Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 318/1375/17
Провадження №: 1-і/332/41/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 листопада 2022 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 60001475 від 17.11.2016 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Угледар Донецької області, українця, громадянина України, освіта середня, не працевлаштованого, не одруженого, який на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: остання 20.03.2015 року Великобілозерським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі, звільнений 29.07.2016 умовно-достроково,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 304 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, який закінчується 15.11.2022 року, оскільки, на думку прокурора, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, незаконний вплив на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення, на даний час не зникли, не зменшилися, та продовжують існувати, також виключають можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який, так, як альтернативні запобіжні заходи на даний час не зможуть забезпечити належний рівень процесуальної поведінки обвинуваченого.

Так, у поданні зазначено, що у провадженні Василівського районного суд Запорізької області перебуває кримінальне провадження № 0001475 від 17.11.2016 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3, 4 ст. 187; п.6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 304, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ст. 198 КК України, в тому числі за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 304 КК України.

У зв`язку з цим, прокурор просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 днів.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, у зв`язку із відсутністю доказів. Просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Так, в Черкасах у нього є дядько, однак конкретну адресу назвати не може.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, зазначивши, що обвинувачений під вартою перебуває вже близько 5 років, справа досі не розглянута. Просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем мешкання дядька обвинуваченого.

Суд заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов до наступного висновку.

У провадженні Василівського районного суд Запорізької області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001475 від 17.11.2016 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3, 4 ст. 187; п.6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 304, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ст. 198 КК України, в тому числі за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 304 КК України.

Під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово було продовжено.

16.09.2022 Синельниківським районним судом Дніпропетровської області Кощеєву ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою до 15.11.2022.

На підставі розпорядження Голови Верховного Суду України № 49/0/9-22 від 14.09.2022 територіальну підсудність судових справ Василівського районного суду Запорізької області змінено на Заводський районний суд м. Запоріжжя.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, суд вважає, що прокурор належним чином мотивував своє клопотання.

Так, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які враховувалися при застосуванні до обвинуваченого даного виду запобіжного заходу і його продовженні, на час розгляду зазначеного кримінального провадження у суді не відпали і не зменшились, оскільки ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, які законодавцем віднесені до категорії особливо тяжких злочинів, а санкція статті 115 частини 2 КК України передбачає покарання від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі. Крім того, ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, будучи умовно-достроково звільненим (невідбутий строк 2 роки 1 місяць 27 днів) підозрюється у вчиненні ряду злочинів через чотири місяці після звільнення, ніде офіційно не працює, не одружений, малолітніх або неповнолітніх дітей на утриманні не має, а отже має слабкі соціальні зв`язки, що вказує на те, що обвинувачений може продовжити скоювати злочини, незаконно вплинути на потерпілих, свідків та вжити заходів, щоб уникнути відповідальності, тобто переховуватися від суду.

В той же час, суд вважає, що застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, хоча й обмежує права та свободи останнього, однак відповідає характеру суспільного інтересу, підставам та меті його застосування, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги свободи особистості. Всі ці обставини в своїй сукупності свідчать про наявність ризиків, визначених в ч. 1 ст. 177 КПК України, що у взаємозв`язку з обвинуваченням у вчиненні особливо тяжких злочинів є підставою для продовження дії найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, обвинувачений має виконувати певні обов`язки, а також суд має вказати адресу проживання обвинуваченого, за якою буде здійснюватися контроль виконання цих зобов`язань, однак, наразі, встановити за якою адресою буде проживати обвинувачений суд не може, через відсутність достовірної інформації. Також немає підтвердження інформації, що дядько обвинуваченого може прийняти останнього у себе вдома.

А стосовно можливості застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за зареєстрованим місцем проживання, суд приймає до уваги запровадження в Україні військового стану, а також той факт, що територія, де проживав та був зареєстрований обвинувачений, на даний час є тимчасово окупованою, що унеможливлює здійснення контролю за виконанням зобов`язань обвинуваченого.

Судом також узято до уваги, що судовий розгляд кримінального провадження триває, не вчинені всі необхідні дії для встановлення об`єктивної істини у справі.

Суд не погоджується із доводами сторони захисту про можливість зміни запобіжного заходу на домашній арешт у місті Черкаси, з підстави того, що ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу, що виправдовують тримання обвинуваченого під вартою не зменшились, та не дозволяють застосувати до обвинуваченого альтернативні види запобіжних заходів, та не здатні забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Посилання обвинуваченого на той факт, що матеріали справи не містять доказів, які б доводили його вину, а також про те, що прокурором зазначено більше епізодів, ніж у пред`явленому обвинуваченні, суд не приймає до уваги, виходячи з наступного.

Так, слідчий суддя (суд) на етапі обрання запобіжного заходу не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя (суд) на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Саме під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 вирішувалося питання про обґрунтованість підозри. Як зазначалося раніше, під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою розглядається лише питання наявності ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою.

Отже, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено, тому клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись 177,178, 197, 331, 372, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 09 січня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена прокурором та захисником до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинувачений, який перебуває під вартою може оскаржити до Запорізького апеляційного суду в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 14 листопада 2022 року.

Суддя ОСОБА_1