Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

5 грудня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000929 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Кілія Одеської області, громадянина України,

що зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2022 року,

у с т а н о в и л а :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000929, в якому ОСОБА_7 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 28 січня 2020 року близько 23 години 20 хвилин він, знаходячись біля кафе Корчма, розташованого на вул. С. Петлюри, 32 в м. Києві, повторно відкрито викрав грошові кошти в сумі 600 євро, що згідно з курсом НБУ становило 16 272 гривень, у ОСОБА_8 , з яким познайомився за кілька годин до цього і розпивав спиртні напої.

Ухвалою підготовчого судового засідання Шевченківського районного суду м. Києва від 21.10.2022 призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акта. Цією ж ухвалою за наслідками розгляду клопотання прокурора до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів по 19.12.2022 включно, визначено заставу в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49 620 гривень, зазначено, які обов`язки з передбачених ст.194 КПК України будуть покладені на нього у разі внесення застави, та наслідки їх невиконання.

У клопотанні, поданого до Київського апеляційного суду, яке по суті є апеляційною скаргою, обвинувачений вказує про свою незгоду з вказаною ухвалою, оскільки він знаходився за місцем проживання і не знав, що оголошено його розшук. Просить залишити його на свободі та врахувати, що він є інвалідом дитинства.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи обвинуваченого ОСОБА_7 і захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу і просили скасувати ухвалу суду в частині застосування запобіжного заходу; доводи прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою і вмотивованою; провівши судові дебати, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Згідно з ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції погодився з його доводами, що існує ризик, що ОСОБА_7 може переховуватись від суду, а також дійшов висновку про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, зокрема, можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, що виключає можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримано, викладені в ухвалі висновки є обґрунтованими і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Суд першої інстанції врахував особу обвинуваченого, який не має сім`ї, не працює, судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, тобто соціально не адаптований та без родинних зв`язків, які б могли слугувати запорукою та запобіганням вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Крім того, ОСОБА_7 тривалий час не з`являвся до суду, у зв`язку з чим було оголошено його розшук.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений не заперечував, що проживав у м. Кілія за іншою адресою, про що було відомо інспектору органу пробації та дільничному офіцеру поліції. Разом з тим, ці пояснення лише свідчать про його неналежну процесуальну поведінку, яка виразилася у неповідомленні суду про актуальну адресу місця проживання, що більше ніж рік унеможливлювало проведення підготовчого судового засідання.

Вказані обставини, на думку колегії суддів, переконливо свідчать, що ОСОБА_7 , у якого відсутні міцні соціальні зв`язки в місці проживання, може переховуватися від суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не запобігатиме спробам вчинити вказані дії. До того ж, суд розглянув питання можливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави, визначивши мінімальний розмір.

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, тому підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 4221 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2022 року про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2