Справа №523/9925/13-к
Провадження №1-кп/523/717/23
УХВАЛА

про повернення обвинувального акта прокурору

(повний текст)

23 березня 2023 року

Колегія суддів Суворовського районного суду міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5

прокурора Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

представника потерпілого адвоката ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10 ,

в присутності обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт від 23.12.2021 року й додані до нього документи у кримінальному провадженні №0000707, внесеному до ЄРДР 18.12.2012 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, тимчасово не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15-ч.4 ст.190, ч.4 ст.358, ч.4 ст.190 КК України, а також цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до вказаного обвинуваченого «Про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином», -

В С Т А Н О В И Л А:

28.12.2021 року до Суворовського районного суду м.Одеси з Суворовської окружної прокуратури для розгляду надійшли зазначений обвинувальний акт й додані до нього документи у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_11 , які за протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду 17.01.2022 року передані в провадження Колегії суддів у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ухвалою Колегії суддів від цієї ж дати призначені для розгляду в підготовчому судовому засіданні.

У зв`язку з неодноразовою неявкою в підготовче судове засідання належним чином повідомлених потерпілих ОСОБА_12 і ОСОБА_13 та з огляду на ненадходження від них до суду будь-яких заяв чи клопотань, Колегія суддів з метою дотримання розумності строків судового провадження та з урахуванням позиції сторін провадження, вирішила провести підготовче судове засідання за відсутністю зазначених потерпілих.

Під час судового провадження від обвинуваченого ОСОБА_11 до суду надійшло клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, в обґрунтування якого посилається на ігнорування стороною обвинувачення і не усунення виявлених Колегією суддів за ухвалою від 09.09.2021 року недоліків попередньої редакції обвинувального акта, на неналежне викладення у розглядуваному і вкотре поданому до суду обвинувальному акті формулювання обвинувачення, без визначення часу, місця і способу звернення обвинуваченого до потерпілих задля оформлення кредитних договорів, обставин заволодіння (отримання) грошима потерпілих, оформлення відповідних документів (договорів, розписок тощо) і використання неправдивих документів, що суттєво впливає на його право на захист та на обізнаність з інформацією про характер, обсяг і причини обвинувачення.

З`ясувавши позицію обвинуваченого ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_10 на підтримку внесеного клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, вислухавши думку потерпілого ОСОБА_8 та його представника адвоката ОСОБА_9 , а також заслухавши з цього приводу доводи прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту та вважав за доцільне призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, Колегія суддів дослідивши матеріали судового провадження та відповідні процесуальні документи, дійшла наступних висновків.

Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має повернути прокурору обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Відповідно до ст.7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань, речей і документів, диспозитивність судового провадження, а згідно зі ст.2 цього ж Кодексу, завданнями кримінального провадження, наряду із захистом особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, є охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, застосування до них лише належної правової процедури.

Частини 1, 2 ст.9 наведеного Кодексу зобов`язують суд, слідчий суддю, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, іншу службову особу органів державної влади під час кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а прокурору, керівнику органу досудового розслідування, слідчому належить всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Положення ст.291 КПК України встановлюють, що обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором, у випадку погодження з ним останнього, а у самому обвинувальному акті, наряду з іншим, повинні бути викладені: фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як слідує з ст.ст.110, 283 зазначеного Кодексу, будь-які рішення органів досудового розслідування, прокурора є процесуальними рішеннями, які оформлюються постановами та обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчинення кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відомості про що вносяться прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з положеннями ч.1 ст.337 вказаного Кодексу, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, а за змістом п.13 ч.1 ст.3 цього Кодексу, обвинуваченням є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленим цим Кодексом.

Отже, за наведених вимог Кримінального процесуального закону, суд в підготовчому судовому засіданні має перевірити обвинувальний акт на предмет його відповідності не тільки положенням ст.291 цього закону, а й дотримання слідчим чи прокурором під час складення обвинувального акту засад кримінального провадження.

Як вбачається з даних реєстру матеріалів досудового розслідування (п.92 розділу ІІ), ухвалою Колегії суддів від 09.09.2021 року попередній обвинувальний акт від 14.06.2019 року у цьому ж кримінальному провадженні відносно ОСОБА_11 був повернутий прокурору, для усунення недоліків.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, а невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Проте, при складенні та затвердженні наданого на розгляд Колегії суддів обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_11 , слідчим СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одсеькі області ОСОБА_14 та прокурором Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_6 , яким затверджений обвинувальний акт, наведені вище вимоги закону дотримані не були та попередньо виявлені Колегією суддів недоліки обвинувального акта у цьому кримінальному провадженні за ухвалою від 09.09.2021 року, належним чином не усунуті.

Колегія суддів вкотре зауважує на тому, що у кореспондуючому взаємозв`язку ст.ст.9, 91, 92, 291 КПК України, формулювання обвинувачення має містити відомості щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, в тому числі кваліфікуючих ознак.

Аналогічний підхід до оцінки змісту обвинувального акту застосовано Верховним Судом України у справі №5-328кс-16 (постанова від 24.11.2016 року).

Натомість, викладене у розглядуваному акті формулювання обвинувачення є суперечливим, неконкретним і незрозумілим суду та стороні захисту, а при формулюванні обвинувачення не визначені час і місце безпосереднього вчинення інкримінованих обвинуваченому діянь, місце, спосіб й інші обставини заволодіння ним чужим майном (грошима потерпілих), не зазначені форми вини та причинний зв`язок між інкримінованими діями й спричиненими наслідками за усім обсягом обвинувачення, а при відображені епізодів замаху на вчинення кримінального правопорушення за ст.190 КК України в акті належним чином не висвітлено причин не доведення кримінального правопорушення до кінця, а лише наслідки невиконання умов укладених договорів, що за переконанням Колегії суддів, порушує право обвинуваченого на захист, унеможливлює роз`яснення йому суті обвинувачення судом та перешкоджає встановленню меж судового розгляду.

Крім того, при викладені у розглядуваному обвинувальному акті формулювання обвинувачення за усіма епізодами, стороною обвинувачення наведені відповідні адреси використання обвинуваченим ОСОБА_11 завідомо підроблених документів у банківських установах та отримання ним (за версією досудового розслідування) грошових коштів від потерпілих в місцях, що розташовані поза межами територіальної юрисдикції Суворовського районного суду м.Одеси (у Приморському районі м.Одеси), що за відсутності у реєстрі матеріалів досудового розслідування відомостей про прийняття відповідним прокурором процесуального рішення про визначення підслідності (ст.ст.36, 218 КПК України), уявляє собою недотримання прокурором правил територіальної підсудності (ст.32 КПК) та є безумовною підставою для скасування вироку (ст.412 КПК).

Зазначені вище недоліки обвинувального акту за своєю сукупністю суперечать принципу верховенства права, закріпленому в ст.8 КПК України та практиці Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч.2 зазначеної статті закону, підлягає обов`язковому застосуванню.

Так, Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у пп.«а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19.12.1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії» №9783/82, п.79). Крім того, суд зазначає, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий розгляд, гарантоване п.1 цієї статі. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див. рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП) №25444/94, п.52; рішення від 25.07.2000 року у справі «Матточіа проти Італії» №23969/94, п.58; рішення від 20.04.2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії» №42780/98, п.34).

Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції (див. зазначене рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП) №25444/94, п.54, а також «Даллос проти Угорщини», п.47).

Разом із тим, ст.6 Конвенції передбачає, поміж іншого, право особи на розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, а тому вочевидь допущені прокурором при направлені обвинувального акта до Суворовського районного суду м.Одеси в порушення приписів ст.32 КПК України у їх взаємозв`язку з вимогами ч.2 ст.412 цього ж Кодексу, також обумовлюють неможливість призначення такого обвинувального акта до судового розгляду саме вказаним судом.

Слід зауважити на тому, що Верховний Суд у постанові від 21.04.2021 року (справа №295/12923/19) визнав концепт належної правової процедури одним із найзагальніших і водночас фундаментальним явищем будь-якої демократичної правової держави сучасності, а у доктрині вітчизняного кримінального процесу під належною правовою процедурою розуміється такий порядок здійснення юридично значущих дій, який втілює на практиці верховенство права шляхом застосування до кожної особи тих норм права, що цілком відповідають усім важливим об`єктивно існуючим обставинам та дозволяють недвозначно та заздалегідь спрогнозувати таке застосування і його результати.

Означені недоліки обвинувального акту суперечать завданням кримінального провадження та унеможливлюють застосування до обвинуваченого ОСОБА_11 лише належної правової процедури, а відтак доводи вказаного обвинуваченого уявляються частково слушними.

Таким чином, оскільки викладене у означеному обвинувальному акті формулювання обвинувачення, з огляду на його невідповідність вимогам ст.ст.3, 32, 291 КПК України, неможливо визнати таким, що має бути висунуте в порядку, встановленим цим Кодексом, то слід визнати неможливість призначення такого обвинувального акту в цьому кримінальному провадженні до судового розгляду.

Наведені обставини невідповідності обвинувального акту від 23.12.2021 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_11 вимогам ч.ч.2, 4 ст.291 КПК України, у контексті приписів ст.ст.2, 7-9, 22, 23, 32, 109-110, 283, 293 цього ж Кодексу, за своєю сукупністю, визнаються Колегією суддів істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які фактично нівелюють принципи верховенства права та законності, правил територіальної підсудності, що унеможливлюють призначення до судового розгляду означеного обвинувального акту, а відтак єдиним можливим й законним судовим рішенням, уявляється повернення зазначеного акту прокурору Суворовської окружної прокуратури м.Одеси для усунення протягом розумного строку виявлених Колегією суддів недоліків, із частковим задоволенням клопотання обвинуваченого.

Враховуючи те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні підлягає поверненню прокурору Суворовської окружної прокуратури м.Одеси, то і доданий до акту цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до вказаного обвинуваченого «Про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином», який підлягає розгляду у межах цього ж кримінального провадження, - належить направити разом з обвинувальним актом зазначеному прокурору.

Керуючись ст.ст.2, 3, 7-9, 22, 23, 31, 291, 314, 369-372, ч.2 ст.376 КПК України, Колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_11 про повернення обвинувального акту прокурору, - задовольнити частково.

Обвинувальний акт від 23.12.2021 року й додатки до нього у кримінальному провадженні №0000707, внесеному до ЄРДР 18.12.2012 року, за обвинуваченням ОСОБА_11 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15-ч.4 ст.190, ч.4 ст.358, ч.4 ст.190 КК України, - повернути прокурору Суворовської окружної прокуратури м.Одеси, для усунення в розумні строки виявлених Колегією суддів порушень вимог КПК України, викладених у мотивувальній частині ухвали.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до вказаного обвинуваченого «Про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином», поданий до суду в межах зазначеного кримінального провадження - спрямувати прокурору Суворовської окружної прокуратури м.Одеси, разом з обвинувальним актом.

Копії ухвали направити для виконання прокурору Суворовської окружної прокуратури м.Одеси, а також надати для відома іншим заінтересованим особам.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м.Одеси до Одеського апеляційного суду, протягом 7 днів з дня проголошення.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3