КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 761/5815/23 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Провадження№11-сс/824/1715/2023 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 лютого 2023 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

який є підозрюваним у кримінальному провадженні № 0000511, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 лютого 2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого суддіШевченківського районного суду м. Києва від 17 лютого 2023 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП №1 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 , що погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000511, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 лютого 2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановленов межах терміну досудового розслідування тривалістю 60 (шістдесят) днів з моменту затримання, тобто до 14 квітня 2023 року включно.

Визначено для ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у вигляді 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 53 680 грн. 00 коп. (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок.

У разі внесення застави визначено для ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за їх першою вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, де проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні до завершення досудового розслідування;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання для слідчого у кримінальному провадженні документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

Визначено строк дії обов`язків, визначених для підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах терміну досудового розслідування, однак не більше 2 (двох) місяців з моменту внесення застави в розмірі, визначеному судом.

Контроль за виконанням ухвали покладенона слідчого у кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційні скарги, які є аналогічні за змістом, в яких просить скасувати оскаржувану ухвалу та змінити ОСОБА_7 , який є підозрюваним у кримінальному провадженні № 0000511, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід (нічний домашній арешт або особисте зобов`язання).

На обґрунтування вимог апеляційних скарг апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною, а необхідність застосування найбільш суворого запобіжного заходу є передчасною.

Апелянт вказує на те, що сторона обвинувачення немає в своєму розпорядженні належних та допустимих доказів обґрунтування підозри ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України. Під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 до матеріалів клопотання не було долучено відеодоказів щодо вчинення кримінального правопорушення саме ОСОБА_7 та саме у ТОВ «СільпоФуд». Протокол огляду місця події під час якого застосовувалась відеофіксація складено з порушенням вимог ст.237 КПК України

Також апелянт вказує на те, що стороною обвинувачення при поданні клопотання про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не доведено та навіть не зазначено у клопотанні, жодного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме щодо переховування від органів досудового розслідування або суду, оскільки ОСОБА_7 має постійне місце проживання, працює будівельником. Станом на момент затримання ОСОБА_7 був неофіційно працевлаштований, мав дохід, який надавав йому можливість матеріально забезпечувати себе. Незаконно впливати на потерпілого та свідків - сторона обвинувачення доказів можливості таких дій з боку ОСОБА_7 також не надала. Щодо вчинення іншого кримінального правопорушення- сторона обвинувачення також доказів можливості таких дій з боку ОСОБА_7 не надала.

Заслухавши суддю-доповідача щодо змісту оскарженої ухвали слідчого судді, доводи підозрюваного та його захисника, щодо обставин викладених в апеляційній скарзі, яку вони підтримали в судовому засіданні апеляційного суду за наведених у ній обставин і просили про її задоволення, доводи прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та необхідність залишити її без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, вивчивши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого, перевіривши, обговоривши та обміркувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга, сторони захисту задоволенню не підлягає з таких підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів справи, що СВ ВП №1 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000511, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 лютого 2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що уродженець м. Київ, ОСОБА_7 будучи раніше судимим, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий умисний корисливий злочин при наступних обставинах.

Так, 14.02.2023, приблизно о 16 год. 00 хв. тобто в період дії воєнного стану запровадженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ затвердженого Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні, яким введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, та продовжено Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 з 05 год. 30 хв. 26 березня 2022 року строком на 30 діб, продовжено Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 з 05 год. 30 хв. 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, та продовжено Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 з 05 год. 30 хв. 25 травня 2022 року строком на 90 діб, та продовжено Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022 з 05 год. 30 хв. 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, та продовжено Указом Президента України від 07.11.2022 № 757/2022 з 05 год. 30 хв. 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, ОСОБА_7 перебуваючи в приміщенні магазину «Сільпо», що розміщений за адресою: м. Київ, пр-т Перемоги, 24, вирішив таємно, в умовах дії воєнного стану викрасти з приміщення магазину чуже майно, яке належить ТОВ «СІЛЬПО-ФУД», ().

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, ОСОБА_7 , 14.02.2023, приблизно о 15 год. 40 хв., перебуваючи у торговому залі магазину ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» (), розташованого за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 24, під виглядом добросовісного покупця, почав ходити по різним відділам магазину для того, щоб не привертати до себе зайвої уваги, та почав брати з товарних полиць наступні товари: горілку «Мedoff» 200 мл. вартістю 48 грн. 74 коп., ковбасу «Ятрань Краківська» 0,462 г. вартістю 178 грн. 64 коп., ковбасу «Ятрань Краківська» 0,462 г. вартістю 164 грн. 72 коп., ковбасу «Ятрань Краківська» 0,448 г. вартістю 173 грн. 23 коп., ковбасу «Укрпромпостач Гриль» 0,514 грам, вартістю 128 грн. 07 коп., ковбасу «Укрпромпостач Гриль» 0,566 грам, вартістю 141 грн. 03 коп., буженину «Самобранка Українська» 0,46 грам, вартістю 114 грн. 62 коп., буженину «Самобранка Українська» 0,32 грам, вартістю 79 грн. 73 коп., буженину «Самобранка Українська» 0,372 грам, вартістю 92 грн. 69 коп., буженину «Самобранка Українська» 0,36 грам, вартістю 89 грн. 70 коп., салямі «Глобино Італійська» 0,364 грам, вартістю 166 грн. 53 коп., салямі «Глобино Італійська» 0,382 грам, вартістю 174 грн. 77 коп., на загальну суму 1697 грн. 08 коп. без пдв.

В подальшому, ОСОБА_7 , перебуваючи у вищезазначеному магазині підійшов до каси самообслуговування де, вважаючи що за його діями ніхто не спостерігає, разом із товаром, за який він фактично не розрахувався та який він поклав до поліетиленового пакету, направився до виходу з магазину, з метою розпорядитися викраденим на власний розсуд, однак довести свій злочинний умисел до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки його дії були помічені та припинені працівниками охорони магазину.

Всього, ОСОБА_7 , намагався таємно викрасти чуже майно, яке належить ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» на загальну суму 1697 грн. 08 коп. без ПДВ.

14.02.2023 року ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України. Фактичний час затримання, відповідно протоколу затримання, 16 година 30 хвилин.

15.02.2023 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

16.02.2023 року слідчий СВ ВП №1 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000511, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 лютого 2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

На обґрунтування вимог даного клопотання сторона обвинувачення послалась на обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 , підозри у вчиненні вище вказаного кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними під час досудового розслідуваннями, в кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколами допиту свідків; протоколом огляду місця події; протоколом огляду відеозапису; іншими матеріалами кримінального провадження.

Орган досудового розслідування вважав, що підозрюваний ОСОБА_7 , може вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органів досудового слідства і суду та враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років може іншим способом перешкоджати повному, всебічному проведенню досудового розслідування, що призведе до невиправних наслідків у кримінальному провадженні, а саме в прийнятті процесуальних рішень.

Також органом досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_7 раніше судимий вироком 24.06.2003 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ст. 69, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі; 22.07.2007 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; 04.08.2010 Луцьким міським судом Волинської області за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України на 5 років позбавлення волі; 22.08.2015 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 26 КК України до 6 років позбавлення волі; 10.12.2020 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 4 місяців арешту; 17.12.2021 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 6 місяців арешту.

Наявність ризику продовження ОСОБА_7 злочинної діяльності та вчинення ним нового кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що останній офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела прибутку, не має постійного місця проживання та не має сталих сімейних та соціальних зв`язків. Враховуючи вищевикладене та соціальний характер у суспільстві ОСОБА_7 , а також те, що останній повторно вчинив кримінальне правопорушення, яке кваліфіковано, як тяжкий злочин, продовжить злочинну діяльність та вчинення ряду нових кримінальних правопорушень.

При цьому, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, у зв`язку з чим є всі підстави вважати, що перебуваючи на свободі ОСОБА_7 буде переховуватися від органів досудового слідства чи суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності чи іншим чином перешкоджати встановленню істини у провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів до нього ніж тримання під вартою.

17.02.2023 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах терміну досудового розслідування тривалістю 60 (шістдесят) днів з моменту затримання, тобто до 14 квітня 2023 року включно.

Також визначено для ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у вигляді 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 53 680 грн. 00 коп. (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок, із покладенням на останнього вразі внесення застави обов`язків, які визначено даною ухвалою.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, встановлювати конкретну кваліфікацію діяння, за яке особа має нести кримінальну відповідальність, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст.185 КК України.

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах "IlgarMammadov v. Azerbaijanп. 88", "Erdagoz v. Turkeyп. 51", "Cebotari v. Moldova п. 48" "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його за дій ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою судом перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена слідчим та сумнівів не викликає.

Також, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України на які вказує слідчий у клопотанні існують, а саме що ОСОБА_7 , може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також врахував дані про особу підозрюваного, зокрема, відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, а також наявність не знятих та непогашених судимостей за корисливі злочини, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та дійшов до висновку про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не знайшов достатніх підстав для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки вважав, що він не дасть можливості в повній мірі запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1,4-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Ґрунтуючись на зазначеному, слідчий суддя прийшов до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, наявність яких встановлена в ході розгляду клопотання слідчого.

Отже, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.

Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя місцевого суду в сукупності із зазначеним, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 та відомості про його особу, в їх сукупності.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 ,оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.

На підставі зазначеного, слідчим суддею були враховані обставини справи в сукупності з особою підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який на думку колегії суддів апеляційного суду в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та його наслідками, є обґрунтованим, а тому підстав вважати його занадто суворим - немає.

Таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Доводи сторони захисту про те, що сторона обвинувачення немає в своєму розпорядженні належних та допустимих доказів обґрунтування підозри ОСОБА_7 , а також, що не доведено, наявність ризиків неправомірної поведінки підозрюваного, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах кримінального провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.

При цьому, застосувавши до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 183 КПК України визначив підозрюваному розмір застави, який є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа. Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Тому такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного та підстав вважати його завідомо непомірним для ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає.

При цьому, колегією суддів враховуються дані, які характеризують особу підозрюваного, зокрема і ті, що передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України обставини. Однак з урахуванням обставин кримінального провадження, наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді щодо необхідності застосування щодо ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому підстав для застосування щодо останнього більш м`яких запобіжних заходів не вбачається.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не виявлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не знаходить.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 лютого 2023 року, - залишити без зміни, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4