Справа № 444/1645/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/998/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2022 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Жовківського районного суду Львівської області від 29 липня 2022 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Екібастуз Павлодарської області Казахстан, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 4 ст. 358 КК України,

прокурора ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:
вироком Жовківського районного суду Львівської області від 29 липня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

На підставі ст. 70 КК України шляхом повного складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч пятсот) грн. 00 коп. в дохід держави.
Вирішено питання з речовими доказами та арештованим майном.
Згідно вироку суду, на наприкінці травня 2022 року, точної дати не встановлено, ОСОБА_7 , достовірно знаючи та усвідомлюючи, що на території України згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 р. введено воєнний стан, а також розпочато мобілізацію до Збройних Сил України із встановленням обмежень щодо заборони виїзду за межі України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, перебуваючи у м. Києві у Інтернет-кафе, адреси досудовим розслідуванням не встановлено, маючи умисел на підроблення офіційного документу, а саме довідки військово-лікарської комісії та тимчасового посвідчення військовозобов`язаного, з метою подальшого особистого використання, у мережі інтернет віднайшов бланк довідки військово-лікарської комісії, в якій були проставлені реквізити та печатка « ІНФОРМАЦІЯ_2 код НОМЕР_1 » та тимчасове посвідчення військовозобов`язаного, в якому були проставлені реквізити та печатка « ІНФОРМАЦІЯ_2 код НОМЕР_1 », а також реквізити посадових осіб, що підписують вказану довідку та посвідчення, які в подальшому, за допомогою комп`ютерної техніки та програмного забезпечення, роздрукував, вніс до останніх свої анкетні та паспортні дані, таким чином, з використанням домашньої оргтехніки кольорового відтворення зображень струменевим способом виготовив довідку військово-лікарської комісії №311, в якій були проставлені реквізити та печатка « ІНФОРМАЦІЯ_2 код НОМЕР_1 » та тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_2 , в якому були проставлені реквізити та печатка « ІНФОРМАЦІЯ_2 код НОМЕР_1 », в яких проставив підписи посадових осіб, в тому числі зазначивши дату - ІНФОРМАЦІЯ_3 , що звільняє від обов`язку мобілізації на службу до Збройних Сил України.

Окрім цього, 20 липня 2022 року приблизно о 08 год. 40 хв. ОСОБА_7 , достовірно знаючи та усвідомлюючи, що довідку військово-лікарської комісії №311 та тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_2 , видані на його ім`я містить завідомо недостовірні відомості щодо непридатності його до військової служби, перебуваючи в пункті пропуску «Рава-Руська-Хребенне», що розташоване в с. Річки, Львівського району Львівської області, використав дані завідомо підроблені документи - довідку військово-лікарської комісії №311 « ІНФОРМАЦІЯ_2 код НОМЕР_1 » та тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_2 «Міністерство оборони України ІНФОРМАЦІЯ_4 код НОМЕР_1 », видані на ім`я ОСОБА_7 , шляхом їх пред`явлення та надання працівнику державної прикордонної служби України.

Не погоджуючись із даним вироком суду, заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Жовківського районного суду Львівської області від 29.07.2022 щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначення остаточного покарання.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом повного складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі 550 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 9350 (дев`ять тисяч триста п`ятдесят) грн. 00 коп.

У решті вирок залишити без змін.

У своїй апеляційній скарзі прокурор вказує, що не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вирок суду першої інстанції є незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання.

Так, згідно із вироком, ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 358 КК України судом призначено покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп., за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп., а в подальшому, за сукупністю вказаних кримінальних правопорушень, на підставі ст. 70 КК України, шляхом повного складання призначених покарань, визначено остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

Таким чином суд, обравши принцип повного складання покарань, про що зазначив як в мотивувальній, так і в резолютивній частинах вироку, визначив остаточне покарання в такому ж розмірі, як і покарання за окреме кримінальне правопорушення, що входить до сукупності (остаточне покарання у виді штрафу визначено в розмірі 8500 грн.; тоді як покарання за ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу теж становить 8500 грн.). Тоді як при повному складанні покарань, всі покарання, призначені за окремі кримінальні правопорушення, складаються одне з одним, і остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень становить собою їх загальну суму.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, подав суду електронною поштою заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності.

ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України»(Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відтак, виходячи з вище наведеного, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності обвинуваченого ОСОБА_7 , що з огляду на заяву останнього про можливість розгляду справи за його відсутності, не буде порушенням прав обвинуваченого, а сприятиме досягненню основних принципів національного та європейського законодавства права особи на справедливий суд.

Заслухавши доповідь головуючого, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, однак просив змінити вирок суду, застосувавши при призначенні остаточного покарання ОСОБА_7 принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, що становить штраф у сумі 8500 грн., вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, за наведених у вироку суду обставин, та правильність кваліфікації його дій є вірним та в апеляційному порядку учасниками кримінального провадження не оскаржується.

Щодо призначеного судом покарання ОСОБА_7 , то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.ч.1 і 2 ст.65 КК України, як норми, котра встановлює загальні засади призначення покарання, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Апеляційним судом встановлено, що справа щодо ОСОБА_7 в суді першої інстанції слухалась у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

З оскаржуваного вироку вбачається, що суд, обираючи обвинуваченому вид і розмір покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що згідно із ст.12 КК України є кримінальним проступком, конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, який на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, не судимий, за наявності обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання, правильно дійшов висновку про можливість обрання обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в межах санкцій статті, за якою кваліфіковано його дії.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Водночас, відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», принцип повного або часткового складання покарань може застосовуватись у випадках призначення за окремі злочини, що входять до сукупності, як однакових, так і різних за видом покарань. При частковому складанні розмір остаточного покарання в усякому разі має бути більшим за розмір кожного з покарань, призначених за окремі злочини.

ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 358 КК України судом призначено покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп., за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

За сукупністю вказаних кримінальних правопорушень, на підставі ст. 70 КК України, без зазначення частини статті, суд першої інстанції, вказавши в мотивувальній і резолютивній частинах вироку про призначення остаточного покарання шляхом повного складання призначених покарань, фактично поглинув менш суворе покарання за ч. 4 ст. 358 КК України ( штраф 850 грн.) більш суворим за ч. 1 ст. 358 КК України ( 8500 грн.).

Таким чином суд першої інстанції, обравши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, зазначив як в мотивувальній, так і в резолютивній частинах вироку про повне складання таких покарань, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

На думку колегії суддів, в даному випадку таке порушення слід усунути, змінивши в цій частині вирок суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ст. 408 КПК України. суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення або в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Таким чином, вирок суду першої інстанції у частині призначеного обвинуваченому покарання підлягає зміні. Слід вважати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України та засудженим до покарання у виді штрафу - за ч. 1 ст. 358 КК України - в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.; за ч. 4 ст. 358 КК України - в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 слід остаточно визначити покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. в дохід держави. У решті вирок слід залишити без змін.

Дане покарання відповідатиме положенням ст.ст. 50,65 КК України та буде необхідне і достатнє для виправлення та запобігання вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 нових злочинів.

Окрім того, колегія суддів враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 , згідно квитанції №51 від 10.08.2022 року, оплатив призначений йому штраф судом першої інстанції в сумі 8500 грн.

Відтак, апеляційна скарга заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 підлягає до задоволення частково. Вирок суду першої інстанції слід змінити в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 задоволити частково.
Вирок Жовківського районного суду Львівської області від 29 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 змінити.
Вважати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України та засудженим до покарання у виді штрафу
- за ч. 1 ст. 358 КК України - в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.;
- за ч. 4 ст. 358 КК України - в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. в дохід держави.
У решті вирок залишити без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

С у д д і
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4