ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №953/6665/22 Головуючий суддя І інстанції
ОСОБА_1 провадження №№ 11-сс/818/360/23 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

прокурора - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційні скарги захисників підозрюваного ОСОБА_9 - адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 23 лютого 2023 року, якою задоволено клопотання ст. слідчого СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_10 про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001921 від 18 червня 2022 року, за ознаками злочинів, передбаченого ч.4 ст.185, ч.2 ст.289, ч.2 ст.146, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.2 ст.162, ч.1 ст.263, ст.257 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 23.02.2023 року задоволено клопотання ст. слідчого СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_10 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», в межах строку досудового розслідування, на двадцять три дні - до 17.03.2023 року включно, без визначення розміру застави.

Зобов`язано ст. слідчого СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_10 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_9 про тримання під вартою останнього.

Строк дії цієї ухвали встановлено з 23.02.2023 року до 17.03.2023 року включно.

Цією ж ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні заяви адвоката ОСОБА_7 про взяття підозрюваного ОСОБА_9 на поруки.

На зазначену ухвалу слідчого судді захисники підозрюваного ОСОБА_9 - адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 23 лютого 2023 року та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, обравши підозрюваному ОСОБА_9 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обґрунтовуючи свої апеляційні скарги захисники посилаються на необґрунтованість повідомлення про підозру та непричетність підозрюваного ОСОБА_9 до вчинених кримінальних правопорушень, а також на відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Вважають, що стосовно підозрюваного може бути застосований запобіжний захід, що не пов`язаний з триманням під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_9 , відповідно до ч.1 ст. 135 КПК України, бувналежним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду апеляційної скарги через адміністрацію ДУ «Харківський слідчий ізолятор», клопотань про відкладення апеляційного розгляду або про його участі в судовому засіданні в суді першої інстанції не подавав.

В своїх апеляційних скаргах захисник ОСОБА_6 та ОСОБА_7 також не ставлять питань відповідних питань щодо участі підозрюваного ОСОБА_9 під час апеляційного розгляду.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутністю підозрюваного, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду.

За таких обставин, з урахуванням думки прокурора та захисників, колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення апеляційного розгляду без участі підозрюваного ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідь судді, доводи захисників, які підтримали вимоги своїх апеляційних скарг, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відділом розслідування особливих важливих справ та злочинів, учинених організованими групами, злочинними організаціями СУ ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001921 від 18.06.2022 року за підозрою ОСОБА_9 за ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289 КК України, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_14 за ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_17 за ч.4 ст.187, ч.2 ст.146 КК України, а також Коробки та ОСОБА_18 за ч.1 ст.263 КК України.

22.02.2023року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289 КК України.

Постановою першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури від 02.11.2022 строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні продовжено до 6 місяців, а саме до 17.03.2022 включно.

22.02.2023 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_19 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_19 умисних особливо тяжких злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289 КК України, та на існування ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: вірогідність спроб підозрюваного ОСОБА_9 переховуватись від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, слідчий в своєму клопотанні також заначив, що ОСОБА_9 , будучи колишнім співробітником міліції МВС України, знаючи всі форми та методи направлені на розкриття кримінальних правопорушень, має можливість використовувати їх, з метою недопущення викриття його злочинної діяльності, та осіб, які діяли за його вказівками. Також слідчий зазначив, що підозрюваний має зв`язки у правоохоронних органах та органах державної влади, може здійснювати незаконний вплив на експертів, які на даний час провадять судові експертизи у рамках цього кримінального провадження.

Вирішуючи питання про обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя суду першої інстанції зазначив, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289 КК України , та зібрані під час досудового розслідування докази, надані до суду вказують на наявність на даний час ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: вірогідність спроб підозрюваного ОСОБА_9 переховуватись від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя суду першої інстанції, оцінивши в сукупності всі обставини, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_9 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289 КК України, за вчинення найтяжчого з яких, передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до 15 років із конфіскацією майна, дійшов висновку про доведеність прокурором необхідності обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в межах строків досудового розслідування.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками слідчого судді з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та відомості, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства, що є частиною національного законодавства України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності існування ризиків передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Слідчий суддя суду першої інстанції, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст. ст.193, 194 КПК України, заслухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час розпочатого досудового розслідування.

Поряд з цим, Кримінальний процесуальний кодекс України не містить визначення терміну «обґрунтована підозра» і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «IlgarMammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. theUnitedKingdom".

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Зокрема, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованих йому злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289 КК України, підтверджується зібраними по кримінальному провадженні відомостями, які містяться у: протоколі огляду місця події від 17.07.2022 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_20 від 19.07.2022 року; протоколі допиту свідка ОСОБА_21 від 17.10.2022; протоколі допиту свідка ОСОБА_22 від 17.10.2022 року; протоколі допиту свідка ОСОБА_23 від 17.10.2022 року; протоколі впізнання за фотознімками свідками від 17.10.2022 року; протоколі допиту потерпілого ОСОБА_20 від 31.10.2022 року; протоколі про проведення обшуків від 29.11.2022; рапорті оперативного підрозділу; протоколі допиту потерпілого ОСОБА_24 від 28.09.2022 року; протоколі допиту потерпілого ОСОБА_25 від 28.09.2022 року; протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.09.2022; протоколі допиту в якості свідка ОСОБА_26 від 30.09.2022 року; протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.09.2022; висновку судово-медичної експертизи № 09-1098/2022 від 28.09.2022 року; висновку судово-медичної експертизи № 09-1100/2022 від 30.09.2022 року; протоколі огляду місця події від 30.09.2022; протоколах проведення обшуків від 29.11.2022 року; рапортах оперуповноваженого УСР в Харківській області ДСР НПУ від 16.09.2022 року стосовно осіб, які ймовірно вчинили кримінальне правопорушення; протоколі огляду місця події від 16.09.2022 року; протоколі допиту потерпілого ОСОБА_27 від 16.09.2022; протоколі додаткового допиту потерпілого ОСОБА_27 від 25.11.2022 року; протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілим ОСОБА_27 від 25.11.2022; висновку судово-медичної експертизи № 09-1058/2022 від 19.09.2022 року; протоколі огляду речей від 26.09.2022 року, а саме камер відеоспостереження поблизу вчинення кримінального правопорушення; протоколі допиту свідка ОСОБА_28 від 17.09.2022 року; протоколах проведення обшуків від 16.09.2022 року, 16.09.2022 року, 17.09.2022 року, 17.09.2022 року; протоколі огляду місця події від 17.09.2022 року; протоколах затримання в порядку ст. 208 КПК України підозрюваних ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 від 16.09.2022 року та їх особистого обшуку; протоколі про результати проведення НСРД візуальне спостереження за річчю від 24.10.2022 року; протоколі про результати проведення НСРД зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 05.01.2023 року, де в тому числі зафіксовано вплив на родича підозрюваного ОСОБА_29 ; протоколі про результати проведення НСРД зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 23.03.2023 року; протоколі про результати проведення НСРД аудіо, відео контроль особи від 29.12.2022 року; протоколах про результати проведення НСРД втручання в приватне спілкування, шляхом зняття інформації з електронних інформаційних систем від 02.02.2023 року, 16.11.2022 року.

Враховуючи обсяг відомостей судового провадження, який об`єктивно свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази, формують внутрішнє переконання щодо причетності ОСОБА_9 до вчинення певних дій, згідно пред`явленої підозри.

Перевіряючи доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою та продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам підозрюваного: переховуватись від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, колегія суддів вважає, що слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та відомості про особу підозрюваного.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289 КК України, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів, а санкціями ст.257, ч.4 ст.187 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні.

З відомостей про особу підозрюваного вбачається, що він має постійне місце мешкання, родину.

Враховуючи підвищену суспільну небезпечність інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, які було вчинено ОСОБА_9 , згідно пред`явленої підозри, та усвідомлюючи можливість отримання покарання у вигляді позбавлення волі на значний термін, є ймовірність того, що він може переховуватись від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, колегія суддів вважає, що слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та відомості про особу підозрюваного.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Колегія суддів враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключний вид запобіжного заходу протягом певного часу.

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним, та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин вчинення дій, згідно підозри, які інкримінуються підозрюваному, а саме ОСОБА_9 пред`явлено підозру у вчиненні бандитизму, незаконного заволодіння транспортним засобом у складі організованої групи та декількох епізодів розбою, вчиненого організованою групою, в тому числі, поєднаного із застосуванням насильства , небезпечного для життя та здоров`я потерпілого , що свідчить про наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема права власності фізичних осіб, а також життя та здоров`я населення, яке, відповідно до ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні, що вочевидь впливає на питання щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового слідства, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Зазначене вказує на неможливість в цьому конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого менш суворого запобіжного заходу.

Крім того, враховуючи наявність вищезазначених ризиків, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_9 у разі визнання його винуватим в кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, а також оцінивши сукупність фактичних обставин, що містяться у змісті пред`явленої підозрі, яка в тому числі ґрунтується на заявах фактично встановлених потерпілих у зв`язку з підставами, щодо причетності ОСОБА_9 до дій, які кваліфікуються за ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, колегія суддів дійшла висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі і особистої поруки, не стане ефективним.

Отже об`єктивно вбачається, що слідчим суддею була надана оцінка поданому захисником ОСОБА_7 клопотанню щодо можливості передачі підозрюваного ОСОБА_9 їй на поруки та прийнято обґрунтоване рішення про її недоцільність, з чим погоджується і колегія суддів, а такі апеляційні доводи вважає необґрунтованими.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що на цьому етапі досудового розслідування підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин, доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Доводи захисників щодо відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, свідчать про необґрунтованість вимоги апеляційних скарг про обрання іншого запобіжного заходу, оскільки обрання будь-якого запобіжного заходу без встановлення ризиків є процесуально незаконним. Отже, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості задовольнити вимоги поданих апеляційних скарг, а доводи захисників ґрунтуються суто на їх суб`єктивних оціночних судженнях.

Отже, суб`єктивні доводи апеляційних скарг захисників з приводу необґрунтованості підозри, не свідчать про незаконність рішення слідчого судді. Натомість, питання оцінювання доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину на даному етапі провадження судом не вирішуються, оскільки вони підлягають розгляду при судовому розгляді по суті. Суд на цій стадії процесу на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Крім того, питання щодо остаточної кваліфікації має бути вирішене лише органом досудового розслідування. Згідно практики ЄСПЛ, який у рішенні в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р. встановив значення терміну «обґрунтована підозра» як таке, за якого існують факти чи інформація, що можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Колегія суддів не може погодитись з доводами захисника щодо непричетності підозрюваного до дій, які вбачаються зі змісту оголошеної йому підозри, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах провадження, а також відомості, що досліджувались під час апеляційного перегляду вочевидь спростовують такі твердження.

Таким чином, зазначені у апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисники просять скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки слідчим суддею суду першої інстанції було належним чином перевірено та досліджено докази, надані слідчим та стороною захисту, враховані докази, які вказують на обґрунтованість підозри, а також відомості, які характеризують особу підозрюваного, його вік та його сімейний стан. При цьому, висновки слідчого судді належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для обрання підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Колегія суддів також погоджується з висновками слідчого судді, що враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, а також дотримуючись вимог і норм ч.4 ст.183 КПК України, належить не визначати розмір застави у цьому кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 при обранні йому запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, оскільки останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, який вчинено із застосуванням та погрозою застосування насильства.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що застосування до ОСОБА_9 іншого, менш суворого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про обрання підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.1, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги захисника захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 23 лютого 2023 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді