Справа № 401/1703/20
Провадження №1-кп/401/40/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2023 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Світловодську обвинувальний акт від 15 грудня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000957 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого механіком в ТОВ «Світавтолегіон», одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

18 червня 2020 року близько 16 годин 40 хвилин, точного часу вчинення злочину встановити не вдалося, ОСОБА_5 зупинив автомобіль марки «AUDI A 6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на праві приватної власності, за межами проїзної частини дороги по вулиці Михайла Грушевського біля будинку № 33 міста Світловодськ Кіровоградської області, покриття якої має уклон.

При цьому ОСОБА_5 , діючи із злочинною самовпевненістю, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, достовірно знаючи про несправний стан стоянкової гальмової системи автомобіля марки «AUDI A6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив порушення вимог п.п. 31.1., 31.4., 31.4.1. «а» і «д» ПДР України, згідно яких (п. 31.1) технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації; (п.31.4.) забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідностей таким вимогам:

31.4.1. Гальмові системи:

а) змінено конструкцію гальмових систем, застосовано гальмову рідину, вузли або окремі деталі, що не передбачені для даної моделі транспортного засобу або не відповідають вимогам підприємства-виробника;

д) стоянкова гальмова система при відключеному від трансмісії двигуні не забезпечує нерухомий стан:

- транспортних засобів з повним навантаженням на уклоні не менше 16%;

- легкових автомобілів, їхніх модифікацій для перевезення вантажів, а також автобусів у спорядженому стані - на уклоні не менше ніж 23 %;

- вантажних автомобілів і автопоїздів у спорядженому стані на уклоні не менше 31 %, достовірно знаючи про наявність несправної стоянкової гальмівної системи у вигляді від`єднаного тросу приводу від задніх гальмівних механізмів, не поставив автомобіль на ручне гальмо, чим грубо порушив вимоги п. п. 15.7, 15.12 Правил дорожнього руху України, згідно яких:

п. 15.7 «На спусках і підйомах, де спосіб поставлення не регламентується засобами регулювання руху, транспортні засоби необхідно ставити під кутом до краю проїзної частини так, щоб не створювати перешкод іншим учасникам дорожнього руху і виключити можливість для самовільного руху цих засобів. На таких ділянках допускається ставити транспортний засіб уздовж краю проїзної частини, повернувши керовані колеса таким чином, щоб виключалась можливість самовільного руху транспортного засобу»;

п. 15.12. «Водій не повинен залишати транспортний засіб, не вживши всіх заходів, щоб допустити його самовільного руху, проникнення до нього і (або) незаконного заволодіння ним».

В результаті невиконання вищевказаних норм, залишений ОСОБА_5 автомобіль самовільно поїхав та скоїв наїзд на громадянку ОСОБА_6 , яка в цей час рухалася по пішохідному тротуару біля будинку № 35 в напрямку від вулиці Приморської до вулиці Будівельників міста Світловодськ Кіровоградської області.

У результаті порушення ОСОБА_5 вимог Правил дорожнього руху України ОСОБА_6 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому лонної і сідничної кісток зліва з невеликим зміщенням, закритий перлом в/3 малогомілкової кістки з права з незначним зміщенням, садна та синців на стегнах, правій гомілці та стопі. Отримані потерпілою ОСОБА_6 тілесні ушкодження відносяться до категорії середніх, які потягли за собою тривалий розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та повідомив, що він приїхав на своєму автомобілі до будинку, в якому проживає та зупинив автомобіль. Знаючи, що ручне стоянкове гальмо не працює і дорожнє полотно має нахил, він ввімкнув першу передачу, вийшов з автомобіля та підклав під переднє колесо камінь, щоб убезпечити транспортний засіб від самовільного руху. Постояв біля автомобіля 5-7 хвилин, розмовляючи з ОСОБА_7 , а потім пішов у квартиру. Приблизно через 10- 15 хвилин вийшов на балкон квартири та виявив відсутність автомобіля на місці зупинки. Після цього вийшов на вулицю та побачив, що автомобіль заїхав у дерево і завдав пошкодження жінці. Вважає, що вжив достатні заходи для убезпечення транспортного засобу від самовільного руху і не має нести відповідальність за спричинені наслідки.

Незважаючи на заперечення своєї вини у пред`явленому обвинуваченні самим ОСОБА_5 , його вина в повному обсязі доведена в судовому засіданні сукупністю досліджених доказів.

Будучи допитаною в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 дала суду показання, з яких вбачається, що вона проживає по АДРЕСА_2 . В той день, 18 червня, близько 16.45 год. вона вийшла з будинку та йшла на тренування, рухаючись по тротуару. Біля будинку № 35 побачила, що метрів за 15 до неї назустріч згори вниз по тротуару та пішохідній зоні, хвилеподібно рухаючись, летить машина, і вона подумала, що за кермом п`яний водій. Вона відійшла ближче до будинку, але коли автомобіль був від неї метрів за 5 зрозуміла, що за кермом нема водія. Автомобіль рухався з великою швидкістю, яка збільшувалась по мірі його наближення до неї, все відбувалось дуже швидко і вона не мала можливості уникнути автомобіля. Машина придавила її до дерева, вона впала, відчувши нестерпний біль.

Свідок ОСОБА_7 повідомив суду, що підійшов до автомобіля ОСОБА_5 , який той зупинив на зеленій зоні біля будинку по вул. Калініна ( Михайла Грушевського) та розмовляв з ним. В ході розмови бачив, як ОСОБА_5 ногою підсовував камінь чи кусок бетона розміром приблизно 10 Х 10 см під ліве переднє колесо автомобіля. Потім він пішов у будинок, а вийшовши хвилин через 5 побачив, що автомобіль ОСОБА_5 в`їхав у дерево.

В ході судового розгляду був допитаний як свідок ОСОБА_8 , який засвідчив суду, що 18 червня 2020 року близько 16 год. 40 хв. він перебував на вулиці Калініна ( вул. Михайла Грушевського) та побачив, що по траві котиться автомобіль Ауді темно синього кольору, за кермом якого нікого немає. Після цього почув звук удару автомобіля в дерево та крик потерпілої жінки, якій цей автомобіль завдав шкоди. Хвили через 5-10 приїхали поліція та швидка, а потім вже підійшов власник автомобіля. До приходу власника ніхто автомобіль Ауді не відкривав, він був замкнений, і вже власник відкрив центральний замок.

Суд дослідив також слідуючі докази, які повністю підтверджують винуватість ОСОБА_5 .

Рапорт помічника чергового Світловодського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 від 18 червня 2020 року про те, що 18 червня 2020 року о 16 год. 46 хв. зі служби 102 до чергової частини надійшло повідомлення, що за адресою: м. Світловодськ, вул. М.Грушевського, буд. 35 авто AUDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на тротуарі збило жінку пішохода. Авто їхало по тротуару. Виїздом слідчо-оперативної групи та групи реагування патрульної поліції було встановлено, що власник автомобіля ОСОБА_5 залишив свій автомобіль в м. Світловодську по вул. М.Грушевського, 35, не поставивши на гальма та пішов по своїм справам. В результаті чого вищевказаний автомобіль покотився та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , після чого врізався в дерево. Даний автомобіль зазнав механічних пошкоджень, а ОСОБА_6 каретою ШМД було доставлено до приймального передпокою Світловодської ЦРЛ з попереднім діагнозом : закритий перелом тазу, гомілки та стегна. (а.с. 82, т. 1)

Протокол огляду місця дорожньо-транспортної події від 18 червня 2020 року зі схемою та фототаблицями, з якого вбачається, що місцем огляду є тротуар в м. Світловодськ по вул. Михайла Грушевського від будинку № 33 до будинку № 35, де на лівому узбіччі знаходиться автомобіль марки AUDI А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 . На лівому узбіччі дороги зверху вниз виявлено об`ємні сліди котіння автомобіля. Сліди гальмування не відобразилися. На дереві маються сліди пошкодження в результаті зіткнення з автомобілем. Згідно огляду вказаного транспортного засобу виявлено пошкодження переднього лівого крила, передньої лівої фари, переднього бамперу. На час огляду важіль коробки механічної передачі знаходився у положенні ввімкненої першої передачі, важіль ручного гальма знаходився у положенні «вимкнено». В ході огляду місця події вилучено автомобіль марки AUDI А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 та направлено до Світловодського ВП ГУНП України в Кіровоградській області. ( а.с. 83-96)

Постановою про визнання і приєднання до кримінального провадження речового доказу та здачу речового доказу на зберігання від 19 червня 2020 року транспортний засіб автомобіль марки AUDI А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , темно-синього кольору, який було вилучено під час огляду місця події 18 червня 2020 року, визнано та приєднано до кримінального провадження в якості речового доказу та передано на зберігання до Світловодського ВП ГУНП в Кіровоградській області. (а.с. 97)

Копія посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 , виданого 28 вересня 2018 року на право керування транспортними засобами категорій В, В1, С, С1, D, D1, ВЕ, С1Е, СЄ, D1E, DE з 29 квітня 1997 року. (а.с. 105 106, т. 1)

Копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу , з якого вбачається, що ОСОБА_5 з 16 березня 2016 року є власником автомобіля AUDI А6, 1996 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . (а.с. 105-106, т.1)

Висновок експерта № 271 від 24 червня 2020 року з фототаблицями, наданий старшим судовим експертом сектору автотехнічних досліджень відділу автотехнічних досліджень та криміналістичного дослідження транспортних засобів Кіровоградського науково дослідного експертно криміналістичного центру МВС України ОСОБА_10 , на виконання постанови про призначення судової інженерно транспортної ( авто технічної експертизи технічного стану транспортного засобу) від 19 червня 2020 року. Згідно висновків експертизи: 1) на момент експертного огляду, з технічної точки зору рульове керування, робоча гальмівна система та ходова частина автомобіля AUDI А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходилась в працездатному стані. Стоянкова гальмівна система знаходилася в технічно несправному та непрацездатному стані. 2. 3) На момент експертного огляду, з технічної точки зору ходова частина автомобіля AUDI А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , має технічну несправність у вигляді зміщення підвіски переднього лівого колеса. Вищевказане пошкодження виникло під час ДТП. Мається несправність стоянкової гальмової системи у вигляді від`єднаного тросу приводу від задніх гальмівних механізмів, що могло б призвести до самовільного та не контролюючого руху автомобіля під час стоянки, що згідно з вимогами п.п. 31.1,31.4.1. «а», «д» ПДР України забороняється експлуатація транспортного засобу. Вищевказана несправність гальмівної системи автомобіля виникла до настання даної ДТП. (а.с. 108, 112-117, т. 1)

Висновок експерта № 101 від 10 липня 2020 року, наданий судово медичним експертом Кіровоградського обласного бюро судово медичної експертизи ОСОБА_11 на виконання постанови про призначення судового медичної експертизи від 06 липня 2020 року. Згідно висновків експертизи у ОСОБА_6 в зв`язку з травмою від 18 червня 2020 року був наявний закритий перелом лонної і сідничної кісток зліва з невеликим зміщенням, закритий перелом в/з малогомілкової кістки справа з незначним зміщенням, садна і крововиливи на стегнах, правій гомілці із залученням стопи. Дані ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів, що могло мати місце при здавлюванні середньо-нижньої частини тіла між бампером і деревом. Індивідуальні особливості предмета не відобразились. Не виключено, що наявні пошкодження могли виникнути при переїзді через тіло колесом легкового автомобіля, проте останнє малоймовірно або повинна бути комбінація удар, після чого наїзд на тіло. За ступенем тяжкості вищевказані тілесні ушкодження відносяться до категорії середньої тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я (згідно п. 2.2.1 «а» «в» п.п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року № 6) (а.с. 118, 119-120, т. 1)

В ході судового розгляду справи судово медичний експерт ОСОБА_11 був допитаний в порядку ст.. 356 КПК України, надав роз`яснення вищевказаного висновку та вказав, що висновок зроблений на підставі медичної документації. Уточнив, що перелом тазу потерпілої міг бути спричинений будь якою передньою частиною автомобіля шляхом здавлювання.

Висновок експерта за результатами проведення інженерно транспортної експертизи № 3007/20-27 від 15 липня 2020 року, наданий головним судовим експертом КВ КНДІСЕ ОСОБА_12 на виконання постанови про призначення судової інженерно транспортної ( авто технічної експертизи обставин ДТП) від 07 липня 2020 року. З висновку експертизи вбачається, що :

1) в розглянутій ситуації дії водія автомобіля AUDI А6 ОСОБА_5 , що мали бути спрямовані на забезпечення безпеки та уникнення ДТП регламентувались вимогами п.п. 15.7, 31.1 та 31.4.1. «а» і «д» ПДР.

2) Аналізуючи умови, що передували ДТП, вбачається, що за умови виконання вимог п.п. 15.7, 31.1 та 31.4.1. «а» і «д» ПДР України, тобто відмовившись від експлуатації автомобіля з несправною стоянковою гальмівною системою та при зупинці автомобіля на ділянці дороги, що має подовжній нахил, уживши заходів, які б виключили можливість самовільного руху автомобіля, водій автомобіля AUDI А6 ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути створення умов, що привели до наїзду на пішохода ОСОБА_6 .

3) Невідповідність дій водія AUDI А6 ОСОБА_5 вимогам п.п. 15.7, 31.1 та 31.4.1. «а» і «д» ПДР України перебувають у причинному зв`язку з ДТП, що сталася. (а.с. 121-122, 124-127)

В ході судового розгляду справи був допитаний в порядку ст.. 356 КПК України судовий експерт ОСОБА_12 , який надав роз`яснення вищевказаного висновку. Згідно роз`яснень експерта, саме невиконання водієм ОСОБА_5 правил дорожнього руху, які виразилися у експлуатації транспортного засобу з несправною стоянковою гальмівною системою, зупинці такого транспортного засобу на стоянку на спуску без дотримання вимог п. 15. 7 ПДР, а саме не під кутом до краю проїзної частини і не повернувши керовані колеса таким чином, щоб виключалась можливість самовільного руху транспортного засобу стало причиною події, що сталася, тобто має місце причинно наслідковий зв`язок між порушенням ним зазначених у висновку правил дорожнього руху та ДТП. Відсутність у матеріалах кримінального провадження замірів щодо кута уклону ділянки, на якій автомобіль здійснив самовільний рух не впливає на висновки експертизи і для таких замірів не було необхідності, оскільки автомобіль при невиконанні обвинуваченим вимог ПДР, про які зазначено вище, міг покотитися тільки при наявності уклону. Ввімкнення коробки передач на першу передачу та підкладення каменя під колесо автомобіля не є заходами забезпечення уникнення подальшого руху автомобіля на ділянці з подовженим нахилом і такі дії не відповідають вимогам ПДР.

Дослідивши всебічно, повно й неупереджено всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши в сукупності та взаємозв`язку кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, суд вважає їх достатніми для визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Вище досліджені судом докази у своїй сукупності виключають будь які сумніви як щодо події злочину , так і доведеності вини обвинуваченого у його вчиненні.

Дії ОСОБА_5 кваліфікуються судом за ч. 1 ст. 286 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Доводи захисту щодо того, що в діях ОСОБА_5 відсутній склад кримінального правопорушення, так як він, незважаючи на несправне стоянкове гальмо, вжив всіх необхідних заходів для убезпечення автомобіля від самовільного руху ( включення першої передачі та підкладення каменя під колесо) суд відкидає як неспроможні, оскільки такі дії не відповідають вимогам п. 15, 7, п. 31.1 та 31.4.1. «а» і «д» ПДР України та, як вбачається з роз`яснень експерта , не могли забезпечити безпечну стоянку автомобіля. Так само суд відхиляє і доводи захисту про те, що ОСОБА_5 не є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки він поставив автомобіль на стоянку, вийшов з нього і в момент самовільного руху автомобіля не здійснював керування ним.

Так, згідно п. 1.10 ПДР України водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Диспозицією ч. 1 ст. 286 КК України передбачено, що відповідальність за даною частиною статті КК України несе особа, яке керує транспортним засобом та яка порушила правила безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту.

В даному випадку обвинувачений є водієм як особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

В ході судового розгляду достовірно встановлено, що саме керуючи транспортним засобом та здійснюючи усвідомлену і цілеспрямовану діяльність з використання його відповідних функцій, обвинувачений не виконав вимоги п. 15, 7, п. 15.12, п. 31.1 та 31.4.1. «а» і «д» ПДР України, внаслідок чого потерпілій ОСОБА_6 було заподіяно тілесні ушкодження середньої тяжкості. Саме порушення обвинуваченим правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортного засобу знаходиться у причинному зв`язку з наслідками, що мали місце, якими є рух залишеного автомобіля та наїзд на пішохода ОСОБА_6 , що підтверджується дослідженими в судовому засіданні висновками експертиз та наданими роз`ясненнями експертів, при чому фактична відсутність обвинуваченого в цей момент у автомобілі в даному випадку не має правового значення.

З огляду на викладене суд зазначає, що обвинувачений відноситься до кола суб`єктів кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 286 КК України як водій та особа, що керує транспортним засобом, що в даному випадку є тотожними поняттями , він, достовірно знаючи, що керований ним автомобіль має несправну гальмівну стоянкову систему, порушив п. 15, 7, п. 15.12, п. 31.1 та 31.4.1. «а» і «д» ПДР України, діючи при цьому із злочинною самовпевненістю, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, але легковажно розраховуючи на їх відвернення.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання за скоєне, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обвинуваченим ОСОБА_5 скоєно необережний злочин, який за ступенем тяжкості відноситься до категорії нетяжких, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працевлаштований, одружений, утриманців не має, є інвалідом третьої групи.

Згідно досудової доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні , підготовленої провідним інспектором Світловодського РВ з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області ОСОБА_13 , в результаті проведення оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення встановлено, що обвинувачений має низький рівень зазначеного ризику, а також низький ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, а також низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе . ( а.с. 78-80, т.1)

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання, в ході судового розгляду не встановлено.

З урахуванням всіх обставин справи, даних, що характеризують особу обвинуваченого, виходячи з загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації, враховуючи, що призначене покарання повинно бути відповідним скоєному, тобто необхідним і достатнім для виправлення особи, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі у межах , визначених санкцією статті КК України, за якою він визнається винуватим, з призначенням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк.

При цьому, враховуючи обставини, визначені ч. 1 ст. 75 КК України, зокрема особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався і скоїв злочин вперше, беручи до уваги висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, суд вважає наявними достатні підстави для звільнення ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням, з визначенням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Прокурором було заявлено до ОСОБА_5 цивільний позов в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Світловодська міська рада, про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, у якому просив стягнути з обвинуваченого на користь держави в особі Світловодської міської ради 54076 грн. 62 коп. на відшкодування шкоди, яка полягає у витратах КНП «Світловодська центральна районна лікарня» , яке фінансується за рахунок міського бюджету, на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_6 (а.с. 11-13, т. 1)

ОСОБА_5 позов прокурора не визнав.

Його захисник адвокат ОСОБА_4 наполягає на тому, що прокурор не довів свого права на звернення до суду з даним позовом, оскільки у ньому не наведено обставин, які б свідчили про те, що Світловодська міська рада не здійснює або неналежним чином здійснює захист своїх інтересів.

Вирішуючи позов прокурора, суд виходить з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що Світловодська міська рада самостійно до суду з позовом про відшкодування витрат на лікування потерпілої ОСОБА_6 , яка перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП «Світловодська центральна районна лікарня» , не зверталась.

Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» , прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Оскільки «інтереси держави» є поняттям оціночним, прокурор у кожному окремому випадку визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту.

Частина 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Частиною 2 статті 24 Закону України «Про прокуратуру» передбачене право подання цивільного позову у кримінальному провадженні прокурором, який бере в ньому участь. В той же час частина 7 цієї статті містить норму про те, що повноваження прокурорів, передбачені цією статтею, здійснюються виключно на підставах та в межах, передбачених процесуальним законодавством.

Так, частина 3 статті 128 КПК України передбачає, що цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Прокурор, який пред`являє цивільний позов у кримінальному провадженні, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді, передбачених частиною четвертою статті 25 Закону України «Про прокуратуру».

При цьому саме лише посилання у позовній заяві прокурора на те, що орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження із захисту державних інтересів, без доведення цього відповідними доказами, не є достатнім для прийняття судом рішення в такому спорі по суті, оскільки за змістом абзацу 2 частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові.

При пред`явленні в інтересах держави цивільного позову про стягнення витрат з обвинуваченого на користь Світловодської міської ради на лікування потерпілої ОСОБА_6 , прокурор, всупереч вимог ч.3 і ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» , обмежився констатацією фактів вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, його наслідків, витрат медичної установи на стаціонарне лікування потерпілої особи і формальним посиланням на норми статті 128 КПК України, а тому ним не доведено, що захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також на відсутність такого органу.

Виходячи з викладеного, позовні вимоги прокурора в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Світловодська міська рада, про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину підлягають залишенню без розгляду, на підставі п.2 ч.1 ст.257 ЦПК України, а саме у зв`язку з тим, що позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Також з цивільним позовом через свого представника адвоката ОСОБА_14 звернулася потерпіла ОСОБА_6 з позовними вимогами до ОСОБА_5 про відшкодуванні моральної шкоди , завданої внаслідок вчинення злочину , а також з позовними вимогами до Страхової компанії «Країна» про відшкодування шкоди, завданої життю і здоров`ю. (а.с. 15-16, 47-49 т. 1; а.с. 17-18, т. 2)

Цивільний позивач просив стягнути з АТ «СК Країна» на свою користь в рахунок відшкодування шкоди, завданої життю та здоров`ю грошові кошти в сумі 54 112 грн. 10 коп., до складу яких входять наступні витрати : транспортування реанімобілем - 3820 грн. 00 коп. ; медичне обстеження СКТ та рентген дослідження 1185 грн. 00 коп.; ортопедичний матрац 4700 грн. 00 коп.; не отримані потерпілою доходи в зв`язку з втратою працездатності за два місяці 14158 грн. 00 коп.; санаторно курортне лікування 14820 грн. 00 коп.; консультація травматолога 300 грн. 00 коп.; лікарські засоби 14929 грн. 10 коп.; УЗД тазобедренного суглоба 200 грн.00 коп.

В обґрунтування позову посилається на те, що 18 червня 2020 року з вини обвинуваченого сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої їй були заподіяні тілесні ушкодження середньої тяжкості з тривалим розладом здоров`я.

Цивільна правова відповідальність обвинуваченого застрахована в АТ СК «Країна», що підтверджується Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО / 2246327, в зв`язку з чим відшкодування шкоди , заподіяної життю та здоров`ю має нести страховик.

Крім того, позивач просить суд стягнути з обвинуваченого на її користь 120 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що внаслідок дорожньо транспортної пригоди їй було заподіяно значної та непоправної моральної шкоди, яка відповідно до вимог ст.. 23 ЦК України виразилася у фізичному болю та стражданнях з приводу заподіяних їй тілесних ушкоджень, душевних стражданнях в зв`язку з неможливістю вести нормальний спосіб життя, у вимушеному знаходженні на стаціонарному лікуванні. Позивач зазначає, що внаслідок заподіяних травм з вини обвинуваченого, вона ніколи не зможе вести звичний спосіб життя. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди нею визначено з урахуванням вимог ст. 3 ст. 23 ЦК України.

В ході судового розгляду потерпіла ОСОБА_6 заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила суду, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень з вини обвинуваченого, вона тривалий час перебувала у лікарні, зважаючи на характер травм близько 1, 5 місяця лежала на спині без руху , відчувала себе немічною та мучилася від нестерпного болю. Відновлення після травми поступово йде, проте вона ніколи не зможе повернутися до звичного способу життя, їй потрібна тривала реабілітація. На її тілі залишилися страшні шрами, шкіра знівечена, що приносить їй як жінці додаткові моральні та фізичні страждання. При цьому обвинувачений не приніс їй жодних вибачень за вчинене.

Цивільний відповідач Страхова компанія «Країна» позовні вимоги не визнала, надала суду Відзив та Заперечення на цивільний позов, у яких посилається на необґрунтованість позовних вимог. Зазначає, що відповідно до абз. 3 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , якщо дорожньо транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг строку виплати припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Таким чином, звернення позивача з позовними вимогами до АТ «СК Країна» є передчасним.

Заперечуючи щодо заявленого розміру грошового відшкодування, представник цивільного відповідача звертає увагу на те, що згідно з п. 24.1 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» , у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум , зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров`ю , майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого є, зокрема, шкода, пов`язана з лікуванням. У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати , пов`язані з доставкою, розміщенням, діагностикою лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Дані витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Проте з наданих позивачем копій медичних та платіжних документів встановлено, що деякі витрати не мають лікарських призначень, а санаторно курортне лікування не кореспондується з відомостями, які зазначені у виписці з медичної карти стаціонарного хворого, медичної карти амбулаторного хворого, оскільки не вказують на необхідність такого лікування. Натомість загальний розмір понесених обґрунтованих та документально підтверджених витрат на лікування цивільного позивача складає 22655 грн. 81 коп., розрахунок яких наведений у відзиві та запереченні. (а.с. 158-160, т. 1; а.с. 70-72, т. 2)

Обвинувачений ОСОБА_5 позовні вимоги ОСОБА_6 в частині відшкодування моральної шкоди не визнав, заперечуючи свою вину у нанесенні їй такої шкоди.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 просив суд відмовити у задоволені позовних вимог потерпілої про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що розмір грошового відшкодування не підтверджений належними доказами, крім того, оскільки цивільно правова відповідальність ОСОБА_5 застрахована, в силу дії ст..ст. 22, 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язок відшкодування потерпілому моральної шкоди покладається на страховика.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 , суд виходить з наступного.

Відповідно до приписів ч.2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Згідно ч.1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до частини 1 статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями, зокрема, підозрюваного або обвинуваченого.

Згідно частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до вимог статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини 1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Як встановлено судом, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження. Потерпіла пред`явила цивільний позов до АТ «СК Країна» як до страхової компанії, з якою у обвинуваченого було укладено договір «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та до самого обвинуваченого.

Згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО /2246327 від 09 жовтня 2019 року, ОСОБА_5 застрахував свою цивільно-правову відповідальність в АТ «СК Країна». Сума страхового ліміту за шкоду заподіяну одному потерпілому життю та здоров`ю становить 260 000 грн. (а.с. 107, т.1)

Положеннями статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регламентовано, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону) заяву про страхове відшкодування.

13 липня 2020 року потерпіла ОСОБА_6 звернулася до АТ «СК Країна» з повідомленням про дорожньо транспортну пригоду. (а.с. 161-162, т. 1)

Суд звертає увагу, що визначений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядок звернення потерпілого до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий в розумінні статті 124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.

Обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, коли йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини.

Право особи у випадку завдання шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим ст. 286 КК України, порушене саме фактом заподіяння такої шкоди, а тому особа вправі самостійно обирати способи відшкодування такої шкоди. Це також узгоджується зі статями 15, 16 ЦК України.

Законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них - передбачена статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода може бути відшкодована на підставі звернення потерпілого до страхової компанії за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування.

Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до страхової компанії про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення. Так, згідно з пунктом 36.1. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду в разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

З огляду на це, протилежний підхід, який ставив би в залежність право потерпілого на компенсацію за результатами кримінального провадження від попереднього звернення чи незвернення з заявою до цих осіб, призвів би до істотного обмеження, чи навіть повного нівелювання його права на судовий захист у кримінальному процесі, встановленого статтею 128 КПК України.

Водночас, у межах кримінального провадження за ст. 286 КК України факт, обставини ДТП, особа, винна у її настанні, характер і розмір завданої шкоди встановлюються судом як обставини, що мають істотне значення для кримінальної справи і належать до предмету доказування. Тому, якщо особа подала позовну заяву до суду про стягнення із страховика шкоди завданої внаслідок вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, то вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Таким чином, посилання представника відповідача АТ «СК Країна» як на підставу відмови в позові на передчасність заявлення вимог до страховика до набрання вироком законної сили , у зв`язку з чим відповідач не має правових підстав для здійснення виплати страхового відшкодування, є безпідставним, оскільки саме за потерпілим залишається право вибору способу звернення за захистом своїх прав та відповідає вимогам закону.

За приписами п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно вимог п.24.1. ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Згідно виписки № 1640 із медичної карти стаціонарного хворого, що перебував на лікуванні у травматологічному відділені, ОСОБА_6 перебувала на стаціонарному лікуванні з 18 червня 2020 року по 14 серпня 2020 року з діагнозом : політравма. Закриті переломи гілок лобкової і сідничної кісток ліворуч , з незначним зміщенням. Закритий перелом в/з правої малогомілкової кістки без зміщення. Множинні садна нижніх кінцівок. (а.с. 23, т.2)

Згідно довідки , виданої завідувачем травматологічного відлуння КНП «Світловодська ЦРЛ» СМР , вказано перелік ліків, лікарських засобів та виробів медичного призначення, придбаних ОСОБА_6 за власний рахунок, та які не передбачені бюджетними асигнуваннями даного лікувально профілактичного закладу. (а.с. 24, т.2)

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного ( стаціонарного) хворого , ОСОБА_6 перебувала на амбулаторному лікуванні з 18 серпня 2020 року по 23 жовтня 2020 року з діагнозом: закритий перелом гілок лобкової і сідничної кісток ліворуч з незначним зміщенням. Закрити перелом в/з малогомілкової кістки без зміщення. Множинні рани обох нижніх кінцівок. Закрите пошкодження двуголовчатого м`язу правого стегна, підшкірна гематома. Травма внаслідок ДТП 18 червня 2020 року. Післятравматичний артрит, артроз правого кульшового суглобу, правого колінного суглобу. У довідці вимозі на лікарські засоби та вироби медичного призначення наведено перелік призначених ОСОБА_6 лікарських засобів . (а.с. а.с. 25-26, 27, т. 2)

На підтвердження понесених витрат на лікування потерпіла надала суду копії фіскальних чеків щодо придбавання лікарських препаратів та медичних засобів на загальну суму 14929 грн. 10 коп.(а.с. 19 - 20 т. 2; 50-58, т. 1)

В результаті дослідження судом даних документів встановлено, що придбані препарати та супутні медичні засоби, за виключенням препаратів «Грипфлю» та «Декатилен», загальна вартість яких складає 155 грн. 20 коп., збігаються з призначеннями лікарів та є відповідними захворюванню потерпілої, відтак вимоги ОСОБА_6 щодо відшкодування їх вартості є обґрунтованими і на її користь підлягає стягненню на відшкодування цих витрат 14773 грн. 90 коп.

Також суд вважає обґрунтованими вимоги про стягнення понесених потерпілою витрат на діагностику та консультації лікарів, що підтверджено відповідними квитанціями, а саме - медичне обстеження СКТ та рентген дослідження 1185 грн. 00 коп.; консультація травматолога 300 грн. 00 коп.; УЗД тазобедренного суглоба 200 грн., що в загальній сумі становить 1685 грн. 00 коп. (а.с. 50, 53, т. 1, а.с. 19, 21, т.2)

Що стосується відшкодування витрат на реанімаційне транспортування хворого ( реанімобіль) у сумі 3820 грн. 00 коп., то суд зазначає наступне.

Згідно вимог п.24.1. ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Тобто витрати пов`язані з доставкою потерпілої в заклад охорони здоров`я відносяться до витрат, які пов`язані з лікуванням потерпілого, їх розмір підтверджено документально ( а.с. 50, т. 1), а тому підлягають відшкодуванню.

Так само обґрунтованими є вимоги щодо відшкодування витрат у сумі 14820 грн. 00 коп. на санаторно курортне лікування, оскільки таке лікування відповідає лікарським призначенням, що підтверджується консультативним висновком спеціаліста ПП ЛДЦ «Арніка плюс» від 27 серпня 2020 року та факт понесення таких витрат доведено платіжним документом ДП Санаторій Роща ПРАТ «Укрпрофоздоровниця» від 21 вересня 2020 року. (а.с. 19, 21 т. 2)

Щодо позовної вимоги про відшкодування 14158 грн. 00 коп. втраченого заробітку, суд зазначає наступне.

Право потерпілого на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я визначне положеннями ст.ст. 1195, 1197 ЦК України.

Відповідно до вимог п.23.1 ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відноситься шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим.

Позивач просить відшкодувати їй не отримані доходи в зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за два місяці, обрахувавши їх розмір, виходячи з середнього заробітку за 12 календарних місяців роботи, що передували ушкодженню здоров`я, згідно довідки про доходи ОСОБА_6 , яка працює у КНП «Світловодська ЦРЛ» СМР на посаді медсестри анестезистки ( 84953 грн. 08 коп. : 12 х 2 =14158 грн. 84 коп.).

Вимоги позивача про отримання таких виплат за рахунок страховика та їх розмір узгоджуються з положеннями п.23.1 ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , ст..ст. 1195, 1197 ЦК України, відтак суд приходить до висновку про необхідність їх задоволення в межах заявленої суми 14 158 грн. 00 коп.

Доказів призначення закладами охорони здоров`я та необхідності придбання в зв`язку з травмами , отриманими потерпілою внаслідок ДТП , матрацу «Бриз», на який було витрачено 4700 грн. 00 коп., суду не надано, в зв`язку з чим ці витрати відшкодуванню не підлягають.

Таким чином, суд приходить до висновку, що шкода, заподіяна життю та здоров`ю потерпілої складає у загальній сумі 49256 грн. 90 коп., з яких 14773 грн. 90 коп. на придбання ліків та супутніх товарів медичного призначення, 14820 грн. 00 коп. витрат на санаторно курортне лікування, 3820 грн. 00 коп. на реанімаційне транспортування хворого, 14158 грн. 00 коп. неотриманого доходу, 1685 грн. 00 коп. витрат на діагностику.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.95 р. зі змінами та доповненнями, при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд враховує, що ОСОБА_6 в результаті ДТП отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, проходить тривале лікування та реабілітацію, зазнала фізичного болю та страждань внаслідок ушкодження здоров`я з вини обвинуваченого , переносить душевні страждання , які пов`язані, крім іншого, з відсутністю вибачень обвинуваченого за спричинену шкоду її здоров`ю, отримані травми порушили звичний життєвий уклад потерпілої, відтак суд, з урахуванням принципу співмірності, справедливості та виваженості, приходить до висновку про необхідність визначення розміру морального відшкодування у сумі 100 000 грн. 00 коп.

Водночас, відповідно до загальних положень про відшкодування шкоди ЦК України та змісту ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

З урахуванням наявності договору страхування відповідальність у певних межах має бути покладена як на особу, яка застрахувала свою відповідальність, так і на страхову компанію.

Оскільки страхова виплата за шкоду, заподіяну здоров`ю визначена судом у розмірі 49256 грн. 90 коп., тому за рахунок страховика потерпілій підлягає відшкодуванню 2462 грн. 84 коп. моральної шкоди, що становить 5% від вищезазначеної суми. ( 2462,84 +49256,9 = 51719 грн. 74 коп.)

Решту розміру відшкодування моральної шкоди, що визначений судом, а саме 97537 грн. 16 коп. слід стягнути з безпосереднього її заподіювача ОСОБА_5 ( 100 000 2462, 84 )

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_6 підлягають частковому задоволенню у розмірах та з підстав, наведених вище.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні підлягають відшкодуванню на користь держави за рахунок обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 374 377 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні злочину, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання у вигляді обмеженні волі з випробуванням та визначити йому іспитовий строк тривалістю 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з'являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов прокурора до ОСОБА_5 , поданий в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Світловодська міська рада, про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з АТ «СК Країна» на користь ОСОБА_6 51719 грн. 74 коп. на відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 97537 грн. 16 коп. на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

В задоволенні вимог щодо стягнення на користь ОСОБА_6 решти заявлених сум відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових інженерно транспортних експертиз у загальній сумі 2451 грн. 70 коп.

Речові докази, а саме транспортний засіб марки «AUDI A 6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, який зберігається на території ВП №1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області - повернути власнику.

На вирок суду можуть бути подані апеляційні скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

Суддя Світловодського міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1