СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/2438/23
ун. № 759/7295/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001639 від 22.04.2023, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, працюючого транспортувальником в ПрАТ «Венс», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24.04.2023 до слідчого судді надійшло клопотання старшого слідчого Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що у провадженні слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0001639 від 22.04.2023, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.04.2023, близько 18 год. 55 хв., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння за адресою: м. Київ, вул. Чорнобильська, 12, використовуючи розкладний ніж, умисно заподіяв ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

Так, 22.04.2023 року, близько 18 год. 30 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи на подвір`ї буд. АДРЕСА_2 , підійшов до компанії, яка відпочивала в альтанці біля зазначеного будинку, де зокрема перебував ОСОБА_7 . В подальшому, між ОСОБА_5 та вищевказаною компанією розпочалась розмова, в ході якої останні запросили ОСОБА_5 до себе, з метою проведення спільного дозвілля та розпивання алкогольних напоїв.

Невдовзі, через короткий проміжок часу, у зв`язку з непристойною поведінкою ОСОБА_5 , ОСОБА_7 попросив останнього покинути їх компанію, на що той відреагував зухвало та почав висловлюватись в бік ОСОБА_7 нецензурною лайкою, при цьому ображаючи останнього. Відразу після чого, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_5 та почав виштовхувати останнього з альтанки, в результаті чого між останніми розпочалась штовханина, під час якої ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_5 перемістились на асфальтовану частину дороги, що розташована на подвір`ї вищевказаного будинку. Зазначена поведінка ОСОБА_7 обурила ОСОБА_5 , викликала в нього особисту неприязнь до останнього, яка в подальшому переросла в умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Так, безпосередньо реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 близько 18 години 55 хвилин, продовжуючи перебувати на асфальтованій частині дороги, поблизу буд. № 12 по вул. Чорнобильській в м. Києві, в ході зазначеної штовханини з ОСОБА_7 , знаходячись від останнього на відстані близько одного метру, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, дістав з кишені розкладний ніж, та, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з метою умисного заподіяння тілесного ушкодження, розуміючи, що вищевказаний ніж, за своїми характеристиками функціонально здатний нанести тяжкі тілесні ушкодження, утримуючи його в своїй правій руці, наніс один удар в область живота ОСОБА_7 , тим самим заподіяв останньому тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки.

Відразу після чого, ОСОБА_5 , не надавши будь-якої допомоги потерпілому, викинув знаряддя злочину на місці події, а сам намагався втекти, одна був затриманий сторонніми громадянами.

Підставою для звернення до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стали наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та наявність ризиків, передбачених пунктами 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Слідчий вважає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під варту не забезпечить в повній мірі належного проведення досудового розслідування та не зможе запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав. Просив застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави.

Підозрюваний ОСОБА_5 надав пояснення з приводу пред`явленої йому підозри, вказавши на її обґрунтованість, у скоєному розкаюється, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді домашнього арешту.

Захисник проти задоволення клопотання заперечив, посилаючись на те, що прокурором не доведено неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, та з огляду на відомості про особу підозрюваного просив застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали та докази, прийшов до наступного висновку.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.177 ч. 2 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що зібрані у кримінальному провадженні докази, які додані до клопотання, а саме: протокол огляду місця події від 22.04.2023, довідка з КНП «Київської міської клінічної лікарні № 5» на ім`я ОСОБА_7 , протокол затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України, протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 , протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_7 , протокол допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , протокол проведення слідчих експериментів за участі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Надаючи оцінку можливості підозрюваним переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_5 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину (позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років) може вдатися до відповідних дій, при цьому слідчий суддя враховує обставини вчиненого кримінального правопорушення, в якому на даний момент підозрюється ОСОБА_5 , які свідчать про те, що останній намагався з місця вчинення злочину втекти, не надавши будь-якої допомоги потерпілому,однак був затриманий сторонніми громадянами.

Наявність ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні підтверджується тим, що підозрюваному відомі адреси їх місця проживання та контактні дані, а тому він має реальну можливість як фізично так і психологічно впливати на свідків та потерпілого у вказаному кримінальному провадженні та примусити їх змінити свої показання або взагалі відмовитися від них, щоб уникнути притягнення до кримінальної відповідальності.

Водночас слідчий суддя вважає недоведеним ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на неприпустимість посилання прокурором при обранні запобіжного заходу ОСОБА_5 на те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного злочину проти життя та здоров`я, оскільки з матеріалів клопотання вбачається, що засуджений є особою, яка відповідно до ст. 89 КК України не має судимості, а врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у тому числі і при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості.

Також слідчий суддя бере до уваги те, що на даний час до обставин, які підвищують ступінь встановлених ризиків, належить військова агресія Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, а також данні щодо особи підозрюваного, який в силу ст.89 КК України раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину, працевлаштований.

Згідно ч. 1ст.183КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (рішення у справі «Летельє проти Франції»).

Враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про можливість застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незважаючи на його виключний характер, оскільки більш м`які запобіжні заходи на даному етапі досудового розслідування не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам вчинити дії, передбачені п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Водночас, у відповідності до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не визначає розмір застави, оскільки злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вчинено із застосуванням насильства.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 22 квітня 2023 року по 20 червня 2023 року включно.

Строк дії ухвали визначити до 20 червня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 26 квітня 2023р.

Слідчий суддя ОСОБА_1