ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 642/6506/20 Номер провадження 11-кп/814/1893/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, з професійно- технічною освітою, незаміжньої, маючої на утриманні малолітню дитину 2007 р.н., не працюючої, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

за участю прокурора ОСОБА_7

у с т а н о в и л а:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2020 року ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено їй покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробувальним строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації , повідомляти цьому органу про зміну місця проживання , не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирішено питання про речові докази.

Згідно з вирком суду , 02 листопада 2020 року ОСОБА_6 перебувала у м. Харків, де у неї виник намір, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу - «метадон», для власного вживання, без мети збігу.Реалізуючи свій намір, 02.11.2020 ОСОБА_6 за допомогою всесвітньої мережі інтернет замовила, у невстановленої в ході досудового розслідування особи, наркотичний засіб - «метадон», після чого за допомогою пристрою для здійснення простих фінансових операцій «Easy Рар», перевела грошові кошти у сумі 470 гривень на рахунок вказаного інтернет-магазину. В свою чергу невстановлена в холі досудового розслідування особа, повідомила останній місцезнаходження наркотичного засобу - «метадон».

Продовжуючи свої дії, ОСОБА_6 направилась на вказане місце, де отримала наркотичний засіб «метадон», тим самим ОСОБА_6 незаконно придбала та почала зберігати при собі наркотичний засіб «метадон».

02.10.2020 близько 20 гол.00 хв. ОСОБА_6 перебувала на території вокзалу «Харків-Пассажирськип», шо розташований за адресою: м. Харків, пл. Привокзальна 1, де була виявлена працівниками поліції' та під час огляду, добровільно, з жіночої сумки, що була при ній, ОСОБА_6 дістала гаманець червоного кольору, з якого дістала та добровільно видала згорток ізоляційної стрічки білого кольору, при знятті якої було виявлено прозорий полімерний пакет з фіксатором, всередині якого знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору.

Згідно висновку експерта Харківського НДЕКЦ MBС України №13/1/3387 се-20 від 25.11.2020 надана на дослідження кристалічна речовина масою: 0 , 1997 грам, містить у своєму складі наркотичний засіб - метадонт. Маса метадонт в речовині становить 0, 1450 г.

Таким чином, ОСОБА_6 всупереч Закону Україні «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів , психотропних речовин , їх аналогів і прекурсорів» незаконно придбала та зберігала , без мети збуту, особливо небезпечний наркотичний засіб - «метадон», шо віднесений до наркотичних засобів, шо знаходиться у незаконному обігу , згідно «переліку наркотичних засобів , психотропних речовин і прекурсорів » , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб , які їх подали
Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність , а саме : застосуванням закону , який не підлягає застосуванню покарання у виді обмеження волі , а також невідповідністю призначеного покарання судом ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої ОСОБА_6 внаслідок м`якості;

Постановити новий вирок , яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 17 000 гривень.

Апеляційні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що обвинувачена ОСОБА_6 має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому , відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України , покарання у виді обмеження волі до неї не могло бути застосоване.

Позиції інших учасників судового провадження
В судовому засіданні прокурор апеляційну скаргу підтримала частково та просила вирок суду щодо ОСОБА_6 змінити , призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних доходів громадян.

Обвинувачена та її захисник в судове засідання не з`явилися , будучи належним чином повідомленими про час , день та місце судового засідання , а тому суд вважає за можливе розглянути провадження без їхньої участі.

Мотиви суду апеляційної інстанції
Заслухавши суддю доповідача , думку прокурора , вивчивши матеріали кримінального провадження , перевіривши та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вказаних положень закону не дотримався.

З огляду на те, що кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 було розглянуто, за згодою учасників провадження, у спрощеному порядку та те, що цей вирок, у відповідності до ч. 1 ст. 394 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку, зокрема, з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, й враховуючи, що прокурором в суді апеляційної інстанції оспорюється вирок лише щодо призначеного покарання, він підлягає перегляду в цій частині.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає їх такими, що заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення , особу винної, обставини, які пом`якшують покарання, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання, прийшов до висновку про необхідність призначення їй покарання у вигляді обмеження волі на певний строк у межах, встановлених санкцією ч.1 ст. 309 КК України, із застосуванням ст. 75, 76 КК України.

Однак, районним судом залишено поза увагою вимоги ч. 3 ст. 61 КК України, відповідно до якої, обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Тобто, під час призначення покарання не надано належну оцінку, що обвинувачена ОСОБА_6 , має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а отже такий вид покарання, як обмеження волі до неї не може бути застосоване.

Виходячи з наведеного, вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_6 , підлягає зміні в частині призначеного покарання у зв`язку з не застосуванням закону, який підлягає застосуванню, а також застосуванням закону, який не підлягає застосуванню, що у відповідності до п.п.1, 2 ч.1 ст.413 КК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , колегія суддів, приймає до уваги обставини, які відповідно до ст.65 КК України підлягають врахуванню, а саме ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченій кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України, кримінальним проступком , особу винної, яка має на утриманні неповнолітню дитину , офіційно не працевлаштована , раніше до кримінальної відповідальності не притягалася , вперше вчинила кримінальне правопорушення , те, що вона не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої, колегія суддів визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, колегією суддів не встановлено.

З огляду на викладене, враховуючи вищенаведені позитивні дані про особу обвинуваченої , наявність обставин, що пом`якшують покарання, колегія суддів вважає, що обвинуваченій ОСОБА_6 , необхідно призначити покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 17 000 гривень, оскільки такий вид покарання буде достатній для перевиховання обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.

З огляду на наведене апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, вирок суду зміні в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, апеляційний суд , -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у частині призначеного покарання змінити .

Призначити ОСОБА_6 покарання за ст.309 ч.1 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних доходів громадян , що становить 17 000 грн.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскарженим до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

____________ ________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4