Справа № 545/5573/22
Провадження № 1-в/545/46/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.01.2023 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області в м. Полтава спільне подання начальника Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженої

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Сєвєродонецьк, Луганської області, мешканка АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою освітою, раніше судимої:

1) 22.07.2009 року Новоайдарським районним судом Луганської області за ст.185 ч.3, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

2) 07.08.2012 року Новоайдарським районним судом Луганської області за ст.185 ч.3, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

05.12.2013 року ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області іспитовий строк скасовано та направлено в місця позбавлення волі на 3 роки. Звільнена 12.08.2015 року за відбуттям строку покарання,

засуджена: 05.02.2016 року Старобільським районним судом Луганської області за ст.115 ч.1 КК України до 9 років позбавлення волі, згідно ст.72 ч.5 КК України зараховано у строк відбування покарання термін з 16.08.2015 року по 05.02.2016 року, що становить 11 місяців 10 днів.

13.04.2016 року ухвалою Апеляційного суду Луганської області вирок Старобільського райсуду Луганської області від 05.02.2016 року змінено, строк покарання обчислювати з 05.02.2016 року, зараховано термін з 16.08.2015 року по 04.02.2016 року включно, з 05.02.2016 року по 13.04.2016 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, -

В С Т А Н О В И В:

Адміністрація державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» та спостережна комісія при Полтавській райдержадміністрації звернулись до суду із спільним поданням про застосування стосовно засудженої ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що вона відбула встановлені законом 3/4 строку покарання і довела своє виправлення.

На адресу суду від представника адміністрації та засудженої ОСОБА_4 надійшли заяви про розгляд подання без їхньої участі, подання підтримують та просять задовольнити.

У судовому засіданні прокурор заперечив щодо задоволення подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої, посилаючись на те, що ОСОБА_4 засуджена за вчинення особливо тяжкого злочину, раніше неодноразово судима, вчинила злочин через три дні після звільнення з місць позбавлення волі, за весь час відбування покарання з 16.08.2015 року має чотири заохочення в період. Що передує настанню права на умовно-дострокове звільнення, має одне стягнення, яке погашене, що свідчить про передчасність застосування до неї умовно-дострокового звільнення.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали особової справи та матеріали справи за поданням, суд приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання, зокрема - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання,призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочині до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року визначено, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до п. 1 та п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 засуджена 05.02.2016 року Старобільським районним судом Луганської області за ст.115 ч.1 КК України до 9 років позбавлення волі, згідно ст.72 ч.5 КК України зараховано у строк відбування покарання термін з 16.08.2015 року по 05.02.2016 року, що становить 11 місяців 10 днів.

13.04.2016 року ухвалою Апеляційного суду Луганської області вирок Старобільського райсуду Луганської області від 05.02.2016 року змінено, строк покарання обчислювати з 05.02.2016 року, зараховано термін з 16.08.2015 року по 04.02.2016 року включно, з 05.02.2016 року по 13.04.2016 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Відповідно до характеристики на засуджену ОСОБА_4 від 01.11.2022 року засуджена з 20.08.2015 року утримувалася в установі виконання покарань № 27 міста Харкова. Під час тримання в установі виконання покарань № 27 не допускала порушення вимог режиму утримання та розпорядку дня, характеризувалася посередньо. Стягнень та заохочень не мала. До роботи не залучалася.

З 29.04.2016 року відбуває покарання в державній установі «Надержинщинська виправна колонія (№65)».

12.12.2018 року вибула до лікувального закладу при державній установі «Збаразька виправна колонія (№63)». Під час перебування у державній установі «Збаразька виправна колонія (№63)» допустила порушення вимог режиму утримання та розпорядку дня за що має одне стягнення. Стягнення погашено в установленому законом порядку, заохочень не мала. 18.10.2019 року прибула до державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)».

За час відбування покарання в установі характеризується позитивно, не порушує вимог режиму відбування покарання. Стягнень не має. Адміністрацією установи закочувалася чотири рази за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України та Правилами внутрішнього розпорядку колоній, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.

Працевлаштована з власної ініціативи без оплати праці нічною днювальною у гуртожитку відділення СПС. До виконання поставлених завдань відноситься добре.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України до засудженої ОСОБА_4 є те, що засуджена сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення, однак засуджена за весь час відбування покарання має чотири заохочення та одне стягнення, яке погашено, характеризується позитивно, заохочувалась в період часу, що передує настанню права на умовно-дострокове звільнення.

Крім того, ОСОБА_4 засуджена за вчинення особливо тяжкого злочину, до засудження не працювала, не мала постійного місця працевлаштування, раніше неодноразово судима, але належних висновків для себе не зробила, вчинила новий злочин (умисне вбивство) через три дні після звільнення з місць позбавлення волі, будь-які дані про можливість прилучення її до суспільно корисної праці після звільнення відсутні.

Таким чином, перевіривши доводи викладені в поданні, дослідивши матеріали особової справи засудженої ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що за весь час відбування покарання засуджена не довела своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст.81 КК України.

З наведеного убачається, що на даний час засуджена не досягла необхідного ступеня виправлення та не довела своє виправлення, а тому не має впевненості в свідомому відновленні в соціальному статусі, як повноправного члена суспільства та готовності до самокерованої правослухняної поведінки, а отже подання не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ч. 2 ст. 537 КПК України суд, -

УХВАЛИВ :

Відмовити в задоволенні спільного подання начальника Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1