Справа № 467/153/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2023 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 .

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000014 від 25.01.2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Садове Арбузинського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, інвалідом не являється, офіційно не працює, одруженого, не маючий на вихованні неповнолітніх дітей, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 336 КК України

ВСТАНОВИВ:

24 січня 2023 року о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним відповідно до військового квитка НОМЕР_1 від 18.05.1991 року, маючи звання солдат рядового складу та з 24 січня 2023 року визнаний придатним до проходження військової служби, діючи всупереч положенням Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022 року, Закону України «Про оборону України», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», перебуваючи біля місця свого мешкання, розташованого по АДРЕСА_1 Миколаївської обласні, працівником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 вручено та роз`яснено зміст повістки, зокрема, про необхідність прибуття 25 січня 2023 року о 05 годині 00 хвилин до ІНФОРМАЦІЯ_2 з подальшим відправленням до військової частини № НОМЕР_2 і попереджено про можливість притягнення його до кримінальної відповідальності у разі ухилення від призиву за мобілізацією, на особливий період.

Однак, ОСОБА_4 , будучи належним чином у встановленим законом порядку попередженим про можливість притягнення його до кримінальної відповідальності у разі ухилення від призиву за мобілізацією. усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, діючи умисно, не прибув 25 січня 2023 року о 05 годині 00 хвилин до ІНФОРМАЦІЯ_2 для відправленням до військової частини № НОМЕР_2 , тим самим умисно ухилився від виконання свого конституційного обов`язку та призову па військову службу під час мобілізації, на особливий період чим порушив вимоїн ст. 65 Конституції України, положення ст.ст. 31, 39 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вимоги Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022 року.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що будучи військовозобов`язаним та маючи звання солдат рядового складу, визнаний придатним до проходження військової служби, дійсно 24 січня 2023 року він отримав бойову повістку на відправку до військової частини 25 січня 2023 року, на якій поставив особистий підпис. Усвідомлюючи наслідки своїєї поведінки, та хоча під розписку попереджувався про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, відмовився від призову на військову службу у зв`язку з тим, що не може служити за станом здоров`я, щоб не заважати іншим військовим, боїться воювати. До вчиненого ставиться негативно.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор не оспорює фактичні обставини провадження, судом установлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суду обставини вчинення злочину, дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

За таких обставин суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ст. 336 КК України, а саме як

ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Суд, призначаючи обвинуваченому покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації.

За змістом статей 50, 65 КК України особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Щирим каяття вважається тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалася. В судовому засіданні обвинувачений хоча і визнав свою вину, однак не висловловив жалю щодо вчиненого та не висловив бажання виправити ситуацію, що склалася. Висловлювання обвинуваченим своє негативне ставлення до вчиненого, суд розцінює лише як намагання уникнути суворої відповідальності

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, ураховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, те, що, відповідно до вимог ст. 12 КК України, він є нетяжким, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є військовозобов`язаним, перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , на облвку Первомайського РВ №2 філії ДУ "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях станом на 20.01.2023 року не перебуває, одружений, має постійне місце проживання, де характеризується позитивно. Суд враховує досудову доповідь органу пробації, за висновком якої ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення оцінюється, середній, та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється, як середній.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції інкримінованої йому ст. 336 КК України у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі із застосуванням правил ст. 75 КК України звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку і покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На думку суду, таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні відсутній.

Речові докази у справі відсутні. Процесуальні витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався. Враховуючи обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого і його процесуальну поведінку під час розгляду кримінального провадження, суд не вбачає підстав для застосування відносно нього будь-якого запобіжного заходу через відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до вимог п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, на ОСОБА_4 покласти наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_1