Справа № 462/1092/16-к
провадження 1-кс/462/593/23
У Х В А Л А

11 квітня 2023 року суддя Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , обвичнуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про відвід судді Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження № 0003500 від 12.12.2015 року про обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України (єдиний унікальний номер судової справи 462/1092/16-к, номер провадження 1-кс/462/593/23), -

встановила:

У провадженні судді Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_5 перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003500 від 12.12.2015 відносно ОСОБА_4 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України (єдиний унікальний номер судової справи 462/1092/16-к, номер провадження 1-кс/462/593/23).

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 31.03.2023 звернувся до суду із заявою про відвід головуючого судді ОСОБА_5 , яку мотивує тим, що в ході судового розгляду суддею задоволено клопотання прокурора ОСОБА_6 про проведення судово-медичної експертизи. 14.12.2022 експертом КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» складено висновок експерта № 1184-додатковий. Після ознайомлення із вказаним висновком адвокатом встановлено, що експерт під час проведення експертизи ознайомлювалася із скерованими матеріалами кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , внесеного в ЄРДР за № 0003500 від 12.12.2015. Доказом зазначеного є те, що в обґрунтування експерт посилається на протокол допиту потерпілого та протокол допиту підозрюваного. Посилається на те, що сторонами кримінального провадження клопотання про дослідження протоколу допиту потерпілого від 15.12.2015 та протокол допиту підозрюваного від 12.12.2015 не заявляли, а відтак дані протоколи не були предметом дослідження та судом не вирішувалося питання про долучення до матеріалів справи даних протоколів. 02.02.2023 у ході ознайомлення з матеріалами справи № 462/1092/16 встановлено, що в резолютивній частині ухвали від 31.10.2022 постановлено направити в розпорядження експертів матеріали справи № 462/1092/16, проте, які саме матеріали справи в ухвалі не уточнено. Також, при ознайомлені зі справою ним встановлено, що справа складається з трьох томів. Одним із томів є том матеріалів кримінального провадження № 0003500 від 12.12.2012, у якому зберігаються протоколи допитів свідків, потерпілого та підозрюваного та які були скеровані для проведення судово-медичної експертизи. Вважає, що це не відповідає рішенню суду, оскільки в ухвалі зазначено скерувати справу № 462/1092/16-к, а не кримінальне провадження. Таким чином, адвокат вказує на особисту заінтересованість судді ОСОБА_5 та надання переваги стороні обвинувачення. З огляду на викладене, вважає, що вказане вище унеможливлює розгляд справи суддею ОСОБА_5 та є підставою для відводу.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 заяву підтримав у повному обсязі з підстав та обставин, викладених у заяві. Додатково пояснив, що наявність даних документів у матеріалах кримінального провадження створює підстави для сумнівів у тому, що суддя ознайомився із ними та заздалегідь сформував свою думку. Просить заяву задовольнити та відвести головуючого суддю ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_4 заяву підтримав у повному обсязі з підстав та обставин, викладених у заяві.

Інші учасники судового розгляду у судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомленні про дату, час та місце розгляду заяви. Неприбуття в судове засідання учасників судового розгляду не перешкоджає розгляду заяви про відвід.

Дослідивши заяву про відвід головуючого судді ОСОБА_5 суд дійшов наступного висновку.

Згідно із ч.2 ст.344 КПК України питання про відвід вирішується судом відповідно до вимог ст. ст. 75-81 КПК України.

Стаття 75 КПК України містить вичерпний перелік обставин, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні, зокрема:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Недопустимість повторної участі судді в кримінальному провадженні передбачена у ст. 76 КК України.

При цьому, слід зазначити, що розгляд суддею заяви про відвід має на меті встановлення обставин, які б свідчили про неможливість учасника процесу, якому заявлено відвід, приймати участь та реалізувати права та обов`язки, встановленні процесуальним законодавством, проте не пов`язується із розглядом справи по суті.

Частиною 5 ст. 80 КПК України передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до п. 1.1 Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» встановлено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Водночас, згідно із роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом (п.10). Відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 9 КПК України є обов`язковою для застосування під час здійснення кримінального провадження, при наданні оцінки безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспекти. Зокрема, у справах «Гаусшильдт проти Данії» та «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначено, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При цьому, суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо нього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, його прихильностей чи уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчить про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду з прав людини підтримав і Верховний Суд України у справі № 5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01 березня 2012 року).

В даному випадку, обґрунтовуючи заяву про відвід головуючого судді ОСОБА_5 від розгляду обвинувального акта у кримінальному провадженні, захисник обвинуваченого посилається на те, що в нього є сумніви щодо неупередженості судді, який на його думку має особисту заінтересованість у результаті розгляду кримінального провадження.

Однак, заявлений відвід не містить об`єктивних доказів упередженості судді ОСОБА_5 , а подана заява фактично зводиться до незгоди заявника з процесуальними діями суду, що відповідно до вимог КПК України не є підставою для відводу головуючому судді.

Таким чином, оскільки судом не були встановлені обставини, які б виключали можливість участі судді ОСОБА_5 у розгляді вказаного вище кримінального провадження чи свідчили б про його особисту заінтересованість або викликали обґрунтовані сумніви у його неупередженості під час розгляду зазначеного кримінального провадження, тому вважаю за необхідне відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді.

Керуючись ст. ст. 75-76, 80-81, 376, 532 КПК України, суддя -

постановила:

В задоволенні заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про відвід судді Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження № 0003500 від 12.12.2015 року про обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України (єдиний унікальний номер судової справи 462/1092/16-к, номер провадження 1-кс/462/593/23), - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя