ОСОБА_4 05.11.2021 у приміщенні приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_6 , розташованого за адресою: м.Харків, вул.Холодногірська, 3, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та усвідомлюючи відсутність навиків і досвіду для виконання обов`язків керівника підприємства і зайняття підприємницькою діяльністю, не маючи наміру здійснювати господарську діяльність від імені ТОВ «СІАНА» та ТОВ «ВЄНЗА» та бути їх засновником і керівником, маючи умисел на внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичних осіб, завідомо неправдивих відомостей, та подальшому поданні для проведення такої реєстрації вказаних документів, з корисливих мотивів, діючи за попередньою змовою з невстановленою особою на імя «Ксенія», засвідчила своїм підписом заздалегідь підготовлені невстановленими слідством особами проекти установчих та реєстраційних документів, які відповідно до закону необхідні для проведення державної реєстрації юридичних осіб ТОВ «СІАНА» та ТОВ ВЄНЗА», чим здійснила внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації, завідомо неправдивих відомостей. Після чого у кінці листопада 2021 року ОСОБА_4 разом із невстановленою особою на імя «Ксенія», перебуваючи у приміщенні Департаменту реєстрації Харківської міської ради, розташованого за адресою: м.Харків, майдан Павлівський, 4, передали зазначені реєстраційні документи ТОВ «СІАНА» та ТОВ «ВЄНЗА», які містять завідомо неправдиві відомості, державному реєстратору ОСОБА_7 для проведення державної реєстрації суб`єктів господарювання, якою 22.11.2021 проведено державну реєстрацію юридичних осіб ТОВ «СІАНА» та ТОВ «ВЄНЗА» та внесені відповідні записи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Органом досудового розслідування діям ОСОБА_4 надано правову кваліфікацію за ч.2 ст.205-1 КК України, як внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, а також умисне подання для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Під час досудового розслідування між прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 за участі її захисника ОСОБА_8 , було укладену угоду про визнання винуватості від 30.08.2022, згідно з якою ОСОБА_4 беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.205-1 КК України.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч.2 ст.205-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки без позбавлення права обіймати посади чи займатись певною діяльністю із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої згідно зі ст.66 КК України, є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої згідно зі ст.67 КК України, не встановлено.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачена підтримавши угоду про визнання винуватості, повністю визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.205-1 КК України, погодилась на призначення узгодженого покарання та пояснила, що вона повністю розуміє свої права, надані їй законом, характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винною, вид покарання, а також наслідки укладення та затвердження угоди. Укладення угоди про визнання винуватості є добровільним та усвідомленим з її сторони, без застосування погроз, насильства.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні підтримав затвердження угоди про визнання винуватості.
Захисник в суді наголосив, що затвердження угоди відповідає вимогам КПК України, а укладення угоди є добровільним зі сторони обвинуваченої, без застосування будь-якого примусу.
На підставі повного визнання своєї вини обвинуваченою, її пояснень в ході судового засідання, суд вважає повністю доведеним факт скоєння та вину обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення. При цьому суд наголошує, що об`єктивність та повнота матеріалів досудового слідства учасниками судового провадження в судовому засіданні не оспорювалась.
Дії обвинуваченої суд кваліфікує за ч.2 ст.205-1 КК України, як такі, що виразились у внесенні в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, а також умисному поданні для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні між прокурором та обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.
Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_4 беззастережно визнала себе винною, віднесене до нетяжких злочинів, шкода за яким завдана державним та суспільним інтересам, а отже угода відповідає вимогам закону.
Судом встановлено, що укладення угоди з боку обвинуваченої є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди не суперечать нормам матеріального та процесуального права, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
У відповідності до ч.2 ст.75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.
У таких випадках, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років (частини 3-4 статті 75 КК України).
Отже, вирішуючи питання щодо тривалості строку випробування, з огляду на тяжкість кримінального правопорушення та особу обвинуваченої, яка негативних характеристик не має, заміжня, має зареєстроване місце проживання, під спостереженням лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судима, суд вважає необхідним визначити ОСОБА_4 іспитовий строк терміном на один рік з покладенням на обвинувачену обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Речові докази, процесуальні витрати у справі відсутні, цивільний позов не пред`являвся, запобіжний захід не застосовувався.
Виходячи з викладеного, суд наголошує про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, з огляду на що, керуючись положеннями ст.ст.373, 374, 474-475 КПК України, суд
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30 серпня 2022 року між прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_8 .
Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.205-1 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки без позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо вона протягом однорічного строку випробування не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї такі обов`язки:
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до відповідальності, встановленої законом.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя

Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_1