№ 243/3127/22
1-кс/243/58/2023

У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

12 січня 2023 року

Слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, що відбувається в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу голови суду № 29 «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10.05.2022 року клопотання старшого слідчого СВ ВП №4 Краматорського РУП ГУ НП в Донецькій області капітан поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001069 від 18.11.2022 року, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ, Краматорського району, Донецької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, на утриманні дітей не має, інвалідом не являється, працюючому Слов`янське Вагонне депо, слюсарю 4-го розряду, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

що підозрюється за ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , що підозрюється за ч. 1 ст. 115 КК України.

Слідчий звернувся до суду з письмовими клопотаннями про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_4 , на обґрунтування вимог зазначивши, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, максимальне покарання за яке передбачено у вигляді довічного позбавленні волі. Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами. Вказав на продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, на можливість обвинуваченого переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Адвокат підозрюваного - ОСОБА_5 в судовому засіданні проти клопотання прокурора заперечував. Зазначив, що слідчим помилково вказано на наявність ризиків та не надано достатніх доказів на підтвердження обґрунтованості підозри.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав свого захисника, наполягав, що не мав наміру позбавляти потерпілого життя, а лише захищався від протиправних дій останнього.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого. Заслухавши думку осіб, що беруть участь по справі, дослідивши надані матеріали, суд приходить до переконання, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Згідно ст. 5 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

З огляду на вищевказане, суд зазначає, що проголошуючи «право на свободу», стаття 5 передбачає фізичну свободу людини; її мета полягає в забезпеченні того, щоб жодна особа не могла бути свавільно позбавлена свободи. Позбавлення свободи не обмежується класичним випадком тримання під вартою після арешту або засудження, а може мати багато інших форм (Guzzardi проти Італії, § 95). Для того, щоб визначити, чи було особу «позбавлено свободи» у значенні статті 5, відправною точкою повинна бути її конкретна ситуація, і необхідно враховувати ряд критеріїв, таких, як тип, тривалість, наслідки і спосіб реалізації відповідного заходу (Guzzardi проти Італії, § 92; Medvedyev і Інші проти Франції, § 73; Creangг проти Румунії, § 91). Зобов`язання брати до уваги «різновид» і «спосіб імплементації» згаданого заходу дозволяє Суду враховувати особливий контекст і обставини, притаманні іншим обмеженням, ніж класичне ув`язнення в тюремній камері. Важливим фактором, який слід брати до уваги, є контекст, в якому цей захід застосовується, оскільки в сучасному суспільстві нерідко трапляються ситуації, коли громадськість може бути покликана змиритись з обмеженнями свободи пересування або особистої свободи задля загального блага (Nada проти Швейцарії, § 226; Austin і Інші проти Сполученого Королівства. Поняття позбавлення свободи за змістом статті 5 § 1 містить як об`єктивний елемент поміщення людини у певний обмежений простір на значний період часу, так і додатковий суб`єктивний елемент, який полягає в тому, що людина не давала чинної згоди на таке поміщення (Storck проти Німеччини, § 74; Stanev проти Болгарії, § 117). Право на особисту свободу є занадто важливим в демократичному суспільстві, тому людина повинна мати можливість скористатися захистом, передбаченим Конвенцією, навіть якщо вона, можливо, сама дозволила взяти себе під варту, особливо, якщо ця людина не має достатньої дієздатності для того, щоб погодитись або не погодитись із запропонованими діями (H.L. проти Сполученого Королівства, § 90; Stanev проти Болгарії.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, перелік яких надано у зазначеній статті.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження, передбачені ст. 177 КПК.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі "Нечипорук і Йонкало проти України" в пункті 175 зазначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

У відповідності до п.п. 61,62 Рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Суд зазначає, що суспільний інтерес у справі полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а тому слід забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальним ризикам, які можуть наступити в разі зміни запобіжного заходу, а саме переховування від суду з метою уникнення покарання, можливості вчинення іншого кримінального правопорушення, вірогідність незаконного впливу на свідків з метою примушування їх до зміни своїх показань.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави судді, суду вважати, що обвинувачені можуть здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Вирішуючи заявлені клопотання, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, максимальне покарання за яке передбачено у вигляді довічного позбавлення волі. Данні про особу обвинуваченого свідчать про те, що останній у офіційному шлюбі не перебуває, неповнолітніх дітей на утриманні не має. На теперішній час наявні ризики переховування підозрюваного від суду та слідства.

До того ж, згідно п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, існує ризик впливу підозрюваного на свідків в кримінальному провадженні.

У разі застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, неможливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії, вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне, об`єктивне та всебічне встановлення істини у кримінальному провадженні.

Доводи захисника не приймаються судом до уваги, оскільки на цій стадії процесу слідчий суддя позбавлений можливості перевірити їх обґрунтованість та надати їм повну правову оцінку, що можливо лише у нарадчій кімнаті під час вирішення справи по суті.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про доцільність продовження дії запобіжного у відношенні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 38 днів, тобто в межах строку досудового розслідування.

Задовольняючи клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, на підставі ч.4 ст. 183 КПК України, вважає за необхідне не визначити обвинуваченому розмір застави.

Керуючись ст.ст. 176-178,182-184,186,187,193-194,196,197,202,205, 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №4 Краматорського РУП ГУ НП в Донецькій області капітан поліції ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу, обраного у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у вигляді тримання під вартою в ДУ «Дніпропетровська установа виконання покарань № 4» в межах строку досудового розслідування на 38 днів, тобто до 18.02.2023 року включно.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду підозрюваним протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали, а іншими учасниками судового розгляду в той же строк з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 12.01.2023 о 16-50 року

Слідчий суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1