Справа № 534/1430/22
Провадження № 1-кс/534/356/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 листопада 2022 року м. Горішні Плавні

Слідчий суддя Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , законного володільця майна ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000433 від 04.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України про арешт майна,
в с т а н о в и в:
До Комсомольського міського суду Полтавської області звернулася прокурор Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_5 із клопотанням, в якому порушує питання про накладення арешту на автомобіль марки «Daewoo» модель «Lanos», номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_6 та перебуває у користуванні ОСОБА_4 з позбавленням права відчудження, розпорядження, використання, який буде зберігатися на території тимчасового зберігання транспортних засобів ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області м. Горішні Плавні вул.Добровольського, 6.
Необхідність застосування заходів забезпечення кримінального провадження вмотивована тим, що вилучене майно визнане речовими доказами по кримінальному провадженню №0000433 від 04.11.2022.

Із змісту клопотання вбачається, що 04.11.2022 до чергової частини ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області надійшла доповідна записка судового експерта Полтавського НДЕКЦ МВС ОСОБА_7 , про те, що 04.11.2022 в результаті дослідження ідентифікаційних номерних показань автомобіля марки «Daewoo» модель «Lanos», номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, було встановлено, що номерне позначення двигуна піддавалося зміні не в умовах виробника шляхом часткового знищення номерного позначення двигуна.

За даним фактом, слідчим відділом відділення поліції №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області розпочато кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000433 від 04.11.2022за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

04.11.2022 в ході огляду місця події, а саме території ТСЦ 5348, що знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Горішні Плавні, вул. Строни, 11-А, працівниками поліції виявлено, оглянуто та вилучено автомобіль марки «Daewoo» модель «Lanos», номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_6 . Вказаний транспортний засіб оглянуто, вилучено та визнано в якості речового доказу.
Як вбачається з постанови про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 04.11.2022, вилучений автомобіль марки «Daewoo» модель «Lanos», номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору визнано в якості речового доказу та поміщено на зберігання на території тимчасового зберігання автомобілів ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області за адресою: Полтавська область, м.Горішні Плавні, вул. Добровольського, 6.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив задовольнити, внесене прокурором ОСОБА_5 клопотання про арешт майна, посилаючись на викладенні у ньому обставини.

Законний володілець майна ОСОБА_4 прохав залишити автомобіль у його користуванні.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У відповідності до п.1 ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч.3 ст. 170 КПК України у випадку передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Зі змісту поданого клопотання убачається, що вилучене під час огляду вищевказане майно, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні від 04.11.2022 за №0000433 за ознаками злочину, передбаченого ст.290 КК України.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З доданих до клопотання документів вбачається, що вилучене майно має значення речового доказу для кримінального провадження.

Метою застосування арешту у даному випадку є відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України збереження речових доказів.

Слідчий суддя зауважує, що ст.41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Слідчий суддя при вирішенні даного клопотання, враховує, приписи статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 5 статті 9 КПК України, передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» (<...>) [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Слідчий суддя наголошує, що у судовому засіданні знайшло своє підтвердження лише той факт, що автомобіль є знаряддям вчинення кримінального правопорушення. В матеріалах справи відсутні відомості, щодо призначення будь-яких експертиз у кримінальному провадженні №0000433 від 04.11.2022, зокрема ідентифікація номерного позначення шасі та двигуна , котрі могли піддаватися зміні не в умовах заводу виробника.
Крім того, слідчий суддя враховує той факт, що проведення процесуальних дій у кримінальному провадження №0000433 від 04.11.2022 може зайняти тривалий час.
У судовому засіданні прокурором не доведено, що законним володільцем ОСОБА_4 можуть бути вчинені незаконні дії щодо транспортного засобу марки «Daewoo» модель «Lanos», номерний знак НОМЕР_1 .
Враховуючи вищевикладене та з урахуванням практики ЄСПЛ щодо права на мирне володіння майном, слідчий суддя вважає за можливе накласти арешт на автомобіль марки марки «Daewoo» модель «Lanos», номерний знак НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_6 та перебуває у користуванні ОСОБА_4 , шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним транспортним засобом без позбавлення права користування.
Враховуючи викладене, клопотання про арешт майна слід задовольнити частково.
Керуючись ст.ст.98,170-173 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_5 про арешт майна - задовольнити частково.
Накласти арешт на автомобіль марки «Daewoo» модель «Lanos», номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_6 та перебуває у користуванні ОСОБА_4 , шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним транспортним засобом без позбавлення права користування законному володільцю ОСОБА_4 .
Автомобіль марки «Daewoo» модель «Lanos», номерний знак НОМЕР_1 , залишити законному володільцю майна ОСОБА_4 на відповідальне зберігання.
В іншій частині клопотання відмовити.
Попередити законного володільця майна ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність передбачену ст.388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.
Виконання ухвали негайно доручити дізнавачу (слідчому) СВ ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, який проводить кримінальне провадження за №0000433 від 04.11.2022.
Арешт на транспортний засіб накладається до його скасування у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.
Роз`яснити учасникам розгляду справи право на звернення із клопотанням про скасування арешту майна, в порядку ст.174 КПК України.
Копію ухвали вручити учасникам судового розгляду.
Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали проголошено в судовому засіданні о 12 год. 00 хв. 08 листопада 2022 року в залі судових засідань Комсомольського міського суду Полтавської області.