ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/97/23 Справа № 182/4799/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

встановила:

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2022 року клопотання слідчого задоволено та застосовано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 09 лютого 2023 року, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 53680 грн.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя, врахувавши те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного, корисливого злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 8 років, у разі визнання його винуватим, вчиненого в умовах воєнного стану, в період невідбутого покарання за попереднім вироком суду, особу підозрюваного, який раніше судимий, не має утриманців, не здійснює опіку за близькими родичами або піклується про третіх осіб, немає власних засобів для існування, стан його здоров"я, та вважав, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема повторного вчинення кримінального правопорушення, переховування від органів досудового розслідування та ризик можливого впливу на свідка об"єктивно існують та дійшов висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та саме такий запобіжний захід зможе запобігти зазначеним ризикам.

Не погоджуючись із судовим рішенням, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою застосувати до підозрюваного більш м"який запобіжний захід, не пов"язаний з позбавленням волі, зокрема домашній арешт.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, захисник посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення, яке не відповідає вимогам кримінального процесуального закону. Вказує на те, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені ухвалою слідчого судді, є недоведеними, оскільки не підтверджуються жодним доказом у цьому провадженні та ґрунтуються виключно на припущеннях сторони обвинувачення, що не може бути підставою для обрання запобіжного заходу. Водночас, апелянт вказує, що тяжкість покарання, яким слідчий суддя обґрунтовує своє рішення, з урахуванням практики ЄСПЛ, не може бути безумовною підставою для застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому, на переконання захисника, обґрунтовані підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу для підозрюваного відсутні. Разом з тим, звертає увагу на те, що визначений слідчим суддею розмір застави, є непомірний та надмірний для підозрюваного, встановлений без належного врахування його майнового стану, який постійного джерела доходу не має. З урахуванням викладеного, просить ухвалу скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника, яка підтримала вимоги скарги та просили їх задовольнити, прокурора, який просив залишити ухвалу без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі, є необгрунтованими.

Так, апеляційним судом встановлено, що в провадженні СВ Нікопольського РУП ГУНП у Дніпропетровської області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001303 від 11.12.2022, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

13 грудня 2022 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у вчинені таємного викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану.

В межах цього провадження слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , за наслідками розгляду якого постановлено оскаржувану ухвалу.

Згідно матеріалів, долучених до клопотання, слідчим суддею належним чином і в повній мірі дослідженні у сукупності наявні докази, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри та стороною захисту в апеляційній скарзі не заперечуються.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також, у відповідності до ст. 178 КПК України, належним чином врахував те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні умисного, корисливого злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 8 років, у разі визнання його винуватим, вчиненого в умовах воєнного стану, в період невідбутого покарання, особу підозрюваного, який раніше судимий, не має утриманців, не здійснює опіку за близькими родичами або піклується про третіх осіб, немає власних засобів для існування, стан його здоров"я, та дійшов до обґрунтованого висновку, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно існують, й правомірно застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду провадження дійшов висновку, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід, не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Ці висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Посилання захисника на недоведеність існування ризиків у провадженні, на переконання апеляційного суду, є неспроможними, оскільки вони повністю спростовуються доказами у провадженні, а тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину, та покарання, яке йому загрожує, у разі визнання винуватим, дає підстави вважати, що саме запобіжний захід, пов`язаний з ізоляцією від суспільства в цьому випадку зможе попередити встановлені слідчим суддею ризики.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність визначення застави в розмірі, зазначеному в ухвалі, та дійшла висновку, що такий розмір застави є пропорційним щодо конкретної особи, враховуючи всі обставини кримінального правопорушення, в якому ОСОБА_8 підозрюється, а також достатнім для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків, й таким, що забезпечить виконання завдань кримінального провадження.

Отже, колегія суддів вважає рішення суду про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, законним і обґрунтованим та не знаходить підстав для обрання щодо нього більш м`якого запобіжного заходу на цьому етапі досудового розслідування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3