Справа 556/239/23
Номер провадження 1-в/556/34/2023
У Х В А Л А

Іменем України

22.02.2023 року смт. Володимирець

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володимирець, в режимі відеоконференції, клопотання засудженого, який відбуває покарання в ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , до арешту не працюючого, одруженого, освіта середня, раніше судимого: 30.09.2016 року Свалявським районним судом Закарпатської області за ст.ст. 15ч.2-185 ч.3, 185 ч.3, 304 ч.1, 70 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки з покладанням обов`язків згідно ст. 76 КК України.

Засуджений 28.11.2019 року Свалявським районним судом Закарпатської області за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 121 ч.1, 70, 71 КК України на 6 років позбавлення волі, частково приєднано невідбуте покарання за вироком суду від 30.09.2016 р. в строк відбування покарання зараховано відбування покарання з 22.02.2017 року по 12.10.2017 р.

В С Т А НО В И В :

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі. В обґрунтування заяви вказував, що відносно нього настав передбачений законом строк для застосування пільги, згідно ст.81 КК України.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримав. Просить звільнити його умовно-достроково.

Представник ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» в судовому засіданні ствердив, що засуджений ОСОБА_5 посередньо характеризується, на даний час не працевлаштований.

У судовому засіданні прокурор заперечив відносно задоволення клопотання засудженого. ОСОБА_5 посередньо характеризується, допускав порушення вимог режиму відбування покарання, поміщався в ДІЗО, карцер, не працевлаштований, не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши письмові докази, в тому числі особову справу засудженого ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Свалявського районного суду Закарпатської області за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 121 ч.1, 70, 71 КК України на 6 років позбавлення волі, з врахуванням вироку суду від 30.09.2016 року.

Вирок набрав законної сили: 03.01.2020 року.

Початок строку відбування кримінального покарання 15.08.2019 року.

Кінець строку відбування кримінального покарання 25.12.2024 року.

В місцях позбавлення волі ОСОБА_5 перебуває з 15.08.2019 року. Вину в скоєному злочині визнає. Міру покарання призначену судом вважає надто суворою.

За час відбування покарання в ДУ «Закарпатська УВП №9» зарекомендував себе з негативної сторони, допустив 2 порушення встановленого порядку відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені у встановленому законом порядку. Заходи заохочення не застосовувались.

З 02.03.2020 відбуває міру кримінального покарання в державній установі «Полицька виправна колонія (№76)».

З характеристики засудженого та матеріалів особової справи вбачається, що відбуваючи покарання в Державній установі «Полицька виправна колонія (№ 76)», ОСОБА_5 характеризується посередньо. Раніше допустив 2 злісних порушення встановленого порядку відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, із них 2 рази поміщався до ДІЗО. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. Чотири рази заохочувався наказом начальника установи.

28.04.2021 року постановою начальника установи переведений з дільниці соціальної реабілітації до дільниці ресоціалізації установи за допущене злісне порушення встановленого порядку відбуванням кримінального покарання.

Засуджений не працевлаштований на виробництві установи.

Намагається дотримуватись правомірних взаємовідносин з персоналом установи, але в розмові не завжди щтирий, поводить себе так виключно з метою отримання поблажливого ставлення до себе.

Позову за виконавчими листами не має.

Бере участь у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених «Фізкультура і спорт», але соціально-корисної активності до її реалізації не проявляє.

Підтримує соціально корисні зв`язки з рідними та близькими шляхом телефонних переговорів, отримує від них посилки.

За рисами характеру: спокійний; у ставленні до засуджених: не конфліктний; у ставленні до себе: невимогливий; за вольовими якостями: не наполегливий.

Намагається виконувати роботи із благоустрою установи, але не сформував навичок для їх самостійного постійного виконання.

На профілактичних обліках в установі не перебуває.

Відповідно до проведеної оцінки ризиків має середній рівень вчинення повторного кримінального правопорушення.

Згідно до ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст.ст.81, 82 КК України є:

-ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання;

-участь у суспільно-корисній праці;

-участь у виховних заходах;

-участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні;

-участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність;

-участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій,

-поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством;

-прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності виконавчих листів);

-визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому;

-підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.

Як зазначено в п.п.2,17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).

Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки; свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та виконання всіх покладених на засудженого обовязків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів та обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Що стосується наявності чотирьох стягнень, які погашені, то дана обставина не може суттєво впливати на висновок суду про доведеність засудженим свого виправлення.

Разом з цим, оцінюючи в сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, суд вважає, що не надано конкретних переконливих даних про те, що процес виправлення засудженого досягнув тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і його подальше виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Засуджений не працевлаштований, участі у виховних заходах, самодіяльних організаціях та професійно-технічному навчанні не бере, три рази поміщався до ДІЗО, один раз до карцеру.

Враховуючи дані обставини, ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання за весь період відбування покарання, та наявні формальні підстави для звільнення за ст.81 КК України, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, хоча засуджений ОСОБА_5 відбув 2/3 строку покарання, однак не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці своє виправлення.

Таким чином, ретельно зясувавши позицію засудженого щодо скоєного злочину, вислухавши пояснення учасників судового засідання, суд приходить до висновку, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не сприятиме виховному і запобіжному впливу на засудженого, оскільки він своє виправлення не довів та не має глибокого критичного усвідомлення своєї вини у скоєному злочині, а тому в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Керуючись ст.81 КК України, ст. ст. 392,538, 539 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання з місць позбавлення волі відмовити, за безпідставністю.

На ухвалу може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду протягом 7 діб через районний суд з моменту проголошення, а засудженим - з моменту вручення копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1