465/5579/21
1-кп/465/343/23
У Х В А Л А

судового засідання

23.01.2023 року Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

законних представників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши в судовому засіданні клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу та про зміну такого сторони захисту обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000007 від 20.02.2021 року відносно: ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.296 КК України, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України

за участю обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10

в с т а н о в и в:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000007 від 20.02.2021 року відносно: ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.296 КК України, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.296 КК України.

В судовому засідання прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 . Клопотання мотивує тим, що ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 26.02.2021 неповнолітньому ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави. Даний запобіжний захід в подальшому ухвалою суду продовжено до 23.01.2023 року включно без можливості внесення застави. Ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання та продовження неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не відпали та продовжують існувати. Відтак просить продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки більш м`які запобіжні заходи запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого є неможливими. Окрім цього, неповнолітній ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Зокрема, існують наступні ризики: знищення, приховування або спотворення речей, документів, речових доказів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні шляхом їх переконання та залякування, схилення їх до зміни показань, що підтверджується насильницьким характером злочину та вчинення його з відвертою зухвалістю та винятковим цинізмом; обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватись від суду, враховуючи покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винуватим на строк від семи до десяти років, що може стимулювати останнього до втечі.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_6 звернулась на адресу суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу ОСОБА_8 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Згідно з ч. 1 ст. 485 КПК України, обставинами, що підлягають встановленню у кримінальному провадженні щодо неповнолітніх є, зокрема: повні і всебічні відомості про особу неповнолітнього: його вік (число, місяць, рік народження), стан здоров`я та рівень розвитку, інші соціально-психологічні риси особи, які необхідно враховувати при індивідуалізації відповідальності чи обранні заходу виховного характеру. За наявності даних про розумову відсталість неповнолітнього, не пов`язану з психічною хворобою, повинно бути також з`ясовано, чи міг він повністю усвідомлювати значення своїх дій і в якій мірі міг керувати ними; ставлення неповнолітнього до вчиненого ним діяння; умови життя та виховання неповнолітнього; наявність дорослих підбурювачів та інших співучасників кримінального правопорушення. Просить при вирішенні клопотання врахувати, що обвинувачений неповнолітній ОСОБА_8 позитивно характеризується за місцем свого проживання; має постійне місце проживання у АДРЕСА_1 , де мешкає з мамою; раніше не судимий; не перебуває на спеціальних обліках (нарколога та психіатра); обвинувачений щиро кається у вчиненому кримінальному правопорушенні. Відтак дані обставини свідчать про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. Крім того, в даний час немає жодних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, позаяк обвинувачений неповнолітній ОСОБА_8 не вчиняв спроб ухилятися від правосуддя, не мав наміру знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, в обвинуваченого немає потреби незаконно впливати на свідків, оскільки останні вже дали показання. Таким чином, враховуючи вищевикладене, немає підстав в даний час стверджувати, про існування зазначених ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, на запобігання яким спрямоване застосування виняткового запобіжного заходу - тримання під вартою. Відтак просить змінити запобіжний захід неповнолітньому ОСОБА_8 , обвинуваченому у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст. 296 КК України, у кримінальному провадженні №0000007, у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, а саме на цілодобовий домашній арешт.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора, просить змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Просить з огляду на молодий вік його клієнта, враховуючи, що він раніше не притягався до кримінальної відповідальності, вперше перебуває під вартою, за цей час усвідомив весь негатив який може отримати внаслідок невиконання подальших зобов`язань, буде на першу вимогу з`являтись. Також обвинуваченому треба продовжувати навчання в училищі комп`ютерних технологій. У клієнта наявні міцні соціальні зв`язки, бо в залі є його близька людина мати. Відколи настала війна у державі щільні кордони, що унеможливлює втечу за межі країни. Щодо слів прокурора про можливість спотворити докази ,то слідство уже завершене, свідки попереджені про кримінальну відповідальність, потерпілі допитані. Тому, просить змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт з перспективою можливості завершення навчання, з визначеними годинами для відвідування занять.

Обвинувачений ОСОБА_8 та законний представник підтримали думку захисника ОСОБА_4 ..

Обвинувачений ОСОБА_10 , законний представник повністю підтримали думку захисника ОСОБА_4 .

Заслухавши думку учасників кримінального провадження щодо заявлених клопотань, дослідивши надані суду документи сторонами на підтвердження своїх позицій, матеріали судового провадження, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно вимог ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

У даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді від 26.02.2021 неповнолітньому ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 днів, який у подальшому продовжено до 23.01.2023 року включно.

В контексті статтей 131,132 КПК України запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, які застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях їх застосування, якими є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які ст. 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності як обґрунтованої підозри, так і вищенаведених ризиків.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» обґрунтованість підозри є необхідною умовою законності тримання особи під вартою.

А тому, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень та наявності ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Однак, згідно з ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до частинами 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби; домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання за кримінальне правопорушення, інкриміноване особі, підлягає врахуванню як один із суттєвих критеріїв при обранні запобіжного заходу.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів.

Також у своєму рішенні у справі "W проти Швейцарії" від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Так, вирішуючи клопотання про продовження та зміну застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 з урахуванням вимог п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини, статтей 194, 201, 331 КПК України, суд враховує: стадію судового розгляду; проведення судом допиту потерпілих, обвинуваченого ОСОБА_8 ; наявність обґрунтованої підозри обвинуваченому ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих злочинів у разі визнання винуватим; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим; вік та стан здоров`я обвинуваченого, однак має постійне зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Суд погоджується із позицією сторони захисту, що ризики, які були встановлені на момент обрання запобіжного заходу, частково припинили існувати на момент розгляду даного клопотання. Зокрема обвиунвачений має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем проживання. Матеріали кримінального провадження не містять доказів, що обвинувачений переховувався від слідства та суду.

Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що такий запобіжний захід, як цілодобовий домашній арешт, з покладенням процесуальних обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, на обвинуваченого ОСОБА_8 забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду, відмовивши прокурору у задоволенні клопотання про продовження тримання під вартою.

Керуючись статтями 177, 181, 183, 193, 194, 196, 197, 201, 331 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотань прокурора - відмовити.

Клопотання законного представника обвинуваченого та захисника - задовольнити.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт шляхом заборони цілодобово залишати без дозволу суду своє житло за адресою: АДРЕСА_2 на строк : 60 днів з дати винесення цієї ухвали, тобто до 23.03.2023 року включно.

Покласти на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- прибувати за викликом суду за першою вимогою, в тому числі у разі виклику за допомогою телефонного зв`язку;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування із свідками, потерпілими;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Звільнити ОСОБА_8 з-під варти в залі суду.

Роз`яснити ОСОБА_8 , що у відповідності до вимог ч.5 ст.181 КПК України працівники поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу для виконання передати начальнику ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області.

Зобов`язати ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області відповідно до вимог ч. 4 ст. 181 КПК України негайно поставити на облік ОСОБА_8 , до якого застосований цілодобовий домашній арешт.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому, прокурору після її оголошення та направити начальнику Львівської установи виконання покарань УДПтСУ у Львівській області, ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 24.01.2023 року.

Суддя: ОСОБА_1