Справа № 643/2857/22
Провадження № 1-кп/643/15/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2023

04 квітня 2023 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002909, внесеному до ЄРДР від 15.09.2022, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

02.12.2022 в провадження Московського суду м. Харкова надійшов вказаний обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, що мало місця 10.09.2022.

В підготовчому засіданні з боку сторони обвинувачення заявлено клопотання про вирішення питання про необхідність об`єднання вказаного обвинувального акту з обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 , що перебуває на розгляді у Харківському районному суді Харківської області.

Обвинувачений та його захисник підтримали клопотання прокурора.

Суд, вивчивши доводи заявленого клопотання, вислухавши учасників процесу,дослідивши матеріали кримінального провадження приходить до такого.

Так, встановлено, що у провадженні Харківського районного суду Харківської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000778, внесеного до ЄРДР від 04.10.2022 відносно ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, що мало місця 03.10.2022.

Відповідно до ч.1 ст. 32 КПК України у разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах юрисдикції якого вчинений більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.

Відповідно до правил ч.2 ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Отже, суд приходить до висновку, що для повноти та об`єктивності судового розгляду, дане кримінальне провадження підлягає направленню до Харківського апеляційного суду для вирішення питання про направлення кримінального провадження до Харківського районного суду Харківської області для об`єднання з кримінальним провадженням за обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 .

Далі, в ході підготовчого засідання прокурором заявлене клопотання про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_5 у зв`язку із існуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Обвинувачений заперечував щодо продовження строків тримання його під вартою, просив суд змінити таку міру запобіжного заходу, оскільки відсутні підстави для його перебування під вартою, оскільки не має намірів перераховуватися від суду, інкриміновані злочини не вчиняв, має дитину 2022 року народження тощо, а також звернувся з клопотанням про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання, звільнивши його з під варти для проходження військової служби за призивом під час мобілізації.

Сторона захисту також заперечувала щодо продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважаючи, що прокурором не доведено ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та є підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, а саме, домашній арешт.

Вивчивши заявлені клопотання, вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, клопотання прокурора таким, що підлягає задоволенню, а клопотання ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу в порядку ст.616 КПК України, таким, що задоволенню не підлягає, виходячи із такого.

Так, встановлено, що відносно обвинуваченого ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого спливає.

Частиною 3 ст.315 КПК України визначено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до правил ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Положеннями ст. 178 КПК України визначений перелік обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу, в тому числі, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим, стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, наявність утриманців, майновий стан тощо.

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»)

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЕСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, з постанов Верховного Суду від 20.06.2019 по справі №166/313/17, від 13.08.2020 по справі №674/1202/19, від 27.02.2019 по справі №0503/10653/2012 вбачається, що усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчать про наявність ризику переховування від суду та можуть бути підставами для тримання під вартою.

Далі, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів (п.35 рішення ЄСПЛ №12369/86 від 26.06.1991 року «Летельє проти Франції»).

По справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи - тримання під вартою, що завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обвинувачується у вчинені злочину, постала перед компетентними органами.

Приймаючи до уваги вищевикладене, з урахуванням обставин справи, з метою об`єктивного встановлення істини по справі, забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, для запобігання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, запобігання спробам переховуватися від суду, перешкоджати виконанню судового рішення, вчинити інше правопорушення, оцінюючи в сукупності всі обставини і у відповідності до вимог ч.1 ст. 178 КПК України, а також те, що у суду відсутні будь-які відомості щодо постійного заробітку, стану здоров`я, сімейного стану, як наявність малолітніх, неповнолітніх дітей або осіб на утриманні тощо, суд вважає за необхідне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_5 строком не більше двох місяців.

Доказів про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, суду не надано, а наявність ризиків, що стали підставою для обрання такого виду запобіжного заходу, продовжують існувати та не зменшились настільки, що вже не могли би виправдовувати подальше тримання обвинуваченого під вартою, та жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний запобігти вказаним ризикам.

Крім того, обвинувачений звернувся до суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання, звільнивши його з під варти для проходження військової служби за призивом під час мобілізації на підставі положень ст.616 КПК України, в задоволені якого суд відмовляє, виходячи із такого.

Так, відповідно до правил ч.1 ст. 616 КПК України у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів,передбачених ст.ст.115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Отже, аналізуючи вищевикладене, норми чинного законодавства, у суду відсутні підстави для зміни, скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому в задоволені клопотання ОСОБА_5 слід відмовити, клопотання останнього про зміну запобіжного заходу в порядку ст.616 КПК України направити до Салтівської окружної прокуратури м. Харкова для розгляду по суті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 34, 177, 178, 183, 203, 314, 315, 369-372, 376, 392, 616 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні 0002909, внесеному до ЄРДР від 15.09.2022, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України направити до Харківського апеляційного суду для вирішення питання про направлення до Харківського районного суду Харківської області для об`єднання з кримінальним провадженням №0000778, внесеного до ЄРДР від 04.10.2022, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та розгляду за територіальною підсудністю.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком не більше двох місяців, тобто до 02.06.2023.

В задоволені клопотання ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу в порядку ст.616 КПК України, відмовити.

Клопотання ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу в порядку ст.616 КПК України направити до Салтівської окружної прокуратури м. Харкова для розгляду.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів через Московський районний суд м. Харкова з моменту її оголошення лише в частині продовження дії запобіжного заходу. В іншої частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1