Справа № 288/1508/22
Провадження № 1-кп/288/36/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000066 від 08 липня 2022 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Перегонівка, Голованівського району, Кіровоградської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , одружена, непрацююча, на утриманні має одну неповнолітню дитину, громадянка України, українка, раніше не судима,

що обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07 липня 2022 року близько 19 години 30 хвилин перебуваючи в приміщенні № 14 молочної ферми ПСП «Сокільча», що за адресою: вул. Шкільна, 1 у с. Сокільча Попільнянської ОТГ Житомирського району Житомирської області між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 на ґрунті неприязних відносин стався словесний конфлікт. У ході даного конфлікту у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ..

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, усвідомлюючи можливі протиправні наслідки та бажаючи їх настання 07.07.2022 у вказаний час та місці ОСОБА_4 підійшла до ОСОБА_7 та умисно нанесла їй не менше десяти ударів кулаками правої, лівої руки та ногами в область голови, тулубу, спини та ніг ОСОБА_7 .

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 умисно спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_7 у вигляді: синця лівого ока, синця передньої черевної стінки справа, синця правого стегна, синця лівого стегна, синця ділянки лівого плечового суглобу, синця спини, синця попереку, що згідно висновку експерта № 206 від 21.07.2022 відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 скоїла кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального проступку передбаченого частиною 1 статті 125 КК України визнала повністю, від дачі показань відмовилася. Цивільний позов визнала повністю.

Представник потерпілої просив застосувати до обвинуваченої покарання у виді громадських робіт 200 годин, цивільний позов підтримує та просить його задовольнити.

Крім повного визнання обвинуваченою своєї винуватості, її винуватість підтверджується слідуючими доказами:

- Показами потерпілої ОСОБА_7 , яка дала показання, які відповідають змісту обвинувачення.

Також винуватість ОСОБА_4 підтверджується зібраними та дослідженими під час судового провадження належними та допустимими письмовими доказами, а саме:

-Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 07 липня 2022 року;

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 27 липня 2022 року з фотоілюстраціями до нього, за участю потерпілої ОСОБА_7 , під час якого ОСОБА_7 , показала на територію молочної ферми ПСП «Сокільча» по вулиці Шкільна, 171, с. Сокільча Попільнянської ОТГ Житомирського району Житомирської області, де їй було спричинено тілесні ушкодження; на приміщення на території ферми де їй було спричинено тілесні ушкодження. Показала як саме ОСОБА_4 наносила удари руками та ногами по тулубу, спині, плечі та обличчі, внаслідок чого їй було спричинено тілесні ушкодження.

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 05 серпня 2022 року з фотоілюстраціями до нього, за участю свідка ОСОБА_8 , під час якого вона розповіла та вказала на територію, приміщення та місце молочної ферми ПСП «Сокільча» по вулиці Шкільна, 171, с. Сокільча Попільнянської ОТГ Житомирського району Житомирської області, де ОСОБА_7 було спричинено тілесні ушкодження, а також як саме ОСОБА_4 наносила удари руками та ногами по тулубу, спині, плечі та обличчі ОСОБА_7 , внаслідок чого їй було спричинено тілесні ушкодження.

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 05 серпня 2022 року з фотоілюстраціями до нього, за участю свідка ОСОБА_9 , під час якого він розповів та вказав на територію, приміщення та місце молочної ферми ПСП «Сокільча» по вулиці Шкільна, 171, с. Сокільча Попільнянської ОТГ Житомирського району Житомирської області, де ОСОБА_7 було спричинено тілесні ушкодження, а також як саме ОСОБА_4 наносила удари руками та ногами по тулубу, спині, плечі та обличчі ОСОБА_7 , внаслідок чого їй було спричинено тілесні ушкодження.

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 05 серпня 2022 року з фотоілюстраціями до нього, за участю свідка ОСОБА_10 , під час якого вона розповіла та вказала на територію, приміщення та місце молочної ферми ПСП «Сокільча» по вулиці Шкільна, 171, с. Сокільча Попільнянської ОТГ Житомирського району Житомирської області, де ОСОБА_7 було спричинено тілесні ушкодження, а також як саме ОСОБА_4 наносила удари руками та ногами по тулубу, спині, плечі та обличчі ОСОБА_7 , внаслідок чого їй було спричинено тілесні ушкодження.

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 11 серпня 2022 року з фотоілюстраціями до нього, за участю потерпілої ОСОБА_7 , під час якого ОСОБА_7 , показала на територію, приміщення та місце молочної ферми ПСП «Сокільча» по вулиці Шкільна, 171, с. Сокільча Попільнянської ОТГ Житомирського району Житомирської області, де їй було спричинено тілесні ушкодження, а також показала як саме ОСОБА_4 наносила удари руками та ногами по тулубу, спині, плечі та обличчі, внаслідок чого їй було спричинено тілесні ушкодження.

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 29 серпня 2022 року з фотоілюстраціями до нього, за участю обвинуваченої ОСОБА_4 , під час якого вона показала на територію, приміщення та місце молочної ферми ПСП «Сокільча» по вулиці Шкільна, 171, с. Сокільча Попільнянської ОТГ Житомирського району Житомирської області, де нею було спричинено тілесні ушкодження ОСОБА_7 , а також показала як саме вона наносила удари руками та ногами по тулубу, спині, плечі та обличчі, внаслідок чого ОСОБА_7 було спричинено тілесні ушкодження.

- Висновком експерта від 21 липня 2022 року № 206, відповідно до якого, при судово медичному обстеженні ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: садна лівого ока, синця передньої черевної стінки справа, синця правого стегна, синця лівого стегна, синця ділянки лівого плечового суглобу, синця спини, синця попереку, що утворились від дії твердих тупих предметів, можливо в термін та за обставин, що вказані в описовій частині постанови та вказує освідувана, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Можливість утворення тілесних ушкоджень внаслідок падіння на виступаючі тверді предмети з положення стоячи виключається.

Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за частиною 1 статті 125 КК України, як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень.

Обираючи обвинуваченій міру та вид покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами згідно статті 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, згідно статті 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , не встановлено.

Обвинувачена ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судима, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

При визначенні міри покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги положення статей 1, 50 КК України, згідно яких Кримінальний кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки,

а також запобігання злочинам. Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас, при призначенні покарання, суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину згідно статті 12 КК України, форму вини, а також особливості конкретного злочину.

При даних обставинах враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпечність, особу винної, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання та інші обставини справи, те, що обвинувачена немає фізичної можливості відпрацьовувати громадські роботи, так як їй необхідно здійснювати догляд за чоловіком, який перебуває в госпіталі та неповнолітньою дитиною, суд приходить до висновку, що необхідно призначити покарання обвинуваченій ОСОБА_4 в межах санкції частини 1 статті 125 КК України у виді штрафу та вважає, що таке покарання буде законним, справедливим, а також достатнім для забезпечення виконання завдань кримінального судочинства в частині виправлення засудженої, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженою, так і іншими особами.

Представником потерпілої ОСОБА_7 ОСОБА_6 подано до суду цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 6578,11 гривень, моральної шкоди в розмірі 10000 гривень та 5000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи позовні вимоги суд встановив наступне.

Відповідно до частини другої статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

У відповідності до вимог статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини 1 статті 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування.

У відповідності до статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно вимог статті 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Відповідно до положень частини 1 статті 129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Аналіз норм ЦК України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди.

Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 3-51гс14.

Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

Судом встановлено, що на проведення лікування потерпілим ОСОБА_7 було витрачено кошти в сумі 6578 гривень 11 копійок, які вона понесла для відновлення свого здоров`я, яке було ушкоджене в результаті протиправних дій обвинуваченої ОСОБА_4 на підтвердження чого надала квитанції, які досліджені в судовому засіданні.

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то за змістом статті 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з частини 3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з частиною другою статті 23 ЦК України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала в зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами, внесеними, постановою № 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, відшкодування моральної шкоди може здійснюватися не тільки в силу договору, але й закону.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 3 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

З урахуванням роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року з наступними змінами "Про судову практику в справах відшкодування моральної (немайнової) шкоди", виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, а також конкретних обставин кримінального провадження, у зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями ОСОБА_7 було спричинено фізичні та моральні страждання, в результаті чого вона перенесла сильний емоційний стрес, враховуючи те, що маральним стражданням супроводжується будь яке протиправне діяння, тому суд не ставить під сумнів факт перенесення моральних страждань потерпілою та приходить до висновку про задоволення вимог потерпілій ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 гривень, яка повинна бути стягнута на її користь з обвинуваченої ОСОБА_4 .

Вирішуючи питання стосовно заявлених вимог потерпілої ОСОБА_7 в частині відшкодування витрат за надання їй правової допомоги адвокатом, суд зазначає наступне.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 118 КПК України витрати на правову допомогу відносяться до процесуальних витрат.

Відповідно до частини 1,3,4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати, окрім договору про надання правничої допомоги, детальний опис робіт, наданих послуг, виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Наведена правова позиція викладена в додатковій Постанові Верховного суду від 24.01.2019 у справі №910/15944/17.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Наявність договірних відносин між адвокатом ОСОБА_6 та потерпілою (позивачем) ОСОБА_7 підтверджується Ордером на надання правничої (правової) допомоги АМ №1028722 від 11.08.2022, договором про надання правової допомоги від 11.08.2022, додатковою угодою до договору про надання правової допомоги від 11.08.2022.

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі і під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10.01.2010, № 33210/07 і 41866/08) та "Гуриненко проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.02.2010, № 37246/04).

Підлягають до задоволення вимоги потерпілої про стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки вони підтверджені розрахунком від 11.08.2022, актом про надання і прийняття правничої допомоги від 01.09.2022, квитанцією про їх оплату та їх розмір не оспорюються обвинуваченою.

Речові докази по кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженні відсутні.

Арешт на майно не накладався.

Запобіжний захід не застосовувався.

Керуючись статями 368, 370, 373-374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку передбаченого частиною 1 статті 125 КК України і призначити для неї покарання за частиною 1 статті 125 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Цивільний позов представника потерпілої ОСОБА_7 ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Перегонівка, Голованівського району, Кіровоградської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки села Солодири Володарськ Волинського району Житомирської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 в якості відшкодування матеріальної шкоди 6578 гривень 11 копійок, моральної шкоди 10000 гривень та витрати на професійну правничу допомогу 5000 гривень, а всього: 21578 гривень 11 копійок.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Попільнянський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію судового рішення. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_1