ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/6783/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/217/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2023 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Райське, Вільнянського району, Запорізької області, громадянина України, який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді сержанта 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти у військовому званні «головний сержант», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 31 березня 2023 року включно -,

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_9 за погодженням з процесуальним керівником у кримінальному провадженні - начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про продовження застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 31 березня 2023 року, без визначення розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, за наступних обставин.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26 лютого 2022 №17 ОСОБА_7 , призначено на посаду головного сержанта 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення. ОСОБА_10 перебуває у військовому званні «головний сержант».

Разом з ОСОБА_10 у першій стрілецькій роті на посаді командира 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 проходить службу старший сержант ОСОБА_11 .

Згідно з указом Президента України Володимира Зеленського № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому неодноразово продовжено, востаннє з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статуту внутрішньої служби ЗС України) головний сержант ОСОБА_10 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.

Згідно ст. 123 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України головний сержант взводу (обслуги, заступник командира взводу) (далі - головний сержант взводу) в мирний і воєнний час відповідає за успішне виконання взводом завдань за призначенням, навчання і виховання військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу, їх військову дисципліну, охайний зовнішній вигляд, фізичну підготовку, правильне зберігання і експлуатацію озброєння, техніки та іншого майна взводу, внутрішній порядок у підрозділі, правильне несення служби військовослужбовцями рядового і сержантського (старшинського) складу в добовому наряді. Головний сержант взводу підпорядковується командирові взводу та є прямим начальником військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу взводу. Відповідно до ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України.

Однак, незважаючи на наведені вимоги законодавства, головний сержант ОСОБА_10 , діючи умисно, вчинив особливо тяжкий злочин.

Так, 27 грудня 2022 року протягом дня головний сержант ОСОБА_10 , перебуваючи у місці відпочинку 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , а саме, домоволодінні розташованому (інформація обмежена для запобіганню несанкціонованому поширенню інформації про переміщення або розміщення Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, вчиненому в умовах воєнного або надзвичайного стану) вживав алкогольні напої та палив у будинку, у зв`язку з чим старший сержант ОСОБА_11 вигнав ОСОБА_10 на вулицю, щоб останній не палив у приміщенні, через вказані дії між головним сержантом ОСОБА_10 та старшим сержантом ОСОБА_11 виник конфлікт.

Після чого, 27 грудня 2022 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось за можливе, головний сержант ОСОБА_10 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи в умовах воєнного стану, будучи невдоволеним діями старшого сержанта ОСОБА_11 , з метою встановлення свого авторитету та демонстрації своєї уявної переваги у військовому колективі, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи реальну можливість спричинення тяжких наслідків старшому сержанту ОСОБА_11 та бажаючи їх настання, у порушення ст.ст. 9, 11, 13, 14, 16, 30, 123, 127, 128 Статуту, вирішив застосувати насильство щодо підлеглого, а саме командира 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , старшого сержанта ОСОБА_11 .

Діючи з вищевказаною метою головний сержант ОСОБА_10 взяв до рук закріплену за ним зброю, а саме, РПК-74, серії НОМЕР_2 , опустив перевідник вогню до низу у положення «ОД», за рукоятку відвів затворну раму назад, відпустив рукоятку затворної рами, тим самим дослав патрон до патронника, зайшов до кімнати, у якій перебував старший сержант ОСОБА_11 , висловив погрозу в бік останнього після чого здійснив не менше 17 пострілів в його напрямку.

В результаті вказаних умисних, незаконних дій головний сержант ОСОБА_10 спричинив старшому сержанту ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді вогнепального кульового наскрізного поранення передньої черевної стінки та лівої реберної дуги, проникаюче у черевну порожнину, з ушкодженням поперечної ободової кишки, великого чепця, гемаперитонеум, вогнепальні багатоуламкові переломи 7-9 ребер та реберних хрящів зліва, вогнепальне сліпе осколкове поранення м`яких тканин лівого плеча, яке має ознаки небезпечного для життя тілесного ушкодження та направлене на смерть потерпілого.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26 лютого 2022 року №17 ОСОБА_7 , призначено на посаду головного сержанта 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення. ОСОБА_10 перебуває у військовому званні «головний сержант».

Разом з ОСОБА_10 у першій стрілецькій роті на посаді командира 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 проходить службу старший сержант ОСОБА_11 .

Згідно з указом Президента України Володимира Зеленського №64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому неодноразово продовжено, востаннє з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статуту внутрішньої служби ЗС України) головний сержант ОСОБА_10 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.

Згідно ст. 123 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України головний сержант взводу (обслуги, заступник командира взводу) (далі - головний сержант взводу) в мирний і воєнний час відповідає за успішне виконання взводом завдань за призначенням, навчання і виховання військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу, їх військову дисципліну, охайний зовнішній вигляд, фізичну підготовку, правильне зберігання і експлуатацію озброєння, техніки та іншого майна взводу, внутрішній порядок у підрозділі, правильне несення служби військовослужбовцями рядового і сержантського (старшинського) складу в добовому наряді. Головний сержант взводу підпорядковується командирові взводу та є прямим начальником військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу взводу. Відповідно до ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України.

Відповідно до положень ст. 3 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 А (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, кожна людина має право на життя, на свободу і на особисту недоторканність.

Згідно ст. 2 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», яка набрала чинності до України 11 вересня 1997 року, право кожного на життя охороняється законом. Нікого не може бути умисно позбавлено життя інакше ніж на виконання смертного вироку суду, винесеного після визнання його винним у вчиненні злочину, за який закон передбачає таке покарання.

Положеннями ст.ст. 3, 27 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини.

Відповідно до ст. 281 Цивільного кодексу України фізична особа має невід`ємне право на життя, а також не може бути позбавлена життя.

Однак, незважаючи на наведені вимоги законодавства, головний сержант ОСОБА_10 діючи умисно, вчинив особливо тяжкий злочин.

Так, 27 грудня 2022 року протягом дня головний сержант ОСОБА_10 перебуваючи у місці відпочинку 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , а саме, домоволодінні розташованому (інформація обмежена для запобіганню несанкціонованому поширенню інформації про переміщення або розміщення Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, вчиненому в умовах воєнного або надзвичайного стану) вживав алкогольні напої та палив у будинку, у зв`язку з чим старший сержант ОСОБА_11 вигнав ОСОБА_10 на вулицю, щоб останній не палив у приміщенні, через вказані дії між головним сержантом ОСОБА_10 та старшим сержантом ОСОБА_11 виник конфлікт.

В результаті вказаних вище дій старшого сержанта ОСОБА_11 у головного сержанта ОСОБА_10 виник злочинний умисел направлений на умисне заподіяння смерті ОСОБА_11 на підставі виниклих нестатутних відносин.

Після чого, 27 грудня 2022 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось за можливе, головний сержант ОСОБА_10 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на виконання наведеного злочинного наміру, спрямованого на умисне протиправне заподіяння смерті старшого сержанта ОСОБА_11 , усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді настання смерті старшого сержанта ОСОБА_11 та бажаючи їх настання, діючи умисно, на ґрунті нестатутних відносин взяв до рук закріплену за ним зброю, а саме РПК-74, серії НОМЕР_2 , опустив перевідник вогню до низу у положення «ОД», за рукоятку відвів затворну раму назад, відпустив рукоятку затворної рами, тим самим дослав патрон до патронника, зайшов до кімнати, у якій перебував старший сержант ОСОБА_11 , висловив погрозу в бік останнього після чого здійснив не менше 17 пострілів в його напрямку.

В результаті вказаних умисних, незаконних дій головний сержант ОСОБА_10 спричинив старшому сержанту ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді вогнепального кульового наскрізного поранення передньої черевної стінки та лівої реберної дуги, проникаюче у черевну порожнину, з ушкодженням поперечної ободової кишки, великого чепця, гемаперитонеум, вогнепальні багатоуламкові переломи 7-9ребер та реберних хрящів зліва, вогнепальне сліпе осколкове поранення м`яких тканин лівого плеча, які мають ознаки небезпечного для життя тілесного ушкодження та направлене на смерть потерпілого.

Тим самим, головний сержант ОСОБА_10 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від волі останнього.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у застосуванні насильства щодо підлеглого, що спричинило тяжкі наслідки в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України та в закінченому замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

28 грудня 2022 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000444 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 13-14).

29 грудня 2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 88-95).

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 грудня 2022 року до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26 лютого 2023 року (а.с. 98-103).

Постановою керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_12 від 20 лютого 2023 року продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до 31 березня 2023 року (а.с. 111-115).

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_13 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою застосувати у відношенні підозрюваного ОСОБА_7 інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що задовольняючи клопотання слідчого та продовжуючи у відношенні ОСОБА_7 строк тримання під вартою, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі лише формально послався на докази, якими начебто підтверджуються відомості про існування обставин, передбачених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 196 КПК України, без вивчення, встановлення та обґрунтовування яким саме чином вони це підтверджують.

Зазначає, що слідчий суддя не встановив чи доводять надані стороною обвинувачення докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також чи доводять надані стороною обвинувачення докази обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, чим порушив вимоги п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Звертає увагу, що розглядаючи клопотання слідчого, слідчий суддя залишив поза увагою та не надав оцінки доводам захисника підозрюваного з приводу того, що підозрюваний не затримувався, а на судове засідання стосовно первинного розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прибув добровільно.

Зауважує, що враховуючи необґрунтованість доводів слідчого судді щодо наявності ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України, викладених в оскаржуваній ухвалі, фактичний стан здоров`я підозрюваного, його стійкі соціальні зв`язки, підстави для застосування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою відсутні.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_8 підтримав подану апеляційну скаргу без доповнень.

Підозрюваний ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав подану його захисником апеляційну скаргу та просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та зазначив, що ОСОБА_7 підозрюється вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, які вчинені в стані алкогольного сп`яніння. Зауважив, що було здійснено приблизно 20 пострілів в потерпілого, який отримав тяжкі поранення.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного, його захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, і яке може бути задоволено при умові, що заявлений ризик, який став обґрунтуванням обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також, що є вагомі обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

З огляду на ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання особи під вартою, і існують об`єктивні перешкоди для завершення досудового розслідування.

Таким чином, у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України, розглядаючи клопотання слідчого, прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування такого запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Так, слідчий суддя, розглядаючи вказане клопотання, у відповідності до вимог ст.ст. 177, 178, 199 КПК України, встановив, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень є обґрунтованою, заявлені слідчим ризики існують та не зменшилися до закінчення дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу і в сукупності з даними про особу підозрюваного вказують на наявність підстав для продовження строку дії обраного відносно нього запобіжного заходу.

З вказаними висновками слідчого судді, колегія суддів повністю погоджується, оскільки перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів провадження встановлено, що необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 підтверджена.

Так, строк дії запобіжного заходу закінчується 26 лютого 2023 року, проте у кримінальному провадженні не були виконані всі необхідні слідчі дії, зокрема,органу досудового розслідування необхідно отримати висновок призначеної судової медичної експертизи, отримати висновок призначеної амбулаторної судово - психіатричної експертизи, з урахуванням додатково зібраних доказів в разі необхідності повідомити підозрюваному про зміну раніше повідомленої підозри, виконати інші слідчі (розшукові) процесуальні дії направлені на завершення досудового розслідування у вказаному провадженні.

В апеляційній скарзі необхідність проведення зазначених слідчих дій не заперечуються.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують та в апеляційній скарзі не оспорюються.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими, та фактично погодився з існуванням ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення.

З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджена матеріалами клопотання.

Так, враховуючи тяжкість інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи та проти встановленого порядку несення військової служби (військові кримінальні правопорушення), а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 15 років, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, існує ризик переховування від суду.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, колегія суддів вважає доведеним і ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 , потерпілий та свідки є знайомими між собою, проходять разом військову службу, і будучі обізнаним про їх анкетні дані та номера мобільного телефону, підозрюваний має більше можливостей впливати на таких осіб, шляхом їх залякування, з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, підозрюваному ОСОБА_7 інкримінуються вчинення декілька кримінальних правопорушень, що з високою вірогідністю свідчить про його схильність до вчинення інших злочинів.

Відтак, апеляційний суд вважає доведеними та обґрунтованими ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а доводи апеляційної скарги щодо їх відсутності неспроможними.

Доводи про те, що підозрюваний на судове засідання, де розглядалось клопотання відносно нього обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прибув добровільно не можуть бути єдиною підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2023 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 31 березня 2023 року включно, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 333/6783/22