Справа № 703/33/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

законих представників: ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла кримінальне провадження №0000815 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомиргород Кіровоградської області, зареєстрованого і проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, з повною загальною середньою освітою, студента Смілянського ЦППРК №5, несудимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 19 грудня 2022 року, близько 17 год.30 хв., перебуваючи на дамбі по АДРЕСА_2 , в умовах воєнного стану, введеного в Україні на підставі Указу Президента України від 24.02.22 № 64/2022, термін дії якого, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, продовжено з 21 листопада 2022 року строком на 90 діб Указом Президента України №757/2022 від 7 листопада 2022 року, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, підійшовши до ОСОБА_8 і під приводом зателефонувати, умисно, відкрито, вирвавши з рук, незаконно заволодів її мобільний телефоном « Хонор 7А (DUA-L22)», вартістю 2480 грн., чим завдав потерпілій шкоди на вказану суму.

Як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні обвинувачений винуватим себе визнав повністю, щиро покаявся і пояснив, що 19 грудня 2022 року, близько 17 год.30 хв., перебуваючи на дамбі по АДРЕСА_2 , підійшов до ОСОБА_8 у якої попросив мобільний телефон, щоб зателефонувати, а коли повертав телефон то вирвав його у неї з рук і втік. Того ж дня викрадений ним мобільний телефон був повернутий потерпілій.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, з`ясувавши що учасники судового розгляду не заперечують і не оспорюють обставин пред`явленого обвинувачення, правильно розуміють їх зміст та переконавшись в добровільності їх позиції, визнав недоцільним дослідження тих доказів стосовно обставин справи, що підтверджують вину обвинуваченого, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, що характеризують його особу. При цьому судом роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

У відповідно до ст.66 та ст.67 КК України, в якості пом`якшуючої покарання обвинуваченого обставини, суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставин, що обтяжують покарання суд не вбачає.

При визначенні покарання ОСОБА_7 суд приймає до уваги характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, класифікуються як тяжкий злочин, обставини вчинення злочину, а саме те, що кримінальне правопорушення не потягло за собою тяжких наслідків, відношення обвинуваченого до скоєного, який завдану шкоду потерпілій відшкодував повністю шляхом повернення викраденого майна, особу ОСОБА_7 , який до кримінальної відповідальності притягується вперше, навчається у Смілянському ЦППРК №5, тривалий час виховується у неповній сім`ї і за місцем проживання характеризується позитивно.

Також суд враховує пом`якшуючі покарання обставини: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повне відшкодування завданих збитків, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім та відсутність обставин, що його обтяжують, досудову доповідь працівника Черкаського РВ №3 філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області, відповідно до якої виконання покарання у громаді ОСОБА_7 можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, а саме проходження ним апробаційної програми «Формування життєвих навичок», а тому суд вважає за можливе, обравши ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, застосувати ст.ст.75,104 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ст. 76 КК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.69 КК України, а також роз`яснень, наведених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 (п.8), за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті.

Пленум Верховного Суду України у п.5 згаданої постанови, також звертає увагу на те, що судам треба мати на увазі, що наведений у ч. 1 ст. 66 КК України перелік обставин, які пом`якшують покарання, не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими й інші обставини, не зазначені в ч. 1 цієї статті (наприклад, вчинення злочину внаслідок збігу випадкових обставин чи неправильної поведінки потерпілого, відвернення підсудним шкідливих наслідків злочину, часткове відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди).

Враховуючи щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повне відшкодування збитків і вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, такими обставинами, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, суд вважає за можливе застосувати ст. 69 КК України і призначити ОСОБА_7 покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої ч.4 ст. 186 КК України.

Приймаючи рішення про застосування ст. 69 КК України, суд, серед іншого, враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законом, а включає такий соціальний регулятор, як справедливість одна з основних і вирішальних засад права, яка виступає у якості регулятора суспільних відносин.

Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винуватого.

Адекватність покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Саме на такій позиції ґрунтується рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15рп/2004 у справі №1-33/2004 року.

Суд переконаний, що таке покарання буде справедливим необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ч.2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_7 підлягають стягненню в дохід держави витрати на залучення експерта, які становлять 2076 грн. 58 коп.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.370 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення,, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України і призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України - 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 104 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2-річного іспитового строку не вчинять нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Згідно п.п.1,2, ч.1 та п.2 ч.2 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_7 :

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 2076 грн. 58 коп. витрат на проведення судово-товарознавчої експертизи.

Речові докази, що зберігаються в кімнаті для зберігання речових доказів ВП №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, знищити, а передані на зберігання ОСОБА_8 , залишити потерпілій за належністю, звільнивши її від зобов`язань по зберігальній розписці.

На вирок можуть бути подані апеляції до Черкаського апеляційного суду через міськрайсуд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1