Справа № 487/1965/22
Провадження № 1-кп/487/544/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в приміщені суду м. Миколаєва кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000013 від 10.01.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Миколаєва Миколаївської області, українки, громадянки України, не заміжньої, із середньою освітою, офіційно та тимчасово не працюючої, маючої на утриманні неповнолітню дитину, яка не являється депутатом, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої, а саме:

- 15.06.2019 Заводським районним судом міста Миколаєва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнена від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік;

- 28.09.2022 Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 15 та ч.2 ст. 185 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі, звільнена від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки.

за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,-

за участю сторін судового провадження:

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченої - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним:

Так, 09.01.2021 о 16:39 годині ОСОБА_3 знаходилася у приміщенні ТОВ «Вигідна покупка», яке здійснює свою діяльність у магазині під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому за адресою: АДРЕСА_3 .

Перебуваючи у вказаному місці, у вказаний час, у ОСОБА_3 виник раптовий повторний злочинний корисливий умисел, направлений на вчинення крадіжки.

Реалізовуючи свій злочинний корисливий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність, скориставшись тим, що її злочині дії не помітні для оточуючих, перебуваючи у торгівельному залі вищевказаного магазину, шляхом вільного доступу взяла з полиці пристрій зарядний літій - полімерний 10000 мА год., вартістю 249 гривень за штуку, у кількості 3 штук, на загальну суму 747 гривень, які помістила під своє пальто, та, не оплативши товар, пройшла повз торгівельні каси, тим самим здійснивши крадіжку вищевказаних виробів.

В подальшому, ОСОБА_3 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ТОВ «Вигідна покупка» матеріальний збиток на загальну суму 747 гривень.

Вказані дії ОСОБА_3 , 01.10.1981 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Крім того, 14.01.2022 ОСОБА_3 знаходилася у приміщенні ТОВ «Вигідна покупка», яке здійснює свою діяльність у магазині під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому за адресою: АДРЕСА_3 .

Перебуваючи у вказаному місці, у вказаний час, у ОСОБА_3 виник раптовий повторний злочинний корисливий умисел, направлений на вчинення крадіжки.

Реалізовуючи свій злочинний корисливий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність, скориставшись тим, що її злочині дії не помітні для оточуючих, перебуваючи у торгівельному залі вищевказаного магазину, шляхом вільного доступу взяла з полиці шоколад «WAWEL» молочний 100 г., вартістю 19 гривень за штуку, у кількості 5 штук, на загальну суму 95 гривень, та пристрій зарядний літій полімерний з USB виходом вартістю 299 гривень за штуку, у кількості 2 штук, на загальну суму 598 гривень.

Після цього, ОСОБА_3 , утримуючи викрадене майно у руках, проходячи касові зони, направилась до виходу із зазначеного магазину, однак кримінальне правопорушення не змогла закінчити до кінця з причин, які не залежали від її волі, так як була затримана з викраденим майном охоронцями магазину «Аврора».

Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Крім того, 14.01.2022 о 15:56 годині ОСОБА_3 знаходилася у приміщенні ТОВ «Вигідна покупка», яке здійснює свою діяльність у магазині під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому за адресою: АДРЕСА_3 .

Перебуваючи у вказаному місці, у вказаний час, у ОСОБА_3 виник раптовий повторний злочинний корисливий умисел, направлений на вчинення крадіжки.

Реалізовуючи свій злочинний корисливий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність, скориставшись тим, що її злочині дії не помітні для оточуючих, перебуваючи у торгівельному залі вищевказаного магазин, шляхом вільного доступу взяла з полиці пристрій зарядний літій - полімерний з USB виходом вартістю 299 гривень за штуку, у кількості 2 штук, на загальну суму 598 гривень, які, тримаючи при собі, та не оплативши товар, пройшла повз торгівельні каси, тим самим здійснивши крадіжку вищевказаних виробів.

В подальшому, ОСОБА_3 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ТОВ «Вигідна покупка» матеріальний збиток на загальну суму 598 гривень.

Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Вказаних висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин:

Показання обвинуваченої ОСОБА_3 яка безпосередньо при допиті під час судового розгляду вину в інкримінованому їй злочині визнала в повному обсязі та підтвердила обставини викладені в обвинувальному акті.

За згодою обвинуваченої та інших учасників судового провадження, суд в силу ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільними дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності ї позиції не має, а також їй роз`яснено, що у такому випадку вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Доказами на підтвердження встановлених судом обставин є пояснення обвинуваченої ОСОБА_3 та наданими прокурором матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_3 в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні доведена повністю, і дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Згідно ст. 23 КК України, виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

Частиною 2 ст. 24 КК України передбачено, що прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Відповідно до пунктів 2, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009 року, предметом злочинів проти власності є майно,яке має певну вартість і є чужим для винної особи; крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 63 КК України, покарання увиді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу. Позбавлення волі встановлюється на строк від одного до п`ятнадцяти років, за винятком випадків, передбачених Загальною частиною КК України.

За змістом ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише уразі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Більш суворе покарання, ніж передбачене відповідними статтями Особливої частини КК України за вчинене кримінальне правопорушення, може бути призначене за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків згідно зі статтями 70 та 71 КК України.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів(ст.12КК України),а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікуваннявід суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які віднесено законом до категорії нетяжких злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченої, визнання провини.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченій, суд також враховує особу обвинуваченої то, що вона раніше судима, на психіатричному обліку у Комунальному некомерційному підприємстві "Миколаївського обласного центру психічного здоров`я" Миколаївської обласної ради не перебуває, на обліку у Комунальному некомерційному підприємстві "Миколаївського обласного центру психічного здоров`я" Миколаївської обласної ради у лікаря-нарколога перебуває з 1999 року з діагнозом РПП внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, перебуває на ЗПТ сайту КНП "МОЦПЗ" МОР.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 була засуджена вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.09.2022 року за ч.2 ст. 15 та ч.2 ст. 185 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі, звільнена від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки.

ОСОБА_3 вчинила кримінальні правопорушення, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 ККУкраїни 09.01.2022, 14.01.2022, тобто до постановлення вироком суду.

Враховуючи, що злочини, винуватість у чинені яких встановлена даним вироком, були вчинені ОСОБА_3 до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання підлягає визначенню за сукупністю злочинів за нормами ст. 70 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 застосуванню підлягає ч.4 ст.70 КК України згідно якої за правилами, передбаченими в частинах першій - третій статті 70, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений виненще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попередньоговироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Остаточне покарання ОСОБА_3 визначити на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань.

З урахуванням декількох обставин, які пом`якшують відповідальність обвинуваченої, визнання провини, суд вважає за можливе виправлення засудженого без застосування до обвинуваченого покарання у вигляді позбавлення волі, та застосувати відносно нього положення ст. 75 КК України, призначивши йому покарання з випробовувальним терміном, та з застосуванням п.п. 1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

На думку суду застосування саме такого виду та міри основного покарання відповідатиме меті кримінального покарання, сприятиме виправленню обвинуваченої та запобігатиме вчиненню нових злочинів, як обвинуваченої, так і іншими особами.

У кримінальному проваджені представником потерпілого ОСОБА_5 було заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди на суму 2038,00 грн..

Згідно ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Отже, розглянувши заявлений представником потерпілого цивільний позов відповідно до положень ст.1166 ЦК України, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову про відшкодування матеріальної шкоди, а саме в сумі 2038,00 грн..

Долю речових доказів вирішити на підставі 100 КК України.

Керуючись ст. ст. 369-376 КПК України , суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України - у вигляді 2 років позбавлення волі;

за ч.2 ст. 185 КК України - у вигляді 3 років позбавлення волі;

Згідно ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 3 (тьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів за даним вироком та злочинів, за які особа засуджена вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28.09.2022 року, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 від відбуття покарання звільнити з випробовувальним терміном строком на 2 роки 4 місяці.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки передбачені п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ТОВ "ВИГІДНА ПОКУПКА" 2038,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Речовий доказ, а саме лазерний компакт диск, який поміщено до паперового конверту білого кольору - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ, а саме лазерний компакт диск, який поміщено до паперового конверту білого кольору - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ, а саме п`ять плиток молочного шоколаду марки "WAWEL" масою 100 г. - залишити потерпілому.

Речовий доказ, а саме зарядні пристрої літій-полімерних USB марки "Awei" потужністю 10 000 мАг - залишити потерпілому.

Речовий доказ, а саме лазерний компакт диск, який поміщено до паперового конверту білого кольору - залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок учасниками кримінального провадження може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1