печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора відділу особливих доручень управління правової допомоги Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна та передачу речових доказів в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, у рамках кримінального провадження №0000583 від 13.03.2020,

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання про арешт майна та передачу речових доказів в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, у рамках кримінального провадження №0000583 від 13.03.2020.

Мотивуючи означене клопотання прокурор у клопотанні вказує наступне.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000583 від 13.03.2020, у якому повідомлено про підозру:

- ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 КК України (в редакції до змін, внесених згідно із Законом України від 04.06.2020 № 671-IX); ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України (в редакції до змін, внесених згідно із Законом України від 16.12.2019 № 361-IX); ч. 2 ст. 209 КК України (в редакції до змін, внесених згідно із Законом України від 16.12.2019 № 361-IX); ч. 2 ст. 209 КК України (в редакції після змін, внесених згідно із Законом України від 16.12.2019 № 361-IX); ч. 3 ст. 209 КК України (в редакції після змін, внесених згідно із Законом України від 16.12.2019 № 361-IX) (матеріали відносно якого виділені в окреме кримінальне провадження);

- ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 КК України (в редакції до змін, внесених згідно із Законом України від 04.06.2020 № 671-IX); ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України; ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 209 КК України (в редакції до змін, внесених згідно із Законом України від 16.12.2019 № 361-IX) (матеріали відносно якого виділені в окреме кримінальне провадження);

- ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 КК України (в редакції до змін, внесених згідно із Законом України від 04.06.2020 № 671-IX); ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України (в редакції до змін, внесених згідно із Законом України від 16.12.2019 № 361-IX) (матеріали відносно якого виділені в окреме кримінальне провадження);

- ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 1 ст. 255 КК України (в редакції до змін, внесених згідно із Законом України від 04.06.2020 № 671-IX); ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України (в редакції до змін, внесених згідно із Законом України від 16.12.2019 № 361-IX); ч. 2 ст. 209 КК України (в редакції до змін, внесених згідно із Законом України від 16.12.2019 № 361-IX); ч. 2 ст. 209 КК України (в редакції після змін, внесених згідно із Законом України від 16.12.2019 № 361-IX); ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України (в редакції після змін, внесених згідно із Законом України від 16.12.2019 № 361-IX) (матеріали відносно якого виділені в окреме кримінальне провадження).

- ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч.1 ст. 255 КК України (в редакції до змін, внесених згідно із Законом України від 04.06.2020 № 671-IX); ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України (в редакції до змін, внесених згідно із Законом України від 16.12.2019 № 361-IX); ч. 2 ст. 209 КК України (в редакції після змін, внесених згідно із Законом України від 16.12.2019 № 361-IX) (матеріали відносно якого виділені в окреме кримінальне провадження).

Процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора.

У клопотанні прокурор вказує, що у 2016 році громадяни України, перебуваючи на її території створили стійке ієрархічне об`єднанням декількох осіб (п`ять і більше), члени якого за попередньою змовою зорганізувалися для спільної діяльності з метою безпосереднього вчинення тяжких або особливо тяжких злочинів учасниками цієї організації.

До складу вказаної злочинної організації увійшли ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та інші невстановлені наразі особи які, починаючи з 2017 року вчинили у складі цієї організації заволодіння коштами іноземних громадян шляхом шахрайства, в особливо великих розмірах, з використанням електронно-обчислювальної техніки, а в подальшому за участю ОСОБА_8 та ОСОБА_7 легалізацію (відмиванням) доходів, одержаних внаслідок вчинення такого суспільно небезпечного протиправного діяння.

Залучення коштів відбувалося через спеціально створені Інтернет-сайти та трейдингові платформи під назвами: «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка діяла на сайті ІНФОРМАЦІЯ_2; «ІНФОРМАЦІЯ_3», яка діяла на сайті ІНФОРМАЦІЯ_4; «ІНФОРМАЦІЯ_5», яка діяла на сайті ІНФОРМАЦІЯ_6, «ІНФОРМАЦІЯ_7», яка діяла на сайті ІНФОРМАЦІЯ_8; «ІНФОРМАЦІЯ_9», яка діяла на сайті ІНФОРМАЦІЯ_10, які нібито дозволяли отримувати прибуток від начеб-то реальних торгів на фондовому ринку різними фінансовими інструментами. З метою введення інвесторів в оману, учасники злочинної організації, за допомогою програмного інтерфейсу сайтів імітували здійснення угод з купівлі-продажу активів та фіктивне значне зростання прибутку від вкладених коштів.

Після цього особам, які вклали кошти та подали заявку на виведення прибутку у готівку, телефонували працівники спеціально створених колл-центрів, які вдаючи з себе представників вказаних торгівельних платформ, обманним шляхом вимагали внесення додаткових коштів в сумі 15% від отриманого прибутку в якості збору за обслуговування та комісії за переведення в готівку.

В подальшому аккаунти вкладників блокувались, а розміщені на них кошти привласнювались учасниками злочинної групи.

Кошти ошуканих іноземних громадян вносилися на рахунки підконтрольних учасникам злочинної організації підприємств, зокрема: PETRAMKO HOLDING OU (Естонська Республіка 14468280), DATA MANAGEMENT EOOD (Республіка Болгарія 205017386); «E-BATCH TECHNOLOGIES S.R.O.» (Чеська Республіка, 07587422); «X-LIGHT MARKETING OU» (Естонська Республіка, 14522481); «WDI MEDIA MARKETING S.R.O.» (Чеська Республіка, 07587457); «MAGNETS DIGITAL S.R.O.» (Чеська Республіка, 07601115); «VOLCANO MAX SOLUTIONS S.R.O.» (Чеська Республіка 06409873); «MOONFOCUS CONSULTING S.R.O.» (Чеська Республіка, 6410928).

Досудовим розслідуванням встановлено, що кошти ошуканих іноземних громадян з рахунків зазначених компаній (так званні компанії першого рівня) з метою їх подальшої легалізації (відмивання), перераховувалися на рахунки компаній другого рівня, в тому числі й «REMINI CONSULTING LP» (Велика Британія), після чого перераховувались на рахунки компанії «RIJV HOLDINGS LTD», (номер 11619397, Велика Британія), керівником та засновником якої був ОСОБА_4 . Так, у період з 01.03.2019 по 28.01.2020 від компанії «REMINI CONSULTING LP» на рахунки «RIJV HOLDINGS LTD» надійшло 10 824 660 євро.

Таким чином, шляхом обману, який виразився у запевненні потерпілих про реальність торгівлі різними фінансовими інструментами та можливість отримання прибутку, зловживаючи довірою, яка виникла в результаті віртуального знайомства з потерпілими та тимчасових дружніх відносин, учасники злочинної організації, достовірно знаючи про незаконність своїх дій та про те, що кошти, які потерпілі вносять під виглядом торгівлі фінансовими інструментами для отримання надуманого прибутку, останнім повернуті не будуть, починаючи приблизно з 08.04.2016, діючи умисно, систематично, в складі злочинної організації, з використанням електронно-обчислювальної техніки, в особливо великих розмірах, заволоділи чужим майном - грошовими коштами іноземних громадян (268 осіб) на загальну суму 9 364 532, 46 євро, що в перерахунку в національній валюті, відповідно до курсу встановленого Національним банком України, станом на 01.01.2021 становить 325 323 858 грн., та є особливо великим розміром.

У ході огляду виписок рахунків, відкритих ОСОБА_4 у ПАТ КБ «Приватбанк», за період з 01.01.2017 по 18.08.2020, виявлено операції із зарахування готівкових коштів через касу та термінали банку на загальну суму 68 995 605 грн., 1 741 400,75 доларів США та 500 340 євро.

Крім того, було оглянуто виписки рахунків відкритих ОСОБА_7 у ПАТ КБ «Приватбанк». В ході огляду встановлено, що за період з 01.01.2017 по 18.08.2020 останнім проводились операції із зарахування готівкових коштів через касу та термінали банку на загальну суму 8 333 388 грн., 982 385 доларів США та 7 800 євро, з яких 7 763 441 грн. були перераховані на рахунки ОСОБА_4 .

Прокурор також зазначає у клопотанні, що ОСОБА_4 впродовж 2017-2020 років на території України придбані елітні автомобілі загальною вартістю близько 24 млн. грн., нерухомість, а також сформовано статутні капітали у підприємствах, в яких він та його батько - ОСОБА_9 є кінцевими бенефіціарними власниками. Крім того, з метою легалізації грошових коштів, одержаних злочинним шляхом, ОСОБА_4 у м. Києві було придбано нерухоме майно.

07.12.2020 нерухоме майно, зокрема квартира АДРЕСА_1 , було визнано речовим доказам в кримінальному провадженні про що винесено відповідну постанову.

Таким чином, є підстави вважати, що згадана квартира була придбана ОСОБА_4 за грошові кошти, які були здобуті шляхом вчинення шахрайських дій у складі злочинної організації стосовно громадян Європи та таким чином легалізовані на території України.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.12.2020 (справа №757/55026/20-к) на квартиру площею 266, 2 м.2 у будинку за адресою: АДРЕСА_2 накладено арешт з забороною відчуження та розпорядження.

Прокурор вказує, що у відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, є достатні підстави вважати, що вказана квартира відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки є предметом вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та набуті кримінально протиправним шляхом.

У органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вказана квартира, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 962 КК України є предметом кримінального правопорушення передбаченого ст. 209 КК України, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а тому можуть підлягати спеціальній конфіскації.

На даний час з метою забезпечення збереження його економічної вартості, а також запобігання пошкодження, псування, знищення або перетворення вказаного майна, виникла необхідність у його передачі Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів для здійснення його управління, для чого необхідно накласти арешт, в тому числі і в частині позбавлення права на користування вказаним майном. Адже, відповідно ст. 19 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», Національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, сума або вартість яких дорівнює або перевищує 200 розмірів прожиткового мінімуму, встановленої на 1 січня відповідного року.

Вартість арештованого майна значно перевищує 200 розмірів прожиткових мінімумів, а також з метою забезпечення ефективного управління майном, на яке накладено арешт, є законні підстави для передачі Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів в управління у порядку та на умовах, визначених Законом України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів».

Враховуючи, що під час проведення досудового розслідування після накладення арештів на вказане майно здійснювались дії щодо перереєстрації та зміні його власників, є підстави вважати, що власники майна можуть вчиняти дії, що унеможливлять передачу такого майна Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, а тому відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, дане клопотання може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, про причини своєї неявки суд не повідомили.

З урахуванням відсутності достатньої інформації, за якою можливо повідомити власника майна, слідчого, прокурора про розгляд даного клопотання в строки визначені КПК України для категорії клопотань, слідчим суддею було визнано можливим розглянути клопотання у відсутність сторін.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

07.12.2020 нерухоме майно, зокрема квартира АДРЕСА_1 , було визнано речовим доказам в кримінальному провадженні про що винесено відповідну постанову.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з абз. 7 ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

Відповідно до ч. 7 ст. 100 КПК України у випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини шостої цієї статті, слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до слідчого судді Вищого антикорупційного суду, або до суду під час судового провадження, яке розглядається згідно із статтями 171-173 цього Кодексу. Прокурор у випадку, передбаченому абзацом сьомим частини шостої цієї статті, не пізніше наступного робочого дня з моменту постановлення ухвали слідчого судді, суду надсилає копію цієї ухвали Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, із зверненням щодо прийняття активів, а також вживає невідкладних заходів щодо передачі цих активів Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі - Національне агентство), є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері виявлення та розшуку активів, на які може бути накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, та/або з управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави або які конфісковано у кримінальному провадженні чи стягнено за рішенням суду в дохід держави внаслідок визнання їх необґрунтованими.

У п. 4 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» зазначено, що на Національне агентство покладено функцію з організації здійснення заходів, пов`язаних з проведенням оцінки, веденням обліку та управлінням активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» управління активами, зазначеними у частині першій цієї статті, здійснюється на умовах ефективності, а також збереження та збільшення їх вартості.

Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» встановлено, що Національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, а також у позовному провадженні у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави із встановленням заборони користуватися такими активами, сума або вартість яких дорівнює або перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року. Зазначені активи приймаються в управління на підставі ухвали слідчого судді, суду чи згоди власника активів, копії яких надсилаються Національному агентству не пізніше наступного робочого дня після їх винесення (надання) з відповідним зверненням прокурора.

Обґрунтовуючи клопотання прокурор зазначив, що метою передачі в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, є забезпечення досягнення мети накладення арешту на майно, збереження майна та збереження його економічної вартості.

Водночас слідчим суддею, під час розгляду клопотання не було встановлено, що незастосування заходів щодо передачі в управління Національному агентству майна, зазначеному у клопотанні, унеможливить виконання завдань кримінального провадження та не забезпечить збереження речових доказів та їх економічної вартості, прямого чи опосередкованого впливу та посягання на арештоване майно.

Крім того, як вбачається з долучених до клопотання матеріалів, арешт на вказане майно був накладений, зокрема, ухвалою слідчого судді від 14.12.2020.

Так, враховуючи тривалий проміжок часу, що минув з моменту накладення арешту на майно та до звернення з клопотанням про передачу речових доказів Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, недоведення стороною обвинувачення обставин, які б свідчили про наявність ризику втрати майна, слідчий суддя вважає, що в даному випадку відсутня необхідність створення додаткових гарантій збереження арештованого майна у кримінальному провадженні.

Європейський Суд з прав людини у справі "Свято-Михайлівської Парафії проти України" (заява № 77703/01) від 14 червня 2007 року в пункті 128 рішення зазначив, що в національному праві має бути засіб юридичного захисту від свавільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією (995_004). Визначення дискреційних повноважень, якими наділені органи державної влади в сфері основоположних прав, у спосіб, що фактично робить ці повноваження необмеженими, суперечило б принципу верховенства права. Відповідно, закон має чітко визначати межі повноважень компетентних органів та чітко визначати спосіб їх здійснення, беручи до уваги легітимну мету засобу, який розглядається, щоб гарантувати особі адекватний захист від свавільного втручання (див., серед інших рішень, Amann v. Switzerland [GC], no. 27798/95, ECHR 2000-II, paragraphs 55 and 56; Rotari v. Romania [GC], no 28341/95, ECHR 2000-V, paragraphs 55-63).

Отже, слідчий суддя, з урахуванням принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, враховуючи відсутність належного обґрунтування необхідності передачі зазначеного у клопотанні майна на зберігання Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів та накладення в частині заборони користування квартирою, дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 309, 369-372 КПК України, Законом України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора відділу особливих доручень управління правової допомоги Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна та передачу речових доказів в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, у рамках кримінального провадження №0000583 від 13.03.2020 - відмовити.

Ухвала про відмову у накладенні арешту на майно може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1