Справа № 298/1135/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.11.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали провадження 11-кп/4806/375/22 за апеляційною скаргою прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 31.03.2022.
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні подання фахівця другої категорії Великоберезнянського РС філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.05.2018 за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 345 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 02 (два) роки, щодо:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Великий Березний, Великоберезнянського району, Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , без освіти, не одруженого, не працюючого. Подання вмотивоване тим, що ОСОБА_9 за час перебування на обліку у відділі пробації один раз не з`явився на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації (07.11.2018) та систематично вчиняв адміністративні правопорушення, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, що є підставою скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням та направити ОСОБА_9 для відбування призначеного покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.05.2018.
Ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 31.03.2022 відмовлено у задоволенні подання фахівця другої категорії Великоберезнянського РС філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженому ОСОБА_9 . Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції у своїй ухвалі зазначив, що законні підстави для задоволення подання органу пробації відносно засудженого ОСОБА_9 відсутні. У судовому засіданні встановлено, що в діях ОСОБА_9 відсутня систематичність неявок на реєстрацію до Великоберезнянського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області, оскільки останній лише один раз 07.11.2018 не з`явився на реєстрацію без поважної причини. Окрім того, аналізуючи постанови про притягнення ОСОБА_9 до адміністративної відповідальності, суд встановив, що характер правопорушень за винесеними щодо засудженого ОСОБА_9

-2-

постановами, не свідчить про небажання ОСОБА_9 стати на шлях виправлення та не дає підстави для направлення його для відбування покарання. Даючи оцінку фактам притягнення ОСОБА_9 до адміністративної відповідальності, судом також констатовано, що засуджений ОСОБА_9 є особою без освіти, він не вміє читати і писати, жодного класу закладу загальної середньої освіти не закінчував, що не давало йому змоги усвідомлювати наслідки підписання ним складених відносно нього протоколів про адміністративні правопорушення, винесених постанов та мати змогу ознайомитися зі змістом таких, захисник при складанні вищезазначених процесуальних документів стосовно ОСОБА_9 не залучався, що свідчить про порушення права ОСОБА_9 на захист, а тому такі судом визнано неприйнятними, поза як ОСОБА_9 не розумів значення наданих для підпису йому документів та не міг передбачити наслідки таких, а тому не здатний був захистити свої права, що ставить під сумнів законність складення щодо нього протоколів, постанов та накладення на нього адміністративних стягнень. Також судом критично оцінив постанови серії ДПО 18 № 533274 від 21.11.2018, серії ДПО 18 № 159443 та серії ДПО 18 № 159410, з огляду на їх невідповідність вимогам ст. 283 КУпАП, тому наявність постанов про притягнення засудженого ОСОБА_9 до адміністративної відповідальності, з огляду на встановлені обставини, самі по собі, на переконання суду, не може свідчити про небажання засудженого стати на шлях виправлення та перевиховання і не може бути підставою для скасування йому іспитового строку та направлення для відбування покарання. Окрім того, судом констатовано про те, що іспитовий строк щодо засудженого ОСОБА_9 закінчився 18.05.2020.
В апеляційній скарзі прокурор вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, відтак підлягає скасуванню. Зазначає, що під час судового розгляду подання встановлено факт однієї неявки на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, а також принаймні п`ять фактів притягнення ОСОБА_9 до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративних стягнень. Зазначені обставини підтвердив в судовому засіданні і засуджений ОСОБА_9 а також такі підтверджується матеріалами особової справи. Окрім того, ОСОБА_9 негативно характеризується. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою задовольнити подання фахівця другої категорії Великоберезнянського РС філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області про скасування іспитового строку та направлення засудженого ОСОБА_9 для відбування призначеного Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області від 18.05.2018 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
У запереченні на апеляційну скаргу прокурора, захисник-адвокат ОСОБА_6 , вказує на її безпідставність та необґрунтованість. ОСОБА_9 від явки до уповноваженого органу з питань пробації не ухилявся, систематично з`являвся на реєстрацію, покладені на нього обов`язки виконував, чим довів свою законослухняність. Окрім того, звертає увагу на те, що ОСОБА_9 дійсно був кілька разів зупинений та попереджений про керування транспортним засобом без посвідчення водія, але при цьому ніяких правил дорожнього руху не порушував. Після притягнення його до адміністративної відповідальності за кермо автомобіля не сідав. Також засуджений ОСОБА_9 є особою без освіти, він не вміє читати і писати, жодного класу закладу загальної середньої освіти не закінчував. У судовому засіданні засуджений ОСОБА_9 ствердив, що зміст винесених щодо нього постанов в справах про адміністративні правопорушення йому не відомий, копії постанов йому не вручені, підписи в документах проставляв на вимогу працівників поліції, суть та наслідки даних матеріалів не розумів. Наведені обставини не давали йому змоги усвідомлювати наслідки підписання ним складених відносно нього протоколів про адміністративні правопорушення. Вказані постанови винесені без участі захисника, що істото порушують право ОСОБА_9 на захист.

-3-

Також зазначає, що постанови серії ДПО 18 № 533274 від 21.11.2018, серії ДПО 18 № 159443 та серії ДПО 18 № 159410, не містять підпису посадової особи, яка їх винесла, а також підпису особи, притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_9 про отримання копій постанов, тому зазначені постанови не можуть бути взяті до уваги судом у підтвердження фактів притягнення ОСОБА_9 до адміністративної відповідальності. У матеріалах особової справи наявні дві однотипні за змістом характеристики за № 449 від 19.07.2018 та № 73 від 11.02.2019, видані секретарем Великоберезнянської селищної ради, за змістом яких ОСОБА_9 за період проживання в смт. Великий Березний зарекомендував себе з негативної сторони, схильний до правопорушень, ніде не працює, в громадському житті селища участі не бере, в той же час зазначено, що скарг на ОСОБА_9 від мешканців селища в раду не поступало. Натомість за даними характеристики № 494 від 22.04.2021, ОСОБА_9 має місце реєстрації - АДРЕСА_1 , в громадському житті селища участі не бере, скарг на ОСОБА_9 від мешканців територіальної громади в селищну раду не поступало. Зазначене, дає можливість зробити висновок про наявність позитивних змін в характеризуючих особу засудженого ОСОБА_9 даних, що свідчить про виправлення останнього.
Заслухавши доповідь судді, промову прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, заперечення захисника-адвоката ОСОБА_6 , яка вважала апеляційну скаргу безпідставною, а ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Доводи апеляційної скарги прокурора про незаконність оскаржуваної ухвали визнаються обґрунтованими з таких підстав.
Відповідно до ст. 370, 372 КПК України судове рішення (ухвала) повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. У мотивувальній частині ухвали зазначаються:суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлені судом обставини з посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ст. 163 КВК України нагляд за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого, а стосовно військовослужбовців - командирами військових частин.
Статтею 164 КВК України передбачено, що уповноважений орган з питань пробації: веде облік засуджених протягом іспитового строку; роз`яснює засудженим порядок виконання обов`язків, покладених на них судом; здійснює нагляд за засудженими; вживає заходів з припинення порушень судових рішень; організовує першочергові заходи з виявлення засуджених, місцезнаходження яких невідоме; звертається до відповідних правоохоронних органів щодо розшуку засуджених, місцезнаходження яких невідоме; здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом та Законом України «Про пробацію».
-4-

Частинами 1-4 статті 166 КВК України передбачено, що якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.
Згідно п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.
Частиною 5 статті 539 КПК України передбачено, що під час вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку, у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого; лікарська комісія, що дала висновок стосовно питань застосування до засудженого примусового лікування або його припинення, у випадку розгляду відповідних питань; спостережна комісія, служба у справах дітей, якщо розглядається погоджене з ними клопотання; цивільний позивач і цивільний відповідач, якщо питання стосується виконання вироку в частині цивільного позову, інші особи у разі необхідності. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
Колегія суддів вважає, що вказані вище вимоги кримінального процесуального та кримінального виконавчого законів судом першої інстанції не були дотримані.
Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що у підтвердження висновку про відмову в задоволенні подання суд першої інстанції послався на те, що наявні в матеріалах справи постанови про притягнення ОСОБА_9 до адміністративної відповідальності є за своєю суттю однотипними, малозначними правопорушеннями, а деякі з них неналежними доказами, оскільки не відповідають вимогам ст. 283 КУпАП, а також факт неявки ОСОБА_9 до органу пробації мав місце з поважних причин.
При цьому, зі змісту оскаржуваної ухвали також вбачається, що суд першої інстанції визнав доведеними та підтвердженими факти притягнення ОСОБА_9 до адміністративної відповідальності за вчинення у період іспитового строку адміністративних правопорушень, що мали місце у п`яти випадках.

-5-

Однак, оцінюючи критично наявні в матеріалах справи копії постанов про притягнення ОСОБА_9 до адміністративної відповідальності та визнаючи їх за своєю суттю малозначними адміністративними правопорушеннями та які стосуються однієї і тієї ж події, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що відповідно до норм КУпАП малозначними правопорушеннями можуть визнаватися діяння особи, яка вчинила те чи інше адміністративне правопорушення, а не рішення органу, який притягнув особу до адміністративної відповідальності, що в свою чергу свідчить про те, що висновок суду першої інстанції в цій частині не ґрунтується на вимогах законодавства.
Також колегія суддів звертає увагу на те, що оцінюючи зміст постанов у справах про адміністративні правопорушення, винесених відносно ОСОБА_9 на предмет їх невідповідності вимогам ст. 283 КУпАП, суд вийшов за межі наданих йому повноважень, що є неприйнятним.
При цьому, суд першої інстанції не взяв до уваги наявні в матеріалах справи офіційні документи, які свідчать про систематичність вчинення ОСОБА_9 адміністративних правопорушень у період встановленого йому іспитового строку.
Разом з тим, необґрунтованим та непідтвердженим є і висновок суду першої інстанції про поважність причин неявки засудженого ОСОБА_9 до органу пробації для реєстрації.
Крім того, посилаючись на факт закінчення на момент розгляду подання визначеного ОСОБА_9 іспитового строку, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що факт неявки ОСОБА_9 до органу пробації та притягнення його до адміністративної відповідальності мали місце у період дії встановленого ОСОБА_9 іспитового строку.
Поряд з тим, суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що подання органу пробації надійшло до суду до закінчення визначеного ОСОБА_9 іспитового строку, тобто орган пробації своєчасно вніс подання про скасування ОСОБА_9 іспитового строку, однак матеріали справи тривалий час перебували у провадженні суду, в тому числі у зв`язку з неявками до суду на розгляд подання сторони захисту, необхідністю призначення захисника, тощо.
Також судом першої інстанції не взято до уваги те, що в матеріалах судового провадження відсутні відомості про те, що ОСОБА_9 звільнений від призначеного покарання у зв`язку із закінченням встановленого йому іспитового строку.
Тому, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні подання про скасування ОСОБА_9 іспитового строку, при цьому належним чином не вмотивувавши своє рішення. Вказане свідчить про невідповідність висновків викладених у судовому рішенні фактичним обставинам справи, необґрунтованість та невмотивованість викладених у судовому рішенні висновків, неповноту при дослідженні приєднаних до подання матеріалів та про істотне порушення вимог КПК України.
Вищевказані порушення, допущені судом першої інстанції під час розгляду подання, позбавили суд першої інстанції повно та всебічно розглянути подання інспектора, а також прийняти законне та обґрунтоване рішення.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, вправі вийти за межі апеляційних вимог тільки, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого, і не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуте в суді першої інстанції.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог КПК України.

-6-

Разом з тим, колегія суддів вважає, що допущені судом першої інстанції порушення є такими, які відповідно до ст. ст. 412, 415 КПК України тягнуть скасування судового рішення із призначенням нового розгляду подання у суді першої інстанції, а тому, доводи апеляційної скарги про постановлення апеляційним судом ухвали, якою слід задовольнити подання органу пробації та скасувати ОСОБА_9 іспитовий строку з направленням його для відбування призначеного покарання, апеляційний суд відхиляє.
Під час нового розгляду подання суду першої інстанції необхідно дотриматись вимог кримінального процесуального закону, повно й всебічно розглянути приєднані до подання матеріали й прийняти законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог КПК України.
За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду подання в суді першої інстанції, а апеляційна скарга частковому задоволенню.
Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 412, 415, 419, 537, 539 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 31.03.2022, якою відмовлено у задоволені подання фахівця другої категорії Великоберезнянського РС філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області про скасування іспитового строку та направлення засудженого ОСОБА_8 для відбування покарання у виді позбавлення волі за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.05.2018 скасувати і призначити новий розгляд подання у суді першої інстанції в іншому складі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: