Справа № 337/611/23
Провадження № 1-кп/337/126/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2023 м.Запоріжжя

Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

процесуального прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника (адвоката) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000064 від 17 січня 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, освіта середня, не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

- 22.09.2011 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі КК України) до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнена з випробувальним терміном на 2 роки;

- 17.07.2012 Хортицьким районним судом м Запоріжжя за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. Згідно ст. 71 КК України до визначеного покарання частково приєднане покарання призначене вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22.09.2011, кінцеве визначене покарання - 2 роки 1 місяць позбавлення волі;

- 05.02.2013 Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. Згідно ст. 71 КК України до визначеного покарання частково приєднано покарання призначене вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17.07.2012, кінцеве визначене покарання - 2 роки 3 місяці позбавлення волі. Звільнена 27.07.2014 року згідно з рішенням Полтавського районного суду Полтавської області до умовно - достроково на відбутий термін покарання - 7 місяців 11 днів. Згідно ст. 7 Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 з випробувальним терміном на 1 рік;

- 28.12.2016 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнена з випробувальним терміном на 1 рік;

- 30.03.2017 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. Згідно ст. 71 КК України до визначеного покарання частково приєднано покарання, призначене вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28.12.2016, кінцеве визначене покарання - 1 рік 1 місяць позбавлення волі. Звільнена 06.02.2018 після відбуття терміну покарання,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України -таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням у житло, вчинена в умовах воєнного стану,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (далі обвинувачувана, ОСОБА_4 ) у період воєнного стану в Україні, який запроваджено Указом Президента України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, вчинила крадіжку чужого майна.

Так, 14.01.2023 у період часу з 00:15 по 01:00 ОСОБА_4 , діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою швидкого та незаконного збагачення, в період дії правового режиму воєнного стану. Скориставшись тим, що вхідні двері до приміщення квартири АДРЕСА_3 не замкнені, проникла до її приміщення. Звідки викрала майно, яке належить ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , (далі потерпілий, ОСОБА_6 ), асаме:

- ноутбук марки НР 250 G5, в корпусі сірого кольору, SERIAL CND713Y2X з блоком живлення вартістю 6763,33 грн.;

- фотоапарат марки «Саnon» EOS 800D 18-55 мм ISSTM BLACK в корпусі чорного кольору в чорній сумці вартістю 20333,33 грн.;

- мобільний телефон марки Хіаоmi Redmi 9A 2/32 Gb Granite Grey в корпусі чорного кольору вартістю 3799,05 грн.

Після чого, покинула житлову квартиру за адресою вказаною вище. В подальшому, вказане раніше майно присвоїла, розпорядившись ним на власний розсуд.

Так, своїми умисними діями ОСОБА_4 , завдала потерпілому матеріальний збиток у загальному розмірі 30895, 71 грн.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 , було кваліфікованоза ч. 4 ст. 185 КК України крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена в умовах воєнного стану.

Допитана в судовому засіданні за участі захисника ОСОБА_5 , обвинувачувана ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнала, зазначивши наступне.

Дійсно 14.01.2023 з 00:15 по 01:00 вона таємно, скориставшись тим, що вхідні двері до приміщення квартири АДРЕСА_3 не замкнені, проникла у приміщення. Звідки викрала майно, яке належить потерпілому ОСОБА_6 , асаме:

- ноутбук марки НР 250 G5, в корпусі сірого кольору, SERIAL CND713Y2X з блоком живлення вартістю 6763,33 грн.;

- фотоапарат марки «Саnon» EOS 800D 18-55 мм ISSTM BLACK в корпусі чорного кольору в чорній сумці вартістю 20333,33 грн.;

- мобільний телефон марки Хіаоmi Redmi 9A 2/32 Gb Granite Grey в корпусі чорного кольору вартістю 3799,05 грн.

Викраденими речами розпорядилася на власний розсуд.

В скоєному щиро кається, обіцяє в подальшому не вчиняти кримінальних правопорушень.

Прокурор ОСОБА_3 , вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).

Потерпілий ОСОБА_6 , належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання кримінального провадження, до суду не прибув. Раніше подавши заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши що не має наміру подавати цивільний позов. Вирішення питання про міру покарання відносить на розсуд суду.

Обвинувачувана та захисник не заперечували проти розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Оскільки обставини справи ніким не оспорюються, а обвинувачувана правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності її позицій немає, то суд відповідно до ст. 349 КПК України за відсутності заперечень з боку учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, а обмежився допитом обвинувачуваної, обов`язковість якого встановлено частиною 4 статті 349 КПК України, а також дослідженням характеризуючих даних обвинувачуваної.

Окрім того, суд з`ясував, чи правильно обвинувачувана розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності їх позиції у суду немає.

Суд також роз`яснив обвинувачуваній та її захиснику, що при таких обставинах вона позбавляється права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.

Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінальної провадження за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

За таких обставин, виходячи з аналізу обвинувального акту, допитавши обвинувачувану, вивчивши матеріали справи, що характеризують її особу, суд прийшов до висновку, що винуватість обвинувачуваної у вчинені інкримінованого їй злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Своїми діями обвинувачувана вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням у житло, вчинена в умовах воєнного стану.

Суд при призначенні покарання виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинувачуваній покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, що нею вчинено тяжкий злочин, особу винної, яка незаміжня, не працевлаштована, наявність у відповідності до ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування потерпілому шкоди, відсутність відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання.

З врахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку, що обвинувачуваній слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті КК України, що їй інкримінується, у відповідності до вимог ст. ст. 65, 68 КК України, яке буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень із звільненням її від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК з покладенням обов`язків передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки на думку суду обвинувачувана не є суспільно небезпечною особою, виправлення можливе без ізоляції від суспільства і відбування покарання за умови здійснення інтенсивного нагляду та застосування соціально - виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід відносно обвинувачуваної не обирався.

Цивільний позов в межах даного кримінального провадження не заявлявся.

Питання про долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_4 , від призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_4 , наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Речові докази по справі:

- фотоапарат марки «Саnon» EOS 800D 18-55 мм ISSTM BLACK в корпусі чорного кольору в чорній сумці, який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , залишити йому , як власнику .

На вирок суду може бути подана апеляція до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення в суді, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1