереднього затримання.

У доповненні до апеляційної скарги, захисник вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою та незаконною. Вказує на те, що слідчий суддя безпідставно не врахувала те, що пред`явлена ОСОБА_6 підозра, як мінімум за ч. 3 ст. 332 КК України, є абсолютно не обґрунтованою та не доводиться жодними належними доказами, оскільки кошти, які були вилучені в ході несанкціонованого обшуку автомобіля, що знаходився у володінні ОСОБА_6 , є недопустимими доказами, які отримані з порушенням істотних прав підозрюваного і цей доказ має бути визнаний судом недопустимим відразу, оскільки це порушення прав. Крім того слідчий не додав суду жодного доказу, який би підтвердив хоч один ризик зазначений ним у клопотанні, відповідно всі зазначені ризики є виключно припущенням. Ні слідчий, ні прокурор не довели, що цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю не зможуть забезпечити виконання підозрюваним відповідних обов`язків, які має виконувати. Разом з тим зазначає, що слідчий суддя відмовила йому у задоволенні його клопотань щодо допиту свідків, а саме осіб, які звернулись з відповідними заявами про можливе вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_6 таких свідків взагалі не знає, крім того просив допитати слідчих у вказаному кримінальному провадженні, з підстав внесення відомостей до ЄРДР та проведення огляду місця події, а також витребувати та дослідити диск з відеозаписом під час огляду місця події. Додатково звертає увагу, що 22.07.2022 працівники поліції та інші особи, всупереч вимогам ст. 223 КПК України, без ухвали суду, не переслідуючи підозрювану особу, не рятуючи життя, здоров`я людей, незаконно проникли у автомобіль марки «Рено» (що знаходиться у володінні ОСОБА_6 ) та йому було нанесено тілесні ушкодження. Слідчий суддя, без будь-яких аргументів та пояснень обрала найсуворіший запобіжний захід на максимально можливий строк 60 діб, чим порушила права ОСОБА_6 . Враховуючи вищенаведене, а саме відсутність обґрунтованої підозри, відсутність ризиків та доказів на їх підтвердження, неналежну перевірку судом застосування більш м`яких запобіжних заходів та покладення на підозрюваного незаконного тягаря доведення підстав можливості не позбавляти його волі, вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, та просить обрати запобіжний захід більш м`який - особисте зобов`язання.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді від 23.07.2022 щодо підозрюваного ОСОБА_6 скасувати, постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає про те, що однією з підстав для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є забезпечення кримінального провадження, наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення відповідного ступеню тяжкості. Зазначає, що не втратили своєї актуальності питання можливості переховуватись підозрюваним від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, які надали показання, що підтверджують причетність ОСОБА_6 до протиправних дій, тим самим вчинивши інше кримінальне правопорушення.

-5-

З метою запобігання вчинити ОСОБА_6 будь-яку з вищеописаних дій, виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, при цьому, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України та які послужили підставою для обрання запобіжного заходу. Застосований слідчим суддею розмір застави, враховуючи обставини провадження, а також те, що за вчинення вищевказаних правопорушень, ОСОБА_6 , як організатор вищевказаної протиправної діяльності, отримав 3000 доларів США та мав намір отримати ще 3000 доларів США, а загалом 6000 доларів США та вагомість доказів, якими обґрунтовується підозра, вказаний розмір застави не забезпечить виконання завдань кримінального провадження та належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 . Вважає, що ризики, які вказані у клопотанні обґрунтовують можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_6 застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідатиме характеру вчинених правопорушень та буде забезпечувати належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 .

У доповненні до апеляційної скарги прокурор не погоджуючись з прийнятою ухвалою про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 в частині визначення розміру застави, вказує на те, що прокурором у провадженні подано апеляційну скаргу, в тексті якої допущено описку, а саме: «50 прожиткового мінімуму для працездатний осіб, що становить 198480 грн та покладенням відповідних обов`язків». З огляду на вказане, а також те, що на момент підготовки та подання апеляційної скарги допущено описку, сторона обвинувачення просить суд вважати вимоги апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.07.2022 про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 за ч. 2, 3 ст. 332 КК України наступного змісту: скасувати ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.07.2022, якою застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 з визначенням застави у розмірі 50 (п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартоюз визначенням застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 198480 грн. У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду на їх першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, а саме: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; не спілкуватися із свідками, у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного, захисника, неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки. Крім того апеляційний суд враховує клопотання захисника про розгляд апеляційних скарг у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника-адвоката ОСОБА_5 та прокурора не підлягає до задоволення з таких підстав.

-6-

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

-7-

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя повною мірою дотрималася вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розглядаючи дане клопотання, слідчий суддя належно дослідила та перевірила наведені у ньому доводи щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків які, власне, викликали необхідність вжити заходи для забезпечення кримінального провадження шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що СВ ВП № 1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000292 від 06.06.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 332 КК України.

22.07.2022 о 17 год 50 хв ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

22.07.2022 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 332 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 23.07.2022, за клопотанням заступника начальника слідчого відділення ВП № 1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області,ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 18.09.2022, включно та визначено заставу - 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка.

Відповідно до положень ст. 177, 183 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховування від органів досудового розслідування чи вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може вчинити вище вказані дії.

-8-

За приписами п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як встановила слідчий суддя, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 332 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дев`яти років, а тому з огляду на тяжкість та характер вказаних кримінальних правопорушень це свідчить про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( рішення «Летельє проти Франції»).

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 332 КК України, доведена слідчим та прокурором, і сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України правовою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність зазначених в законі ризиків.

Наявні докази, які містяться в матеріалах судового провадження дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 332 КК України, на цій стадії досудового розслідування, є підтвердженою.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Органом досудового розслідування надано докази, які на даній стадії є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, у яких підозрюється ОСОБА_6 . Зокрема, обґрунтованість підозри підтверджується доказами: а саме: протоколом затримання ОСОБА_6 від 22.07.2022 (а.к.п. 19-22); показаннями підозрюваного ОСОБА_6 від 22.07.2022( а.к.п. 30-32); повідомленням про виявлення кримінального правопорушення від 06.06.2022 (а. к. п. 34); заявою ОСОБА_11 від 20.07.2022 (а.к.п. 35); показаннями свідка ОСОБА_10 від 17.07.2022 (а. к. п. 36); протоколом пред`явлення речей для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_10 від 18.07.2022 ( а.к.п. 41-44); показаннями свідка ОСОБА_12 від 17.07.2022 (а. к. п. 52-58); протоколом пред`явленням речей для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_12 від 17.07.2022 (а.к.п. 59-62); показаннями свідка ОСОБА_11 від 21.07.2022 (а.к.п. 70-73); додатковими показаннями свідка ОСОБА_11 від 21.07.2022 (а.к.п. 74-78); протоколами огляду місця події від 22.07.2022 (а.к.п. 79-88);

-9-

протоколом затримання ОСОБА_9 від 22.07.2022 (а.к.п. 91-94); показаннями підозрюваного ОСОБА_9 від 22.07.2022 (а.к.п. 95-97); протоколом пред`явленням для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_11 від 22.07.2022 (а.к.п.100-115).

Разом з тим, дослідження доказів з метою визнання їх такими, що можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування, про що обґрунтовано зазначено в ухвалі слідчого судді.

Апеляційний суд зауважує, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом «обґрунтованої підозри») для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Посилання захисника, про необхідність визнання недопустимим доказом, протоколу огляду місця події від 22.07.2022, під час якого зокрема здійснювався огляд транспортного засобу, належного ОСОБА_6 , через його огляд, а фактично обшук, без ухвали слідчого судді, колегія суддів до уваги не приймає і вважає його передчасним, оскільки як встановлено в судовому засіданні і вбачається з пояснень слідчого, після проведення огляду, відповідне клопотання з метою узаконення такого огляду було засобами поштового зв`язку направлено до слідчого судді у відповідності до вимог КПК України, та рішення, щодо цього питання ще не прийнято.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 на предмет відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає, що з огляду на характер та конкретні обставини кримінального провадження такі існують та доводяться відповідними доказами. Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження факти та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 , враховуючи, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється, за ступенем тяжкості відноситься до тяжких (ч. 2, 3 ст. 332 КК України) злочинів, зважаючи на вид та розмір покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень (від 5 до 9 років позбавлення волі), може переховуватися від органу досудового розслідування та суду і на території України, оскільки підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення вчиненого на території Закарпатської області, хоча зареєстрований та проживає у Житомирській області, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також беручи до уваги обставини вчинених правопорушень, підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі може впливати на свідків, які вже встановлені, у даному кримінальному провадженні з метою дачі, зміни ними показань на його користь, що свідчить про існування ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Апеляційний суд констатує, що щодо ризику переховування, необхідно звернути увагу на той факт, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, які пов`язані з незаконним переправленням осіб через державний кордон, тобто є велика ймовірність його обізнаності в шляхах такого перетину, які він може застосувати вже особисто для себе, з метою переховування.

Крім того, при встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

-10-

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Вказане в сукупності свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1ст. 177 КПК України. При обранні слідчим суддею іншого, більш м`якого запобіжного заходу, відмінного від тримання під вартою, підозрюваний отримає можливість впливати на свідків у даному кримінальному провадженні за допомогою мобільного зв`язку та мережі «Інтернет», чого він буде позбавлений, перебуваючи в умовах слідчого ізолятора.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що ризик в свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для досудового розслідування подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, зазначені в апеляційній скарзі стороною захисту доводи про відсутність у матеріалах кримінального провадження доказів, які б підтверджували заявлені слідчим у клопотанні ризики та обґрунтованість пред`явленої підозри, є безпідставними і такі колегія суддів відхиляє.

Посилання сторони захисту на те, що слідчим суддею відмовлено йому у задоволенні його клопотань щодо допиту свідків, а саме осіб, які звернулись з відповідними заявами про можливе вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки відповідно до положень ч. 4 ст. 193 КПК України допит свідків є правом слідчого судді, а не його обов`язком.

Розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , слідчий суддя дослідила обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання вказаного запобіжного заходу, врахувала наявність обґрунтованої підозри та доказів, які підтверджують причетність підозрюваного ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі, дані про особу підозрюваного і обґрунтовано прийшла до висновку про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України та належним чином мотивувала свої висновки про відсутність обставин до обрання менш суворого запобіжного заходу.

Застосований ОСОБА_6 вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про його особу та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

При прийнятті рішення апеляційний суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 60 рішення ЄСПЛ «Боротюк проти України», апеляційний суд вважає правильним обрання на даній стадії досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційним судом під час апеляційного розгляду не встановлено.

-11-

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає рішення слідчого судді щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_5 в цій частині безпідставними і такі відхиляються.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що при обранні запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, слідчим суддею неправильно визначено розмір застави, колегія суддів відхиляє з таких підстав.

За змістом ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину складає від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і тільки у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий суддя, визначаючи щодо ОСОБА_6 розмір застави, в повній мірі врахувала вказані норми закону.

При цьому колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, відповідно до якого розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (частина 5 статті 132 КПК).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 185 КПК України, якщо після подання клопотання про застосування запобіжного заходу слідчому, прокурору стали відомі інші обставини, що можуть вплинути на вирішення судом питання про застосування запобіжного заходу, він зобов`язаний доповнити або змінити клопотання, або замінити його новим клопотанням.

Відтак, при прийнятті рішення колегія суддів враховує, що передбачених ч. 2 ст. 185 КПК України доповнень, змін до клопотання, або заміну його новим клопотанням, матеріали судового провадження щодо ОСОБА_6 не містять.

Поряд з тим слідчий у клопотанні не навів будь-яких обґрунтованих даних про наявність у ОСОБА_6 великих прибутків внаслідок діяльності, яка поставлена

-12-

йому у провину, грошових заощаджень, наявності у власності його або членів сім`ї цінного майна, таким чином, слідчий та прокурор не надали суду доказів того, що майновий стан ОСОБА_6 станом на день застосування запобіжного заходу дозволяє застосувати до підозрюваного розмір застави, який значно перевищує встановлені законом розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом з тим, згідно вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, відповідно до яких, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Із статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, в цілому, та її 3 пункту, зокрема, випливає, що застава може вимагатись лише до тих пір, поки існують причини, що виправдовують затримання (пункт 42 рішення ЄСПЛ у справі Musuc v. Moldova від 06.11.2007, заява №. 42440/06, та пункт 139 рішення ЄСПЛ у справі Олександр Макаров проти Росії від 12.04.2009, заява № 15217/07). Влада повинна бути уважною у встановленні відповідної застави. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (пункт 79 рішення ЄСПЛ у справі Mangouras v. Spain).

Таким чином, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Отже, положення КПК та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначені розміру застави: (1) обставини кримінального правопорушення; (2) особливий характер справи; (3) майновий стан підозрюваного; (4) його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; (5) масштаб його фінансових операцій; (6) даних про особу підозрюваного; (7) встановлені ризики, передбачених статтею 177 КПК; (8) «професійне середовище» підозрюваного; (9) помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин (10) шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Згідно матеріалів судового провадження встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні діянь, які відносяться до тяжкого злочину.

При оцінці майнового стану підозрюваного ОСОБА_6 , колегія суддів враховує, вказані вище дані, з яких не вбачається доказів того, що від злочинної діяльності останній отримував значний дохід, так і відсутність в матеріалах судового провадження будь-яких інших даних про наявність у власності підозрюваного цінного майна чи інших активів, відсутні дані про інших суб`єктів, у тому числі осіб-співучасників злочину у яких є можливість внесення застави в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 .

При цьому, як під час розгляду клопотання слідчим суддею, так і при апеляційному розгляді, прокурором інших належних доказів, заперечень чи нових відомостей щодо зазначеної вище інформації не надано. У тому числі прокурор не посилався на наявність доказів, які б з певною вірогідністю свідчили про розмір саме незаконно отриманих ОСОБА_6 коштів або іншого майна від злочинної діяльності (розмір прибутку).

На переконання колегії суддів, визначений слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави - 50 розмірів прожиткового мінімуму для

-13-

працездатних осіб,є таким, що співвідноситься з даними про особу підозрюваного ОСОБА_6 , обставинами кримінального правопорушення, а тому відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зазначеним у ч. 4, 5 ст. 182 КПК України, згідно яких розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваної та підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваної колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене вимоги апеляційної скарги захисника щодо скасування ухвали слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під ватою задоволенню не підлягають.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог статей 177,178,182,183 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційні скарги: захисника-адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 та прокурора задоволенню не підлягають.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення та захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги захисника-адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 та прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_7 , з урахуванням внесених до них доповнень залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.07.2022, щодо ОСОБА_6 , - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді