В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/190/23

10 квітня 2023 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань N 0000046 від 20 червня 2022 року, який надійшов з Богородчанського відділу Івано-Франківської окружної прокуратури, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянин України, з повною загальною середньої освітою, не одруженого, засудженого вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2023 року за ч.1 ст. 296, ч. 1 ст. 128, ч. 2 ст. 296 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

в с т а н о в и в :

14 червня 2022 року близько 15 години, в с. Росільна по вул. Набережна, неподалік моста, який проходить через річку Саджавка та знаходиться поблизу кладовища, виник конфлікт між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , з приводу їхньої попередньої роботи, в ході якого останній вирішив спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 , діючи умисно, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень наніс ОСОБА_6 декілька ударів руками в ділянку обличчя, внаслідок чого останній не втримавшись на ногах впав на трав`янисту поверхню землі, після чого ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочинну діяльність, охоплену єдиним протиправним умислом, продовжив наносити удари ногами по тулубу потерпілого ОСОБА_6 .

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми грудної клітки та її органів з лівобічним пневмотораксом, яка ускладнилась лівобічним ексудативним плевритом, що викликало необхідність хірургічного лікування та саден в ділянках обличчя, синця верхньої та нижньої повік лівого ока, субкон`юктивального крововиливу лівого ока.

Закрита тупа травма грудної клітки та її органів з лівобічним пневмотораксом, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення. Інші тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень.

По справі потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на його користь моральної шкоди у розмірі 80 000 грн. та 16 000 грн. витрат на правову допомогу.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені інкримінованованого йому кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 122 КК України визнав дав показання, що потерпілий є його знайомий з яким вони раніше працювали разом у м. Києві. 14 червня 2022 року близько 15 години, в с. Росільна по вул. Набережна, неподалік моста, він разом із знайомим ОСОБА_8 та потерпілим вживали разом алкогольні напої. Під час розмови у нього виник конфлікт з потерпілим з приводу їхньої попередньої роботи. Оскільки він та потерпілий перебував у стані сп`яніння, то він не стримався та став наносити потерпілому удари руками в область голови від яких потерпілий впав, після чого він наніс приблизно три удари ногами в область тулуба. Він не виключає, що міг спричинити потерпілому вказані тілесні ушкодження. Про вчинене шкодує та просить вибачення у потерпілого. Цивільний позов заявлений потерпілим визнає у повному обсязі.

Суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, крім його власного визнання вини, повністю доводиться дослідженими по справі доказами.

Потерпілий ОСОБА_6 дав показання, що обвинувачений є його знайомий з яким вони раніше працювали разом у м. Києві. 14 червня 2022 року близько 15 години, в с. Росільна по вул. Набережна, неподалік моста, коли він йшов з магазину то зустрів обвинуваченого та ОСОБА_8 , які запросили його випити з ними горілки на що він погодився. Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у нього виник конфлікт з обвинуваченим під час якого, той наніс йому удари кулаком по обличчю від яких він втратив свідомість. Далі обвинувачений став його бити ногами. В цей час ОСОБА_9 , яка перебувала там, стала відтягувати обвинуваченого та вимагати, щоб він припинив його побиття. Всі тілесні ушкодження йому спричинив виключно обвинувачений. Далі по вулиці йшла якась дитина та викликала йому швидку допомогу. Після побиття йому робили операцію та він перебував на стаціонарному лікуванні з 14 червня по 06 липня 2022 року.

Висновком експерта N480 від 07 вересня 2022 року судово-медичної експертизи встановлено, що у потерпілого ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми грудної клітки та її органів з лівобічним пневмотораксом, яка ускладнилась лівобічним ексудативним плевритом, що викликало необхідність хірургічного лікування та саден в ділянках обличчя, синця верхньої та нижньої повік лівого ока, субкон`юктивального крововиливу лівого ока.

Закрита тупа травма грудної клітки та її органів з лівобічним пневмотораксом, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення. Інші тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 122 КК України, як середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, класифікується, як нетяжкий злочин, обвинувачений не судимий, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку в лікаря нарколога не перебував та не перебуває.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта №13/2023 від 12 січня 2023 року ОСОБА_4 не страждає та не страждав будь-яким психічним захворюванням на період часу, що відноситься до інкримінованих йому протиправних дій. На період часу, що відноситься до інкримінованого йому злочину, ОСОБА_4 перебував в стані і перебуває на даний час, при якому здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 не потребує.

Суд, призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, виходить із встановленої ст. 50 КК України, його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді обмеження волі в межах передбачених санкцією статті, за якою кваліфіковано його діяння.

З урахуванням наявності вироку Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2023 року, суд вважає за необхідне остаточне покарання ОСОБА_4 визначити за правилами ч. 4 ст. 70 КК України.

При вирішенні цивільного позову суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 Кримінального процесуального кодексу України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною 1 ст. 129 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Щодо вирішення заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди з обвинуваченого, суд вважає, що вони підлягають задоволенню з наступних підстав.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" із змінами внесеними постановою N 5 від 25.05.2001 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", зазначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.

У цьому зв`язку, суд вважає наведені доводи позивача ОСОБА_6 обґрунтованими, виходячи з наступного.

Так, в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 дав показання, що після спричинення йому обвинуваченим тілесних ушкоджень він втратив свідомість, швидкою допомогою був доставлений до лікарні де його прооперували та він з 14 червня по 06 липня 2022 року перебував на стаціонарному лікуванні. Крім того, більш як півроку він не міг працювати за станом здоров`я в результаті спричинених йому обвинуваченим тілесних ушкоджень.

Згідно з п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, законом установлено загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди. Тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.

При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому, суд враховує характер та тривалість заподіяних йому моральних страждань, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 є умисним.

Обвинувачений розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, однак не вчинив жодних дій, спрямованих на відшкодування шкоди потерпілому.

Також суд враховує, що потерпілому завдано тілесні ушкодження, що спричинили йому фізичний біль, душевні страждання, погіршення стану здоров`я, що потребувало тривалого часу для його відновлення.

Отже, суд вважає доведеним факт заподіяння ОСОБА_6 моральної шкоди внаслідок вчинення щодо нього кримінального правопорушення, а також наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями обвинуваченого та заподіянням такої шкоди потерпілому.

Суд вважає, що потерпілий належним чином обгрунтував розмір моральної шкоди, заявлений ним у цивільному позові.

З цього приводу, суд вважає, що дійсно ОСОБА_6 зазнав душевних переживань у зв`язку з неможливістю забезпечити нормальний спосіб свого життя протягом тривалого часу та додаткових страждань з цього приводу.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає, виходячи з наведених вимог закону, характеру правопорушення, завданих потерпілому страждань, заподіяння йому тілесних ушкоджень, ступеня вини обвинуваченого, його відношення до вчиненого, дотримуючись принципів розумності, співмірності та справедливості, а також ті обставини, що заявлені вимоги визнані обвинуваченим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

З матеріалів справи вбачається достатньо переконливих доказів заподіяння такого розміру моральної шкоди, який передбачений позовом. Відтак, зазначений вище розмір задоволених позовних вимог, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушує баланс між правами обвинуваченого, з одного боку, та інтересами потерпілого, - з іншого.

Також підлягають стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого понесені ним та документально підтверджені витрати на правову допомогу у розмірі 16 000 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 124 КПК встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

До таких витрат відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 цього Кодексу належать витрати на правову допомогу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

В судовому засіданні представник потерпілого адвокат ОСОБА_7 просив суд стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого витрати на правову допомогу у розмірі 16 000 грн., що відповідає вимогам ст. ст. 91,118,124 КПК України та ст. 59 Конституції України, а тому позовні вимоги в частині стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого витрат на правову допомогу підлягають задоволенню в повному обсязі.

У кримінальному провадженні не застосовувались заходи забезпечення кримінального провадження.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2023 року, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту затримання з 14 грудня 2022 року, зарахувавши при цьому термін його попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання, виходячи із розрахунку у відповідності до вимог ч.5 ст. 72 КК України, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду спричинену кримінальним правопорушенням у розмірі 80 000 ( вісімдесят тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 понесені потерпілим витрати на правову допомогу у розмірі 16 000 (шістнадцять тисяч) грн.

Речові докази по справі:

1)DVD диск з відеозаписом фіксації слідчого експерименту із потерпілим ОСОБА_6 від 10 серпня 2022 року зберігати у матеріалах кримінального провадження.

2)DVD диск з відеозаписом фіксації слідчого експерименту із свідком ОСОБА_9 від 10 серпня 2022 року зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом 30 (тридцяти) днів із дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя