Справа № 545/137/23
Провадження № 1-в/545/128/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2023 рокум. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівка Знам`янського району Кіровоградської області, громадянина України, неодруженого, із середньою освітою, жителя АДРЕСА_1 , засудженого: 05.08.2014 року вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч.2 ст. 15, ч. 2 п. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді 10 років позбавлення волі,

про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання

у с т а н о в и в:

До Полтавського районного суду Полтавської області надійшло клопотання ОСОБА_4 про умовно-достроково звільнення. В обґрунтування клопотання засуджений посилається на те, що він відбув більше 2/3 призначеного строку покарання, та сумлінною поведінкою, та ставленням до праці довів своє виправлення, має 14 заохочень та 1 догану, яка вже погашена за строком давності. Був переведений до Дільниці соціальної реабілітації установи, працевлаштований до сільського господарства, а саме дояром. Приймає активну участь в заботі по благоустрою установи, проявляє корисну ініціативу. Провину у вчиненому злочині визнає повністю, щиро розкаюється. Вважає, що за час відбування покарання досяг необхідну ступінь виправлення та пройшов повну переоцінку цінностей.

Засуджений ОСОБА_4 , представник адміністрації в судове засідання не з`явились, просили розгляд справи проводити за їх відсутності.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, зазначив, що матеріалами справи не підтверджено доведення ним ступеню виправлення, з моменту відмови в застосуванні УДЗ у березні 2022 року засуджений отримав лише одне заохочення.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд зазначає на таке.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2020 «про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчинення злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організація засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до положень ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно вимог ст.6КВКУкраїни виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Як встановлено судом, що ОСОБА_4 засуджений 05.08.2014 року вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 п. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді 10 років позбавлення волі

Початок строку відбування покарання - 05.08.2014 року, кінець строку-05.05.2024 року.

Засуджений ОСОБА_4 перебуває у місцях позбавлення волі, а саме: з 05.08.2014р. у ДУ «Кіровоградський слідчий ізолятор», де характеризувався посередньо. Стягнень та заохочень не мав. З 14.02.2014року перебував в державній установі « Кременчуцька виховна колонія», де характеризувався позитивно, мав чотири заохочення. Стягнень не мав. Працював у їдальні установи.

З 24.10.2018 року засуджений, ОСОБА_4 відбуває міру кримінального покарання у ДУ Божківська виправній колонії № 16 МЮУ та за час відбування покарання засуджений має 12 заохочень, та 1 стягнення, що погашено 14.03.2021.

Рішенням комісії державної установи "Божковська виправна колонія (№16)" засудженому відмовлено в застосуванні ст. 100, 101 КВК України.

Рішенням комісії державної установи "Божковська виправна колонія (№16)" засудженому відмовлено в застосуванні ст. 82 КВК України.

Рішенням комісії державної установи "Божковська виправна колонія (№16)" засудженому відмовлено в застосуванні ст. 81,107 КК України.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 27.04.2021р., у задоволенні клопотання ОСОБА_4 , про його умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання, було відмовлено, виходячи з того, що відповідно до характеристики затвердженої начальником БВК № 16, засуджений ОСОБА_4 , не заслуговував на умовно - дострокове звільнення від відбування покарання згідно статті 107 КК України, так як він не довів свого виправлення.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 30.11.2021 клопотання засудженого ОСОБА_4 , про його умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання, було задоволено.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 22.02.2022 ухвала Полтавського районного суду Полтавської області від 30.11.2021 скасована. Постановлено нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання ОСОБА_4 , про його умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання, було відмовлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому положеннями постанови Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року №2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього беруться дані в їх сукупності.

За змістом цього закону умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Згідно ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Виконання призначеного покарання має своєю метою не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також попередження скоєння нових злочинів. Дострокове звільнення завжди пов`язане з достроковим виправленням засудженого. Засуджений має усвідомлювати, що перед ним відкрита перспектива дострокового звільнення від відбування покарання і це залежить від нього самого та його бездоганної поведінки.

Суд звертає увагу, що передумовою дострокового звільнення є саме «бездоганна» поведінка засудженого на протязі всього строку відбування покарання і державні органи , які пов`язані із процесом виправлення та перевиховання засудженого та суд не мають підходити до цього питання формально.

Проте такої «бездоганної» поведінки засудженого на протязі строку відбування покарання, судом не встановлено.

З огляду на характер застосованих відносно засудженого заохочень та їх періодичність суд доходить висновку, що за досить тривалий термін відбування покарання у місцях позбавлення волі з 2014 року, заохочення носять однотипний характер, що є недостатнім для доведення його ступеню виправлення впродовж усього строку відбування покарання. Крім того, після відмови засудженому в застосуванні умовно-дострокового звільнення 22.03.2022, до останнього було застосовано лише одне заохочення.

Також суд вважає, що накладене стягнення за збереження недозволеного, а саме виявлення та вилучення у ОСОБА_4 дріжджів вказує на те, що ОСОБА_4 працюючи у їдальні фактично вчинив правопорушення по заволодінню майном установи, що у сукупності свідчить про його нестабільну поведінку .

Окрім того, в матеріалах справи відсутні переконливі дані про те, що процес виправлення ОСОБА_4 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, а сам факт наявності заохочень не свідчить про його виправлення та сумлінне ставлення останнього до праці.

За таких обставин суд доходить висновку про відмову у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання

Керуючись ст. 81 КК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Карина ХАРАБАДЗЕ