Провадження № 1-кп/742/310/22
Єдиний унікальний № 742/1754/22
ВИРОК
іменем України
02 грудня 2022 року м. Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Прилуки кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000561 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Прилуки Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, з середньою спеціальною освітою, зі слів працюючого неофіційно, раніше судимого 14.07.2017 Прилуцьким міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71, ч.5 ст. 72 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 13.03.2020 умовно-достроково на не відбуту частину покарання 1 рік 2 місяця 17 днів
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,
установив:
Обвинувачений ОСОБА_4 будучи раніше судимим за вчинення майнових злочинів на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 08 липня 2022 року, в період часу з 12 год. до 16 год., в умовах воєнного стану, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів з метою власного збагачення, скориставшись відсутністю власника, проник до середини сарайного приміщення за адресою: АДРЕСА_2 та діючи повторно, таємно, умисно викрав бензопилу червоного кольору марки «GoodLuck», модель «GL4500М», вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/125-22/4531-ТВ від 19 липня 2022 року 1862 грн. 50 коп., що належить потерпілому ОСОБА_5 . В подальшому з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 , збитків на суму 1862 грн. 50 коп.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, фактичних обставин кримінального провадження, найменування, вартості та кількості викраденого майна у потерпілого не оспорює, детально давши у суді показання по факту викрадення майна. Щиро кається у скоєному, шкодує про вчинене та просить суд суворо не карати і не позбавляти волі. Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 просив суд при призначенні покарання, врахувати, що у ОСОБА_4 перебуває на утриманні його непрацездатна мати, яка потребує лікування та стороннього догляду.

Потерпілий в судове засідання не прибув, згідно письмової заяви просив проводити судовий розгляд кримінального провадження без його участі, фактичних обставин кримінального провадження не оспорює. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, так як йому відшкодовано матеріальні збитки. Щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України в судовому засіданні визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які його характеризують. Зміст цих обставин вірно розуміються обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження, сумнівів стосовно добровільності їх позиції у суду не має, та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при ухваленні вироку.
Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судом створено необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їхніх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), Series А, заява № 25, від 18 січня 1978 року, пункт 161, та «Коробов проти України», заява № 39598/03, від 21 липня 2011 року, пункт 65, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_4 у судовому засіданні не добуто.
Сукупністю добутих в судовому засіданні доказів, суд знаходить винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому кримінальному правопорушенні повністю доказаною, і його дії в частині викрадення бензопили червоного кольору марки «GoodLuck», модель «GL4500М», необхідно кваліфікувати за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням до іншого приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття у вчиненому, відшкодування завданої шкоди та відсутність претензій зі сторони потерпілого.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними у пунктах 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинене кримінальне правопорушення, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових кримінальних правопорушень.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких, вчинив його умисно, особу винного та його позицію до вчиненого, який за місцем проживання характеризується негативно, згідно довідки КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» від 20 липня 2022 року за №169 на обліку у психіатра не перебуває, згідно довідки КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» Чернігівської обласної ради від 20 липня 2022 року за №295, значиться на диспансерному обліку з 05.2017 року, діагноз психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіатів, синдром залежності, не одруженого, зі слів працюючого неофіційно, раніше судимого 14.07.2017 Прилуцьким міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71, ч.5 ст. 72 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 13.03.2020 умовно-достроково на не відбуту частину покарання 1 рік 2 місяця 17 днів, який на шлях виправлення не став і знову вчинив нове кримінальне правопорушення проти власності, наявність кількох обставин, що пом`якшують його покарання, та відсутність обставин, що обтяжує таке, враховуючи позицію потерпілого, який претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, завдані збитки відшкодовані, щодо міри покарання поклався на розсуд суду, який повністю усвідомив тяжкість злочину, осудив свої дії, визнав вину та щиро розкаявся, і вважає за можливе призначити йому покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі в межах санкції даної статті.
При цьому, суд, враховуючи позицію прокурора та потерпілого щодо міри покарання, вважає, що перевиховання та виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, а тому йому необхідно при призначенні покарання застосувати статтю 75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України
Саме таке покарання, на думку суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного, є гуманним, справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Визначене покарання, на думку суду, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 року; «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 року; «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 року).
По матеріалам кримінального провадження потерпілим цивільний позов не заявлявся.
Процесуальні витрати, в частині витрат пов`язаних з проведенням експертиз по кримінальному провадженню, стягнути з обвинуваченого на користь держави на підставі ст.ст. 118, 124, 126 КПК України

Долю речових доказів по кримінальному провадженню необхідно вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 349, 370-371, 374 КПК України суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю в 3 роки, якщо засуджений протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу, не обирати.
Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь держави в рахунок відшкодування витрат понесених на проведення експертиз по даному кримінальному провадженню 2 076 грн. 58 коп.
Речові докази по кримінальному провадженню після набрання вироком законної сили:

- бензопилу червоного кольору марки «GoodLuck», модель «GL4500М» - залишити в законному володінні потерпілого ОСОБА_5 ;
-лом чорного кольору марки «Intertool» - знищити;
-два сліди папілярних узорів пальців рук залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня проголошення даного вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору, направити потерпілому.

Суддя ОСОБА_6