Справа №694/649/23
провадження № 1-кс/694/289/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про застосування запобіжного заходу особисте зобов`язання

16.03.2023 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Тальнівського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000374 від 02.03.2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Колодисте Тальнівського району Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, освіта середня, раніше не судимого,-

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

з участю підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6

в с т а н о в и в:

Слідчий СВ Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням, погодженим прокурором Тальнівського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

У клопотанні зазначено, що в провадженні слідчого відділу Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000374 від 02.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що близько 19 год. 30 хв. 02.03.2023, ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2108» н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проїжджій частині вул. Шевченка в с. Колодисте Звенигородського району Черкаської області , в напрямку від с. Глибочок до центральної частини с. Колодисте, діючи в порушення вимог п.п. 2.3 б), 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 зі змінами та доповненнями (далі ПДР України), був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не відреагував на її зміну, не вибрав безпечну швидкість руху керованого ним автомобілем, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, перед зміною напрямку руху не переконавшись, що це буде безпечним, здійснив виїзд на тротуар, що розташований ліворуч від проїжджої частини по напрямку свого руху, де поблизу будинку 56А по вулиці Шевченка в с. Колодисте, Звенигородського району Черкаської області, відбулося перекидання автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2108» н.з. НОМЕР_1 , після чого ОСОБА_5 , в порушення вимог п. 2.10 а) ПДР України, відповідно до якого у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний залишатися на місці пригоди з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля марки «ВАЗ» моделі

2108» н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №05-0-01/97 від 06.03.2023 отримав тілесні ушкодження у вигляді: лінійного перелому лівої сідничної кістки без зміщення, розриву лонного зчленування, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2108» н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , а саме вимог п.п. 2.3 б), 2.10 а), 10.1, 12.1 ПДР України, перебувають в причинному зв`язку з виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками у вигляді тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відомості про дане кримінальне правопорушення внесено 02 березня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000374, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

07.03.2023 громадянину ОСОБА_5 , в порядку передбаченому 278 КПК України вручено повідомлення про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Разом з тим, в матеріалах даного кримінального провадження міститься достатньо фактичних даних для обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, які містяться у протоколах слідчих дій та інших документах.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні. Так, злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 є нетяжким, проте підозрюваний після вчинення ним злочину, всупереч вимогам п. 2.10 а) ПДР України, відповідно до якого у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний залишатися на місці пригоди, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, що свідчить про вчинення дій спрямованих на переховування від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності; окрім того усвідомлюючи, що за вчинений злочин в разі доведення його вини йому загрожує максимальне покарання у обмеження волі на строк до трьох років та зважаючи на тяжкість покарання, з метою уникнення від покарання може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Ризик незаконного впливу на потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, обґрунтовується тим, що підозрюваний особисто знайомий з потерпілим ОСОБА_7 , це дає достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи без запобіжного заходу, може незаконно впливати на останнього шляхом підбурювання, вмовляння чи залякування. Ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що відповідно до інформації наданої сектором адміністративної практики Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області від 03.03.2023, ОСОБА_5 притягувався до відповідальності за вчинення правопорушень передбачених ч.1 ст.173-2, ч.1 ст.175-1 та ст. 178 КУпАП. Вказане свідчить про неможливість запобігання цим ризикам через відсутність запобіжних заходів.

В судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 проти задоволення клопотання не заперечували. Разом з тим просили не покладати на підозрюваного обов`язок не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає, оскільки у нього може виникнути

раптова потреба у його залишенні оскільки він має малолітню дитину. Також заперечував проти покладення обов`язку утримуватися від спілкування з потерпілим у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_7 , оскільки останній є його найліпшим товаришем з яким він постійно спілкується і з огляду на необхідність проведення весняних господарських робіт може виникнути необхідність у допомозі товаришеві, чому перешкоджатиме вказаний обов`язок.

Слідчий суддя, заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує клопотання, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

07.03.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні кримінального правопорушення; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.

Як встановлено в ході судового розгляду, підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, за який законом передбачено покарання у вигляді обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, одним з яких є і такий запобіжний захід, як особисте зобов`язання.

Відповідно до ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

Ч. 5 ст. 194 КПК України встановлює, що якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Також судом має враховуватися й позиція Європейського суду з прав людини. Зокрема, варто звернути увагу на п.175 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, відповідно до якого «обгрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.90).

Також п.1 ч.1 ст.178 КПК України зобов`язує оцінити вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Крім того, слідчий суддя має встановити наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, а також те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатньо для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як встановлено в ході судового розгляду, підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. При цьому суд враховує, що під час розгляду клопотання слідчим суддею перевіряється питання щодо обґрунтованості підозри, а питання доведеності вини у вчиненні кримінального правопорушення може бути розглянуте лише судом при розгляді кримінального провадження по суті. Ураховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 своїми діями, про які йдеться у Повідомленні про підозру, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

Щодо наявності вказаних ризиків слідчий суддя приходить до наступного.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (злочин за ч. 1 ст. 286 КК України, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , передбачає покарання у вигляді обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років. Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

При цьому, слідчий суддя при встановленні даного ризику враховує існування інших

факторів, які можуть свідчити про наявність у ОСОБА_5 можливості переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Так, ОСОБА_5 після скоєння ним правопорушення, всупереч вимогам п.2.10 а ПДР України залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. При цьому з показів потерпілого ОСОБА_7 вбачається, що на момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння. При цьому слідча суддя звертає увагу, що дана обставина потребує доказування при судовому розгляді, разом з тим безпосередність дослідження показань, що передбачена статтями 23, 95, стосується отримання показань судом, тобто при судовому розгляді (глава 28 КПК України), і не стосується стадії досудового розслідування, оскільки протокол фіксації показів свідків є належним доказом на стадії досудового розслідування. Процесуальні дії під час досудового розслідування фіксуються, в тому числі, в протоколі (п. 1 ч. 1 ст. 103 КПК України), тому протокол, який ведеться під час вчинення стороною обвинувачення тієї чи іншої процесуальної дії, є належним засобом її фіксації, в тому числі протокол допиту свідка. Відтак вказані покази потерпілого, зафіксовані у протоколі його допиту можуть також свідчити про намір уникнути відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того слідчим суддею приймається до уваги те, що ОСОБА_5 , не має місця роботи, неодружений, неповнолітні діти відсутні (доказів зворотнього підозрюваним надано у судовому засіданні не було), що свідчить про відсутність стійких соціальних зав`язків підозрюваного із місцем проживання.

Вказані обставини у сукупності між собою та з іншими обставинами цього кримінального провадження дають підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.

Щодо ризику незаконно впливати на потерпілого у цьому кримінальному провадженні.

При встановленні наявності цього ризику слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Тобто ризик впливу на потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від в тому числі і потерпілого та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Ризик впливу на потерпілого також обумовлюється тим, що підозрюваний у судовому засіданні вказав, що потерпілий є його ліпшим товаришем, відтак з можливим використанням, обізнаністю про потерпілого, з метою підбурювання його до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання показань, які суперечитимуть зібраним у справі підозрюваний може впливати на потерпілого.

Відповідний незаконний вплив може стосуватись потерпілого, який безпосередньо вказує на підозрюваного як на особу, що вчинила правопорушення, так і свідків, які можуть надати свідчення щодо інших важливих обставин кримінального провадження, які не інкримінуються підозрюваному та не мають безпосереднього зв`язку із його особою (наприклад, показання понятих, які брали участь у слідчих діях).

Оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні ще не завершене, а потерпілий та свідки сторони обвинувачення відповідно не допитувались судом безпосередньо, існує ймовірний ризик того, що внаслідок впливу підозрюваного, такі особи

можуть змінити свої показання або відмовитися від дачі показань у суді.

Слідча суддя враховує й те, що для здійснення тиску чи умовлянь не обов`язково осіб знати особисто. Для цього достатньо, наприклад, того, що особі, якій загрожує покарання, після ознайомлення з матеріалами справи стануть відомі анкетні дані свідків, і з метою уникнення покарання, можуть вчинятися дії, покликані на примушення свідків до зміни показань або до відмови від їх надання

За таких обставин, слідчий суддя вважає обґрунтованими твердження слідчого, щодо існування цього ризику.

Крім того враховуючи наведене слідча суддя відхиляє доводи підозрюваного на необхідність не покладення на нього обов`язку уникати спілкування з потерпілим.

Ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що відповідно до інформації наданої сектором адміністративної практики Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області від 03.03.2023, ОСОБА_5 притягувався до відповідальності за вчинення правопорушень передбачених ч.1 ст.173-2, ч.1 ст.175-1 та ст. 178 КУпАП. Зазначене свідчить, що підозрюваний схильний до протиправних вчинків і відповідних висновків для себе не робить.

Щодо посилань підозрюваного на незастосування до нього обов`язку не виїжджати за межі населеного пункту, де він проживає, слідча суддя зазначає, що доказів наявності малолітньої дитини та відповідної необхідності як у її інтересах так і у власних виїжджати за межі даного населеного пункту надано не було. Крім того дане обмеження може не застосовуватися у випадку обґрунтування підозрюваним його необхідності, за погодженням зі слідчим або прокурором. Разом з цим слідча суддя вважає за можливе застосувати таке обмеження у межах Звенигородського району.

На підставі вищевикладеного, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження, суд приходить до висновку про доцільність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, з покладенням на підозрюваного передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків, так як саме такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваного, тяжкості злочину та його наслідкам, а також зможе як запобігти імовірним ризикам, так і забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В той же час суд враховує, що п.1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст.177, 178, 183, 184, 192-194, 196, 197, 202, 205, 395, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:

клопотання слідчого СВ Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Тальнівського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000374 від 02.03.2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Колодисте Тальнівського району Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, освіта середня, раніше не судимого - запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- 1) прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора у вказаному кримінальному провадженні або суду;

- 2) не відлучатися за межі Звенигородского району Черкаської області, без дозволу слідчого, прокурора у вказаному кримінальному провадженні, або суду;

- 3) повідомляти слідчого, прокурора у вказаному кримінальному провадженні, або суд про зміну свого місця проживання;

- 4) утримуватися від спілкування з потерпілим у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_7 .

Підозрюваному ОСОБА_5 письмово під розпис повідомити покладені на нього обов`язки та роз`яснити про те, що в разі невиконання покладених цією ухвалою зобов`язань до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Строк дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання - до 05.05.2023 року.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого слідчого відділу Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 .

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 20.03.2023.

Суддя ОСОБА_1