490/1803/23 15.03.2023
н/п 1-кс/490/2236/2023
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/1803/23
У Х В А Л А

14 березня 2023 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ ВП№1 ХРУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшли матеріали кримінальної справи від слідчого, за погодженням з прокурором про накладення арешту на тимчасово вилучене майно під час проведення огляду місця події 03.03.2023 в період часу з 12:14 год. по 12:16 год. за адресою: Херсонська область, Херсонський район, с. Станіслав, по вул. Смутченко, біля буд. №6, а саме: предмет схожий на запал до гранати, на якому є тримач, який скріплений скобою, кінець зігнутий на ричагу, та міститься надпис УЗРГМ-2, 386-105-78, яке було вилучено 03.03.2023 року під час проведення огляду місця події, внесеного до ЄРДР за №0000551 від 03.03.2023 року за ознаками ч.1 ст.263 КК України.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно п.1 ч.2, абз.2 ч 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Як вбачається з клопотання, 03.03.2023 2023 в період часу з 12:14 год. по 12:16 год. за адресою: Херсонська область, Херсонський район, с. Станіслав, по вул. Смутченко, біля буд. №6, у громадянина ОСОБА_4 виявлено та вилучено предмет схожий на запал до гранати, на якому є тримач, який скріплений скобою, кінець зігнутий на ричагу, та міститься надпис УЗРГМ-2, 386-105-78.

За вказаними обставинами слідчим (дізнавачем) 03.03.2023 року внесено до ЄРДР відомості за №0000551 від 03.03.2023 року за ознаками ч.1 ст.263 КК України.

В якості доказів до клопотання долучено:

- витяг з ЄРДР, відповідно до якого відомості про кримінальне правопорушення були внесені після проведення обшуку;

- рапорт, згідно якого під час поверхневої перевірки в особи, було вилучено запал до гранати.

- протокол огляду місця події, в ході якого ОСОБА_4 добровільно видав запал до грати.

Зміст клопотання та долучені до нього документи свідчать про те, що фактично предмет, на який просить накласти арешт слідчий, був вилучений співробітниками поліції під час особистого обшуку ОСОБА_4 .

За змістом ч.1 ст. 237 КПК України огляд місцевості, приміщення, речей та документів проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Проведення огляду особи положеннями цієї статті не передбачено.

Відповідно до ст. 209 КПК України, особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Згідно з вимогами частин 1,3,4 ст. 208 КПК України уповноважена особа має право затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, якщо цю особу застали на місці вчинення злочину, та має право здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених ч.7 ст. 223 і ст. 236 КПК України.

Згідно зі ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього н може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

У пунктах 3,4 ч.2 ст. 87 КПК України передбачено, що суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема порушення права особи на захист та отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Разом з тим, наведене вище свідчить про те, що предмет схожий на запал до гранати, на якому є тримач, який скріплений скобою, кінець зігнутий на ричагу, та міститься надпис УЗРГМ-2, 386-105-78, на який просить накласти арешт слідчий, був вилучений співробітниками поліції у ОСОБА_4 з порушенням вимог ст. 208, 223, 236 КПК України з істотним порушенням його права на захист, а тому, відповідно до положень ст. 87 КПК України є недопустимим доказом. За такого, цей доказ не може бути використаним при прийнятті судом процесуального рішення і на нього не може бути накладено арешт, з метою забезпечення його збереження.

Також, слідчим не доведена така мета забезпечення арешту, як збереження речових доказів, для запобігання їх приховування, пошкодження, втрати, знищення, використання або перетворення.

Слід зазначити, що обіг зброї та бойових припасів є забороненим, а тому ці речі не мають ознак майна, що перебуває у вільному обігу та не можуть бути повернуті особам, у яких вони вилучені. Тобто, у цих речей немає конкретного власника майна, який міг би вчинити дії, для запобігання яких прокурор звернувся з клопотанням про накладення арешту на це майно.

Крім того, вилучені законом з обігу предмети не вважаються тимчасово вилученим майном та не підлягають поверненню особам, а можуть бути визнанні постановою дізнавача, слідчого чи прокурора речовим доказом та зберігатися у визначеному місці.

При цьому слідчим, прокурором постанова про визнання речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні не виносилась.

Відповідно до ч.1 ст 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З урахуванням вищенаведеного, зокрема те, що прокурором належним чином не доведено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування законності арешту наведених у клопотанні речей, а тому у вказаному клопотанні слід відмовити.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. 173 КПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ ВП№1 ХРУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором про накладення арешту на тимчасово вилучене майно під час проведення огляду місця події 03.03.2023 в період часу з 12:14 год. по 12:16 год. за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: предмет схожий на запал до гранати, на якому є тримач, який скріплений скобою, кінець зігнутий на ричагу, та міститься надпис УЗРГМ-2, 386-105-78, яке було вилучено 03.03.2023 року під час проведення огляду місця події, внесеного до ЄРДР за №0000551 від 03.03.2023 року за ознаками ч.1 ст.263 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1