ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000476 за апеляційною скарг ою прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_9 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 15 листопада 2022 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харків, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, не одруженої, маючої на утриманні неповнолітню доньку, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , не судимої,

засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України на 1 рік обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік з визначенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_8 , будучи особою, яка вживає наркотичні засоби, 12.06.2022 перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , приблизно о 16-00 год. використовуючи всесвітню мережу Інтернет, скориставшись безкоштовним кросплатформеним мобільним месенджером «Telegram», замовила у невстановленої під час досудового розслідування особи наркотичний засіб метадон, обіг якого обмежено. В подальшому, у переході станції метро Індустріальна оплатила через термінал «EasyPay» грошові кошти в сумі 300 гривень, після чого отримала повідомлення з місцем знаходження наркотичного засобу.

Далі ОСОБА_8 прибула до місця знаходження схованки придбаного нею наркотичного засобу, яка знаходилась за адресою: м. Харків, пр. Тракторобудівників, біля буд. №83, де знайшла залишений їй невстановленою особою паперовий згорток з наркотичним засобом метадон, який поклала до свого рюкзака, та з вказаного місця пішла разом із придбаним наркотичним засобом, тим самим незаконно придбала та почала зберігати для особистого вживання без мети збуту наркотичний засіб, обіг якого обмежено.

Протиправна діяльність ОСОБА_8 , пов`язана з незаконним придбанням та зберіганням наркотичного засобу, була припинена працівниками поліції, які 12.06.2022 в період часу з 19-20 год. до 19-40 год., за адресою: м. Харків, пр. Тракторобудівників, біля буд. №79-Б/1 вилучили у ОСОБА_8 паперовий згорток з кристалоподібною речовиною білого кольору, яка є наркотичним засобом, обіг якого обмежений метадон, масою 0,0936 грам, яку ОСОБА_8 незаконно придбала та зберігала для особистого вживання, без мети збуту.

На вирок суду прокурор подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню, просить вирок суду змінити, призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст. 309 КК України у вигляді штрафу в розмірі одна тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000 грн). В іншій частині вирок залишити без змін.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що суд під час призначення покарання не врахував, що ОСОБА_8 має на утриманні неповнолітню дитину 2009 року народження, якій станом на час винесення вироку виповнилося 13 років. Тобто, відповідно до ч.3 ст. 61 КК України, до ОСОБА_8 не може бути застосовано обмеження волі, так як вона має дитину віком до 14 років.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Від захисника ОСОБА_7 на адресу суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких адвокат просить відмовити у задоволення апеляційної скарги прокурора в частині задоволення апеляційних вимог у вигляді штрафу розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст. 309 КК України із застосуванням положень статті 69 КК України, у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 гривень.

Заслухавши доповідача, прокурора в підтримку апеляційної скарги, щодо призначення покарання із застосуванням положень статті 69 КК України не заперечувала, позицію обвинуваченої та її захисника, які прохали призначити покарання із застосуванням положень статті 69 КК у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 гривень, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, за обставин, викладених у вироку, в апеляційній скарзі не оскаржуються.

Що стосується доводів прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, допущене судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 309 КК, то вони є обґрунтованими та заслуговують на увагу.

Так, вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнана винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК, та їй призначене покарання у виді обмеження волі строком 1 рік. На підставі ст. 75, 76 КК ОСОБА_8 звільнена від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, з покладенням на неї обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.

Санкцією частини 1 статті 309 КК України, за вчинення незаконного виробництва, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 65 КК, суд призначає покарання відповідно положень Загальної частини цього Кодексу, а згідно ст. 61 КК покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці. При цьому обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до 14 років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю 1 і 2 групи.

Згідно з наявної у матеріалах кримінального провадження копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , обвинувачена ОСОБА_8 має малолітню дитину - ОСОБА_10 , 2009 року народження, про що свідчить запис її прізвища в графі «мати».

Отже, до обвинуваченої не може бути застосовано покарання у виді обмеження волі.

Вказані вимоги закону судом не дотримані, оскільки незважаючи на те, що ОСОБА_8 має на утриманні малолітню дитину, якій на момент оголошення вироку виповнилося 13 років, суд призначив їй покарання за ч. 1 ст. 309 КК у виді обмеження волі.

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК, підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 413 КПК неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є: незастосування закону, який підлягав застосуванню; застосування закону, який не підлягав застосуванню.

За таких підстав, беручи до уваги альтернативний перелік видів покарань, передбачених ч.1 ст.309 КК України, колегія суддів вважає за доцільне призначити ОСОБА_8 покарання у виді штрафу.

За матеріалами кримінального провадження, обвинувачена ОСОБА_8 повністю та беззаперечно визнала свою вину в скоєному, щиро розкаялася, фактичні обставини не заперечувала, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_11 під час судового розгляду не встановлено.

При апеляційному розгляді скарги на вирок з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_8 вчинила кримінальний проступок, до кримінальної відповідальності притягується вперше, від її дій тяжких наслідків не настало, з середньою освітою, має постійне місце проживання, не працює, не одружена, має на утриманні малолітню дитину, на обліках в лікарів нарколога та психіатра не перебуває

Вище вказане, на думку колегії суддів, є тими обставинами, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого.

Оцінюючи дані про обвинувачену ОСОБА_8 в цілому, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підвищеної суспільної небезпечності її особи для суспільства.

А тому, колегія суддів вважає за можливе призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.309 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті за дане кримінальне правопорушення, що буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відтак, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції - зміні у частині призначеного покарання.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Салтівської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 15 листопада 2022 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання змінити.

ОСОБА_8 призначити покарання за ч.1 ст.309 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня оголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4