Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження 1-кс/711/1404/22
Справа № 711/4429/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , особи, що звернулася із скаргою ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси скаргу ОСОБА_6 в порядку ст. 303 КПК України на постанову прокурора Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_7 від 30 травня 2022 про відмову в задоволення скарги в порядку ст.308 КПК України,-

встановив:

ОСОБА_6 звернувся в суд із скаргою на постанову прокурора Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_7 від 30 травня 2022 про відмову в задоволення скарги в порядку ст.308 КПК України.

Скаргу обгрунтовує тим, що він є потерпілим у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення №12021-25532 від 22.12.2021 року. Постановою першого заступника керівника Черкаського окружної прокуратури ОСОБА_7 від 30.05.2022 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 щодо вжиття заходів належного прокурорського реагування на своєчасне вчинення в розумні строки процесуальної дії щодо ОСОБА_8 в порядку, встановленому ст.ст. 276-278 КПК України у кримінальному провадженні №0000876 від 22.12.2021 року.

Вважає вказану постанову незаконною, оскільки кожний наданий ним доказ винуватості ОСОБА_8 у вчиненні проти нього вказаного кримінального правопорушення повинен бути найголовнішим для встановлення істини у вказаному провадженні № 0000876 від 22.12.2021 року. У постанові прокурором викладено невірний висновок про те, що ухвала слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.04.2022 року на час винесення прокурором 30.05.2022 року постанови перебувала на виконанні в експертній установі «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи», оскільки згідно даних цієї установи, вказана ухвала слідчого судді до установи не надходила.

На підставі наведеного, просить скасувати постанову прокурора Черкаської окружної прокуратури від 30.05.2022 року як передчасну.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.09.2022 року поновлено ОСОБА_6 строк звернення до суду із скаргою, скарга ОСОБА_6 призначена до розгляду.

В судовому засіданні скаржник та його представник скаргу підтримали, просили задовольнити її повністю.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно вимог частин 1, 2, 6 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції). Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (ч.1 ст. 36 КПК України).

Згідно п. 9-1 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником.

Встановлено, що постановою першого заступника керівника Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_7 про відмову в задоволенні скарги в порядку ст. 308 КПК України від 30.05.2022 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 щодо вжиття заходів належного прокурорського реагування на своєчасне вчинення в розумні строки процесуальної дії щодо ОСОБА_8 в порядку, встановленому ст.ст. 276-278 КПК України.

Приймаючи вказану постанову, прокурор виходив із того, що у провадженні сектору дізнання Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000876 від 22.12.2021 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України в якому ОСОБА_6 є заявником та потерпілим.

27.05.2022 року від ОСОБА_6 до Черкаської окружної прокуратури надійшла скарга в порядку ст. 308 КПК України щодо вжиття заходів належного прокурорського реагування на своєчасне вчинення в розумні строки процесуальної дії щодо ОСОБА_8 в порядку встановленому ст. 276-278 КПК України.

Установлено, що ОСОБА_6 неодноразово скеровував на адресу СД Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області та Черкаської окружної прокуратури клопотання щодо долучення доказів, які він вважає за необхідне, до матеріалів кримінального дізнання.

Вказані клопотання задоволені.

Разом з тим, за клопотанням потерпілого ОСОБА_6 ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси 07.04.2022 року призначено судово-медичну експертизу, виконання якої покладено на КП «Черкаське обласне бюро судово-медичних експертиз», яка на даний час триває.

Згідно із ч. 3 ст. 214 КПК України здійснення досудового розслідування, крім випадків, передбачених цією частиною, до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений огляд місця події (відомості вносяться невідкладно після завершення огляду). Для з`ясування обставин вчинення кримінального проступку до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути: 1) відібрано пояснення; 2) проведено медичне освідування; 3) отримано висновок спеціаліста і знято показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; 4) вилучено знаряддя і засоби вчинення кримінального проступку, речі і документи, що є безпосереднім предметом кримінального проступку, або які виявлені під час затримання особи, особистого огляду або огляду речей.

Таким чином, покласти в основу повідомлення про підозру ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, докази надані потерпілим ОСОБА_6 , які в свою чергу здобуті поза межами досудового розслідування кримінального провадження під № 0000876 від 22.12.2021 року, не представляється можливими, оскільки це суперечить вимогам КПК України, що наведені вище.

Разом з тим, вивченням матеріалів кримінального провадження та наглядового провадження до нього, факту недотримання розумних строків дізнавачами не встановлено, оскільки ними вживаються заходи, передбачені КПК України, щодо прийняття законного і обґрунтованого процесуального рішення в найкоротші строки.

Так, на виконання вказівок процесуального прокурора групою дізнавачів сектору дізнання Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області проводяться слідчі (розшукові) дії у кримінальному провадженні.

На даний час досудове розслідування триває.

Таким чином, підстави для задоволення скарги ОСОБА_6 щодо вжиття заходів належного прокурорського реагування на своєчасне вчинення в розумні строки процесуальної дії щодо ОСОБА_8 в порядку встановленому ст. 276-278 КПК України відсутні.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме, в запровадженні механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Відповідно до ч. 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 3 КПК України, керівник органу прокуратури - Генеральний прокурор України, прокурор Автономної Республіки Крим, області, міста Києва та Севастополя, міжрайонний прокурор, прокурор міста, району, прирівняні до них прокурори та їх заступники, які діють в межах своїх повноважень.

Згідно із частиною 2 статті 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до Закону України "Про прокуратуру" (ст. 17) прокурори здійснюють свої повноваження у межах, визначених законом, і підпорядковуються керівникам виключно в частині виконання письмових наказів адміністративного характеру, пов`язаних з організаційними питаннями діяльності прокурорів та органів прокуратури. Під час здійснення повноважень, пов`язаних з реалізацією функцій прокуратури, прокурори є незалежними, самостійно приймають рішення про порядок здійснення таких повноважень, керуючись при цьому положеннями закону, а також зобов`язані виконувати лише такі вказівки прокурора вищого рівня, що були надані з дотриманням вимог цієї статті.

Прокурори вищого рівня мають право давати вказівки прокурору нижчого рівня, погоджувати прийняття ним певних рішень та здійснювати інші дії, що безпосередньо стосуються реалізації цим прокурором функцій прокуратури, виключно в межах та порядку, визначених законом. Генеральний прокурор має право давати вказівки будь-якому прокурору.

Прокурором вищого рівня є:

1) для прокурорів, керівників та заступників керівників підрозділів окружної прокуратури - керівник окружної прокуратури чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов`язків;

2) для прокурорів, керівників та заступників керівників підрозділів обласної прокуратури - керівник обласної прокуратури чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов`язків;

3) для керівника окружної прокуратури, його першого заступника та заступників - керівник відповідної обласної прокуратури чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов`язків;

4) для керівника обласної прокуратури, його першого заступника та заступників, керівника та заступника керівника підрозділу, прокурора Офісу Генерального прокурора - Генеральний прокурор чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов`язків;

5) для першого заступника та заступника Генерального прокурора - Генеральний прокурор.

Відповідно до ст. 37 КПК України, прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування, у разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів. Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті. Якщо прокурор, який у відповідному кримінальному провадженні здійснює повноваження прокурора, не може їх здійснювати через задоволення заяви про його відвід, тяжку хворобу, звільнення з органу прокуратури або з іншої поважної причини, що унеможливлює його участь у кримінальному провадженні, повноваження прокурора покладаються на іншого прокурора керівником відповідного органу прокуратури. У виняткових випадках повноваження прокурора можуть бути покладені керівником органу прокуратури на іншого прокурора цього органу прокуратури через неефективне здійснення прокурором нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування.

Оскарження недотримання розумних строків передбачено ст. 308 КПК України.

Згідно зазначеної норми закону, підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування.

Прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду.

Таким чином, рішення по скарзі на недотримання розумних строків слідчим, прокурором уповноважений приймати не прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва, а прокурор вищого рівня керівник регіональної прокуратури, його перший заступник та заступники.

З аналізу вищевказаних норм КПК України слідує, що чинним кримінально-процесуальним законодавством у кримінальному провадженні надане право будь-якій особі, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, зокрема, до кола вказаних осіб відноситься і заявник, оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування, а прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути відповідне клопотання (скаргу) заявника та за наслідками його розгляду чи задовольнити вказане клопотання (скаргу), надавши відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень, чи винести вмотивовану постанову про відмову в задоволенні клопотання, яка може бути оскаржена слідчому судді відповідно до вимог п. 9-1 ч. 1ст. 303 КПК України.

Норма статті 28 КПК України визначає, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя, а судового провадження суд.

З постанови прокурора вбачається, що 27.05.2022 року від ОСОБА_6 до Черкаської окружної прокуратури надійшла скарга в порядку ст. 308 КПК України щодо вжиття заходів належного прокурорського реагування на своєчасне вчинення в розумні строки процесуальної дії щодо ОСОБА_8 в порядку встановленому ст. 276-278 КПК України.

Відповідно до ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. 2. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Отже, повідомлення про підозру є одним з визначальних етапів стадії досудового розслідування, що повинен обумовлюватися формуванням законної та обґрунтованої підозри, а також забезпеченням підозрюваній особі можливості захищатися усіма дозволеними законом засобами і способами.

Сама процедура здійснення повідомлення про підозру особи характеризується конкретними вимогами до сторони обвинувачення, що мають бути дотримані нею під час вчинення такої процесуальної дії.

Недотримання встановлених законом приписів повідомлення про підозру особи породжує негативні правові наслідки з точки зору дотримання принципів верховенства права та законності у кримінальному провадженні, які мають безпосередній результат, що повинен розглядатися як істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, недійсність процесуальної дії та ненабуття особою процесуального статусу підозрюваного.

Оскільки повідомлення про підозру є визначальним для розпочатку процедури зібрання доказів винуватості щодо конкретно визначеної підозрюваної особи, недійсність даної процесуальної дії має наслідком недопустимість таких доказів.

За будь-яких умов таке повідомлення може здійснюватися лише за наявності достатніх доказів для підозри особі у вчиненні кримінального правопорушення.

У цьому контексті під достатністю, очевидно, слід розуміти наявність у кримінальному провадженні такої сукупності належних, допустимих, достовірних доказів, отриманих у даному провадженні відповідно до встановленої законом процедури в результаті всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин у їх взаємозв`язку, яка викликає у слідчого та прокурора внутрішне переконання у достатньому з`ясуванні наявності обставин предмета доказування, необхідних для встановлення об`єктивної істини та прийняття рішення щодо повідомлення про підозру особі.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що в оскаржуваній постанові прокурор вказує на те, що покласти в основу повідомлення про підозру ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, докази надані потерпілим ОСОБА_6 , які в свою чергу здобуті поза межами досудового розслідування кримінального провадження під № 0000876 від 22.12.2021 року, не представляється можливими, оскільки це суперечить вимогам КПК України, що наведені вище.

За таких обставин постанова першого заступника керівника Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_7 про відмову в задоволенні скарги в порядку ст. 308 КПК України від 30.05.2022 року є законною та обґрунтованою, а тому вона не може бути скасована.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307-309, 371, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

В задоволенні скарги ОСОБА_6 в порядку ст. 303 КПК України на постанову прокурора Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_7 від 30 травня 2022 про відмову в задоволення скарги в порядку ст.308 КПК України відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 27.10.2022 року о 08:10 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1