Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/2325/18
У Х В А Л А
12.12.2022 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд, Закарпатської області у особі головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного 18.03.2014р. до ЄРДР за №0000219 по обвинуваченню-

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, освіта вища, не працює, не одружений, раніше не судимий,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 5 липня 2012 року, перебуваючи на посаді директора Закарпатської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Еліт Сервіс», будучи службовою особою, отримав від ПП « ОСОБА_5 » згідно акту прийому передачі майно для здійснення подальшої реалізації на аукціоні, а саме: вузли, агрегати та металобрухт транспортного засобу: Ауді 100, 1983 р.в., Рено, 1983 р.в., Фольксваген Пассат, 1984р.в., Фольксваген Сантана, 1983 р.в., Фіат Темпра, 1991 р.в., Опель Омега, 1994 р.в., Фіат Темпра, 1992 р.в., Опель Аскона, 1985 р.в., Форд Сієра, 1984 р.в., Мерседес 240D, 1979 р.в., Опель Вектра, 1992 р.в., Мерседес, 1983 р.в., Фольксваген Пассат, 1991 р.в., Опель Омега Караван, 1987 р.в., Мерседес, 1980 р.в., Мерседес, 1979 р.в., Ауді 80, 1984 р.в., Мерседес 280S, 1991 р.в., Вольво 740, 1990 р.в., Рено F40 Експрес, 1987 р.в., Ауді 80, 1980 р.в., Мерседес 280SE, 1984р.в., Альфа Ромео, 1988 р.в., Опель Кадет, 1984 р.в., Фольксваген Пассат, 1992 р.в., Форд ескорт, 1984 р.в., Опель Омега Комбі, 1991 р.в., Фольксваген Пассат, 1992 р.в., Ауді 80, 1987 р.в., Сітроен ВХ, 1990 р.в., Форд Скорпіо, 1987 р.в., Ауді 80, 1980 р.в., Рено 19, 1989 р.в., Опель Корса, 1986 р.в., Ауді 80, 1980 р.в., Ауді 100, 1983 р.в., Форд Сієрра, 1983 р.в., Форд Ескорт, 1991 р.в., Фольксваген Пассат, 1990 р.в., Опель Астра Караван, 1992 р.в., Ніссан Блумберд,1984 р.в., Форд Оріон, 1984 р.в., Ауді 80, 1981 р.в., Опель Омега, 1988 р.в., Ауді 100, 1988 р.в., Пежо 405, 1989 р.в., Вартбург, 1989 р.в., Ауді 80, 1984 р.в., Опель Аскона, 1982 р.в., Рено 25, 1986 р.в., Ауді 80, 1984 р.в., Ауді 80, 1985р.в., Мазда 626, 1979 р.в., БМВ, 1976 р.в., Фольксваген Пассат, 1993 р.в., Дачія, 1987 р.в., Фольксваген Пассат, 1993 р.в., Дачія, 1987 р.в., Сітроен MX, 1994 р.в., Фіат Темпра, 1992 р.в., Мерседес Віто, 1996 р.в., Ауді 100, 1989 р.в., Опель Омега, 1997 р.в., Рено, 1991 р.в., Мерседес Бенц, 1987 р.в., Фольксваген Джетта, 1981 р.в., Мерседес 200D, 1987 р.в., Фольксваген Пассат, 1988 р.в., Опель Вектра, 1989 р.в., ВАЗ 21061, 1981 р.в., Дачія, 1983 р.в., Фольксваген Пассат, 1989 р.в., Опель Омега, 1989 р.в., Опель Омега, 1990 р.в., Форд Сієрра,1986 р.в., Форд Ескорт, 1990 р.в., Опель Вектра, 1992 р.в., БМВ 525і, 1990 р.в., Опель Вектра, 1989 р.в., Хонда Аккорд, 1992 р.в., Ауді, 1982 р.в., Мерседес Бенц, 1984 р.в., Форд Мондео, 1995 р.в., Форд Ескорт, 1985 р.в., Фольксваген Джетта, 1991 р.в., Дачія, 2000 р.в., Опель Вектра, 1991 р.в., Рено, 1985р.в., Дачія Фургон, 1996 р.в., Остсіт, 1992 р.в., Мерседес 200D, 1982 р.в., Опель Кадет, 1982 р.в., Фольксваген Пассат, 1996 р.в., Опель Омега, 1990 р.в., Форд Фокус, 2002 р.в., Фольксваген Гольф, 1992 р.в., Фольксваген Пассат, 1987 р.в., Фіат Дукато, 1987 р.в., Мерседес 207D, 1980 р.в., Фіат Скудо, 1999 р.в.

06 серпня 2012 року, за результатами проведення аукціону з реалізації вказаного конфіскованого майна за ціною продажу 145000 гривень, який проводився Закарпатською філією ТОВ «ТД Еліт Сервіс», переможцем став ОСОБА_6 , який перерахував на рахунки відділу державної виконавчої служби Виноградівського районного Управління Юстиції та ТОВ «ТД Еліт Сервіс» грошові кошти в сумі 145000 гривень, з призначенням платежу «оплата за майно згідно протоколу № 07-0131/12-2».

Однак директор Закарпатської філії ТОВ «ТД Еліт Сервіс» ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою власного збагачення, всупереч вимогам пункту 9.1 «Порядку реалізації арештованого майна», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 42/5 від 15.07.1999 року «Про затвердження порядку реалізації арештованого майна», будучи службовою особою, зловживаючи службовим становищем, не передав переможцю аукціону ОСОБА_6 вузли, агрегати та металобрухт транспортних засобів згідно протоколу № 07-0131/12-2 проведення аукціону з реалізації конфіскованого майна, так як такі дії виконати не міг, оскільки в період часу з 05.07.2012 по 06.08.2012, шляхом своєї злочинної самовпевненості та бездіяльності, не забезпечив схоронність вище зазначених вузлів, агрегатів та металобрухту транспортних засобів, що призвело до їх незаконного, безоплатного витрачання.

Таким чином, ОСОБА_4 будучи службовою особою, скоїв розтрату чужого майна, що спричинило ОСОБА_6 майнової шкоди у великих розмірах, на суму 145000 гривень.

За таких обставин ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, тобто у розтраті чужого майна, яке перебувало в її віданні, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене у великих розмірах.

Під час судового розгляду в даному кримінальному провадженні до виходу суду в нарадчу кімнату обвинувачений подав клопотання про закриття даного кримінального провадження у зв`язку із спливом строків давності та звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України; прокурор не заперечував проти закриття кримінального провадження з наведених підстав; потерпілий та його представник, будучи належним чином неодноразово повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, заяв та клопотань про відкладення слухання справи не надав, учасники судового розгляду на участі потерпілого не наполягали, тому розгляд справи проведено у його відсутності, а відтак, ознайомившись зі змістом клопотання, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до висновку про необхідність закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 з наступних підстав.

Згідно з положеннями п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність.

Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч.1 ст.49 та ст.106 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 ст.49 КК).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Згідно обвинувального акту, обвинуваченому ОСОБА_4 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбачених ч.4 ст.191 КК України тобто у розтраті чужого майна, яке перебувало в її відданні, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене у великих розмірах.

Відповідно до ч.1 ст.12 КК України дане кримінальне правопорушення є злочинами, за які передбачене найбільш суворе покарання- караються позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Згідно п.3 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років- у разі вчинення нетяжкого злочину.

Ця норма кримінального закону є імперативною, тобто підлягає обов`язковому застосуванню судом за наявності встановлених законом умов, і розширеному тлумаченню не підлягає.

Давність притягнення до кримінальної відповідальності полягає в тому що, якщо сплинуло п`ять років з часу вчинення злочину, притягнення до кримінальної відповідальності неможливе, суд не може притягнути особу до кримінальної відповідальності, якщо особа заявляє клопотання про застосування строків давності.

Кримінальне провадження за №0000219, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.03.2014р. на досудовому розслідуванні та під час судового розгляду не зупинялось, тому відповідний перебіг строку давності не переривався та не зупинявся у встановленому законом порядку.

У відповідності з ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

За частиною 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Касаційним Кримінальним Судом у складі Верховного Суду в Постанові від 19.11.2019р. в справі №345/2618/16-к зроблено висновок, що звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст.49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності. Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності. Отже, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст. 49 КК України.

Відповідно до п.п.2,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті. Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності). Судам слід звернути увагу на те, що ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Відповідно до п.8 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 року особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Встановлено, що обвинувачений раніше не судимий. Кримінальне правопорушення вчинив вперше.

З огляду на наведене, у даному кримінальному провадженні закінчився п`ятирічний строк давності, передбачений п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Згідно з ч.2 ст.49 КК України перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч.1,3 ст.49 КК України.

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст.49 КК України і звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.

Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.

Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

Судом обвинуваченому роз`яснено наслідки звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, передбачених ст.49 КК України. Обвинувачений зазначив, що наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав йому зрозумілі, просив суд закрити кримінальне провадження та звільнити його від кримінальної відповідальності.

Так, за змістом ст.ст.284288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст.63 Конституції та ст.18 КПК жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.

Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Суд, установивши, що обвинувачений підтримував у суді клопотання та просив також звільнити його від кримінальної відповідальності, а відтак, невизнання ним своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального йому правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання про таке звільнення.

З огляду на вище вказане, враховуючи, що з дня скоєння ОСОБА_4 кримінального правопорушення з 05.07.2012р. минуло більше п`яти років, перебіг строків давності порушено не було, обвинуваченому відомі підстави звільнення його від кримінальної відповідальності та їх наслідки, він надав згоду на таке звільнення та клопотав про таке звільнення, суд вважає необхідним звільнити його від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.4 ст.191 КК України, закривши відповідне кримінальне провадження відносно нього.

З урахуванням викладеного, судом зазначається, що клопотання про закриття провадження за строками давності є таким, що ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню, у зв`язку із чим, суд вважає за можливе, у відповідності до вимог ст.49 КК України, звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження, у відповідності до п.1 ч.2 ст.284 КПК України, закрити.

Крім цього, суд звертає увагу, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст.49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілими, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК, тобто з нереабілітуючих підстав, не виключає можливості цивільно-правової відповідальності особи за шкоду, заподіяну нею, і не позбавляє потерпілих права в подальшому звернутися до суду у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, з урахуванням значеного суд дійшов висновку про те, що наявні обґрунтовані підстави для задоволення вимог клопотання про закриття провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов, який потерпілим заявлено на суму 354.349 гривень, з яких 50.000 гривень моральної шкоди, слід залишити без розгляду з огляду на наступне.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК у зв`язку із закінченням строків давності не є реабілітуючою підставою, а тому в разі її звільнення потерпілий не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди в порядку цивільного судочинства.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,49,106 КК України, ст.ст.284,285,286,319,350,376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про його звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене 18.03.2014р. до ЄРДР за №0000219 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із закінченням строку давності - закрити.

Цивільний позов ОСОБА_6 залишити без розгляду.

Роз`янити потерпілому ОСОБА_6 його право звернутися до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування заподіяної внаслідок вчинення злочину шкоди в порядку цивільного судочинства.

На ухвалу може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення, через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

Головуючий ОСОБА_1