Справа №642/325/23
Провадження №1-кс/642/150/23
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

24 січня 2023 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання слідчого Слідчого - заступника начальника СВ відділу поліції №2 Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області, капітана поліції ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, одруженого, судимого 01.11.2022 Кіцманським районним судом Чернівецької області за ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України до штрафу у розмірі 17 850,00 грн., зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає як тимчасово переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч.1 ст. 129 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

До Ленінського районного суду м. Харкова звернувся слідчий - заступник начальника СВ відділу поліції №2 Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області, капітан поліції ОСОБА_5 із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання зазначено, що в провадженні СВ відділу поліції №2 Харківського районного управління №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань№0001332 від 27.12.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 129 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 14.04.2021 року приблизно о 18:00 год., точний час в ході досудового розслідування не встановлено, знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , в якій мешкає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якою останній перебував у близьких стосунках, маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою, з корисливих мотивів, достовірно знаючи про наявність великої суми грошових коштів у ОСОБА_6 , оскільки остання їх збирала на придбання легкового автомобілю, не маючи наміру їх в подальшому повертати, маніпулюючи особистими труднощами щодо наявності у суді кримінальної справи за ознаками складу злочину передбаченого ст. 307 КК України в якій він має процесуальний статус обвинуваченого та відсутності можливості платити адвокатські послуги в зв`язку з чим йому можуть заарештувати, попросив грошові кошти у розмірі 300 000,00 грн. які нібито поверне через один місяць, упевнивши ОСОБА_6 , в тому, що гроші в нього будуть отриманні з продажу власного автомобілю «Audi A6», якого фактично у власності він не мав, діючи з умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, з корисливих мотивів, ввівши в оману щодо наявності у ОСОБА_4 легкового автомобілю та впевнивши ОСОБА_6 у повернені грошей, не маючи фактичного наміру повертати гроші, ОСОБА_6 передала грошові кошти у розмірі 300 000,00 грн. ОСОБА_4 , якими у подальшому останній заволодів та розпорядився на власний розсуд.

Зазначеними злочинними діями ОСОБА_4 реалізував свій злочинний умисел щодо заволодіння грошовими коштами у розмірі 300 000,00 грн. шляхом обману та зловживання довірою, чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_6 у великих розмірах.

Відповідно до ч.3 примітки до ст.185 КК України у ст.190 цього Кодексу у великих розмірах визнається злочин, що вчинений однією особою чи групою осіб на суму, яка в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину (станом на 2021 рік - 283 750 грн. і більше).

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.190 КК України - тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене у великих розмірах.

Крім того, ОСОБА_4 достовірно знаючи що він 14.04.2021 шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами ОСОБА_6 у розмірі 300 000,00 грн. які в обумовлений строк не повернув та розпорядився ними на власний розсуд, діючи з метою залякування та придушення волі потерпілої ОСОБА_6 щодо вимог повернення грошових коштів у розмірі 300 000,00 грн. якими він заволодів шахрайським шляхом, усвідомлюючи, що вона є жінкою з якою ОСОБА_4 перебував у близьких відносинах та знаючи умови, місце, спосіб життя потерпілої ОСОБА_6 , у ОСОБА_4 виник прямий умисел направлений на здійснення погрози вбивством, усвідомлюючи, що погрожує вбивством, та що ця погроза здатна викликати у ОСОБА_6 реальні побоювання за своє життя, і бажаючи цього, здійснював телефонні дзвінки з мобільних телефонів на номери, якими постійно користувалась остання.

Так, ОСОБА_4 18.07.2021 о 08:38 год. відправив через додаток «Whats App» на мобільний номер потерпілої ОСОБА_6 , повідомлення: «смотри Катя, вийдеш с дома и не дойдешь до мусаров со своей заявой!!! Хочешь жить забудь за свои деньги, хорошо подумай что тебе дороже жизнь».

Крім того, ОСОБА_4 22.09.2021 о 23:10 год. відправив через додаток «Whats App» на мобільний номер потерпілої ОСОБА_6 , зображення у вигляді гробу та повідомлення: «скора отправишься в таком на тот свет».

Крім того, ОСОБА_4 30.09.2021 в період часу з 22:38 год. до 22:47 год. відправляв через додаток «Whats App» на мобільний номер потерпілої ОСОБА_6 , повідомлення у вигляді зображення кіслоти з смс повідомленням: «скоро выспешься и здохнешь, вийдеш с дома со своей собачкой и пропадешь, а на том свете тебе деньги не будут нужны, подумай, что тебе важнее деньги или жизнь».

Крім того, ОСОБА_4 05.11.2021 о 07:12 год. відправив через додаток «Whats App» на мобільний номер потерпілої ОСОБА_6 , повідомлення: «забудь про деньги если хочешь жить или отправишься на тот свет к моему отцу и встретишься с ним первая, а пацаны эту встречу ускорят».

Також, 18.11.2021 року ОСОБА_4 висловив черговий свій намір на здійснення її вбивства шляхом залишення на ручці вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 , в якій зареєстрована та фактично мешкала ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поховальний вінок з написом «На долгую память за длинный язык».

Крім того, ОСОБА_4 04.01.2022, точний час в ході досудового розслідування не встановлений, на власному обліковому запису «ІНФОРМАЦІЯ_6» каналу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » виклав відеозапис з власним зверненням в якому останній продовжуючи свій злочинний намір, направлений на здійснення погрози вбивством, усвідомлюючи, що погрожує вбивством, та що ця погроза здатна викликати у ОСОБА_6 реальні побоювання за своє життя, і бажаючи цього, висловив: «що заб`є її молотком прилюдно, на вулицю може не виходити, бо заб`є та повісить біля під`їзду на дереві».

Зазначеними погрозами вбивством ОСОБА_4 викликав у ОСОБА_6 почуття страху і тривоги, необхідність звернення про допомогу до правоохоронних органів, а також конкретні і реальні побоювання за своє життя у зв`язку із можливістю виконання ним цієї погрози, оскільки він знав де мешкає остання, а також зважаючи на дуже наполегливе бажання, щоб ОСОБА_6 забула про гроші які він отримав від неї шляхом зловживання її довірою.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.129 КК України - тобто погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

У вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.1 ст.129 КК України, ОСОБА_4 , уродженцю м. Черкаси, громадянину України, одруженому, судимий 01.11.2022 Кіцманським районним судом Чернівецької області за ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України до штрафу у розмірі 17 850,00 грн., зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає як тимчасово переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 , 13.01.2023 повідомлено про підозру.

Підозра ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0001332 від 27.12.2022 обґрунтована наступними доказами:

повідомленнями ОСОБА_6 про вчинення кримінальних правопорушень від 27.12.2022;

повідомленням ОСОБА_6 від 12.02.2022 про те, що ОСОБА_4 регулярно публічно погрожує їй фізичною розправою та вбивством, принижує честь та гідність, при цьому використовує платформу «YouTube»;

заявою ОСОБА_6 про залучення до провадження як потерпілого;

протоколом огляду 2-х мобільних телефонів потерпілої ОСОБА_6 , на яких маються скріншоти переписок з ОСОБА_4 , в яких останній просить зайняти гроші, а в подальшому погрожує вбивством;

протоколами зняття з електронних інформаційних систем інформації доступ до якої не обмежується її власником володільцем або утримувачем, а саме 3-х відеозаписів виставлених ОСОБА_4 в додатку «YouTube» на яких йде мова про ОСОБА_6 та безпосередня погроза вбивства;

Допитами свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які надають свідчення щодо залишення на дверях квартири потерпілої ОСОБА_6 погребального вінка;

Рапортом о/у СКП ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, відповідно якого зареєстрованих легкових автомобілів у ОСОБА_4 не значиться;

Допитом потерпілої ОСОБА_6 ;

Допитом свідка в режимі відео конференції ОСОБА_10 , яка розповіла про те, що ОСОБА_4 шахрай, заволодів її грошовими коштами, та відомі обставини шахрайського заволодіння коштами потерпілої ОСОБА_6 ;

Допитами свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які пояснили, що хотіли скинути гроші на карту ОСОБА_4 , для його організації «Стоп наркотик» яку він висвітлював у «YouTube». Перед тим як скинути знайшли в Інтернеті інформацію про те, що ОСОБА_4 шахрай у зв`язку з чим передумали відправляти гроші на карту;

Допитом свідка ОСОБА_15 , яка пояснила що була присутня при передачі грошових коштів ОСОБА_6 громадянину ОСОБА_4 та відомі їй обставини шахрайського заволодіння грошовими коштами потерпілої та подальших погроз вбивства.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше неодноразово судимий за корисливі злочини:

- 14.08.1999 Соснівським районним судом м. Черкаси за ч.2 ст. 140 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 46-1 КК України, відстрочено виконання покарання на 1 рік 6 місяців, штраф 680 грн., амністія ст.1 П. «А»;

- 13.04.2001 Соснівським районним судом м. Черкаси за ч.2 ст.140, ч.2 ст.141, ст.17, ч.2 ст.141 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 45 КК України до 2 років умовно з іспитовим строком, штраф 680 грн., 23.10.2001 постановою Черкаського апеляційного суду засуджений за ч.2 ст.185, ч.2 ст.180, 15, ч.2 ст.186 КК України, звільнений 21.04.2003 у зв`язку з відбуттям строку покарання;

- 18.08.2006 Канівським районним судом Черкаської області за ч.2 ст. 190 КК України у вигляді 1 року обмеження волі;

- 08.04.2009 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.189, ч.3 ст.15 ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, звільнений 29.07.2010 на підставі постанови Придніпровського районного суда м. Черкаси заміна на виправні роботи, невідбутий термін 1 рік 4 місяці 22 дня з утриманням 20% заробітку в дохід держави;

- 02.04.2012 Канівським районним судом Черкаської області за ч.2 ст.190, ч.1 ст.71 КК України до 2 років 1 місяць обмеження волі, 15.11.2013 на підставі рішення Олександрійського районного суду Кіровоградської області від 07.11.2013 ст.81 КК України звільнений умовно-достроково на відбутий термін 7 місяців 27 днів;

- 31.10.2017 року кримінальне провадження №0000293 від 17.08.2017 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.3 ст.307, ч.2 ст.307 КК України за обвинуваченням ОСОБА_4 направлено до суду, запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 128 000,00 грн.;

- 01.11.2022 Кіцманським районним судом Чернівецької області за ч.4 ст.358, ч.1 ст.358, ч.1 ст.70 КК України до штрафу у розмірі 17 850,00 грн., образ свого життя зв`язав з систематичним вчиненням злочинів, вчинив умисні правопорушення, серед яких тяжкий корисливий злочин, за який кримінальним законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, не працює, тобто не має легального джерела доходів, не має стійких соціальних зв`язків, що підтверджується його відношенням в тому числі до рідних дітей, а саме рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15.06.2021, справа №711/7633/20, провадження №2/697/202/2021, позбавлений батьківських прав щодо малолітніх дітей: сина ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , доньки ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у підозрюваного ОСОБА_4 можуть виникнути передбачені п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України спроби:

- переховуватись від органів досудового розслідування або суду, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачене суворе покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років. Обставини кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_4 свідчать про його схильність до скоєння протиправних дій. Підозрюваний ОСОБА_4 не має законних джерел отримання заробітку, стійких соціальних зв`язків, через що за місцем мешкання його нічого не утримує;

- незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні, з метою змусити останніх відмовитись від раніше наданих показів щодо обставин вчинених кримінальних правопорушень, оскільки, маючи процесуальний статус підозрюваного, останньому відомо місце потерпілих та свідків у вказаному кримінальному провадженні. Крім того, у органу досудового розслідування наявні підстави вважати, що ОСОБА_4 може умовлянням чи погрозами вчинити протиправний тиск на потерпілих та свідків з метою змусити останніх відмовитись від раніше наданих показів;

- вчинити інші кримінальні правопорушення. Наявність вказаного ризику об`єктивно підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 не має законних джерел отримання заробітку, а також продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а саме погрожувати вбивством потерпілої ОСОБА_6 .

На цей час у органу досудового розслідування вбачаються достатні підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбаченого ч.1 ст. 184 КПК України, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч.1 ст. 129 КК України; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, які викладені в тексті клопотання.

Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання слідчого та зазначив, що прокурором не доведено існування ризиків, які зазначені в клопотанні також повідомлення про підозру є необґрунтованим та передчасним, просив відмовити в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або застосувати більш м*який запобіжний захід, не пов*язаний із позбавленням волі.

Підозрюваний також просив не обирати стосовно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання слідчого з додатками, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 184 КПК України, клопотання про застосування запобіжних заходів повинно містити виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Одних припущень органу досудового розслідування щодо наявності певних ризиків недостатньо для винесення рішення про обрання запобіжного заходу, кожен конкретний ризик має бути доведений та обґрунтований доказами його існування, з наданням копій матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Окрім того, стаття 17 Закону України N° 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинно носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п. 111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.

Як зазначено в Рішенні ЄСПЛ «Александр Макаров проти Росії» національні органи влади зобов`язані проаналізувати особисті обставини особи докладніше та навести на користь тримання її під вартою конкретні підстави, підкріплені встановленими в судовому засіданні доказами.

Згідно Постанови N 14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 р. «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи.

Як зазначено в п. 143 Рішення ЄСПЛ «Бойченко проти Молдови» одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без зазначення підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню по справі, переховуватись від правосудця або скоювати нові злочини, не є достатніми для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою (аналогічні справи - «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»).

Підозра ОСОБА_4 повністю підтверджується наступними доказами:

повідомленнями ОСОБА_6 про вчинення кримінальних правопорушень від 27.12.2022;

повідомленням ОСОБА_6 від 12.02.2022 про те, що ОСОБА_4 регулярно публічно погрожує їй фізичною розправою та вбивством, принижує честь та гідність, при цьому використовує платформу «YouTube»;

заявою ОСОБА_6 про залучення до провадження як потерпілого;

протоколом огляду 2-х мобільних телефонів потерпілої ОСОБА_6 , на яких маються скріншоти переписок з ОСОБА_4 , в яких останній просить зайняти гроші, а в подальшому погрожує вбивством;

протоколами зняття з електронних інформаційних систем інформації доступ до якої не обмежується її власником володільцем або утримувачем, а саме 3-х відеозаписів виставлених ОСОБА_4 в додатку «YouTube» на яких йде мова про ОСОБА_6 та безпосередня погроза вбивства;

Допитами свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які надають свідчення щодо залишення на дверях квартири потерпілої ОСОБА_6 погребального вінка;

Рапортом о/у СКП ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, відповідно якого зареєстрованих легкових автомобілів у ОСОБА_4 не значиться;

Допитом потерпілої ОСОБА_6 ;

Допитом свідка в режимі відео конференції ОСОБА_10 , яка розповіла про те, що ОСОБА_4 шахрай, заволодів її грошовими коштами, та відомі обставини шахрайського заволодіння коштами потерпілої ОСОБА_6 ;

Допитами свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які пояснили, що хотіли скинути гроші на карту ОСОБА_4 , для його організації «Стоп наркотик» яку він висвітлював у «YouTube». Перед тим як скинути знайшли в Інтернеті інформацію про те, що ОСОБА_4 шахрай у зв`язку з чим передумали відправляти гроші на карту;

Допитом свідка ОСОБА_15 , яка пояснила що була присутня при передачі грошових коштів ОСОБА_6 громадянину ОСОБА_4 та відомі їй обставини шахрайського заволодіння грошовими коштами потерпілої та подальших погроз вбивства та іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення слід розуміти як наявність «розумної підозри», тобто добросовісного, основаного на сукупності наявних на даний момент доказів припущення про вчинення цією особою кримінального правопорушення. Ступінь доведеності підозри, обвинувачення на цьому етапі провадження не є обставиною, що впливає на обрання запобіжного заходу, оскільки встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжній захід, що обирається.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, слідчий суддя враховує наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 тяжкого злочину та проступку, оцінюючи сукупність обставин, а саме те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачене суворе покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років, обставини кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_4 свідчать про його схильність до скоєння протиправних дій. Підозрюваний ОСОБА_4 не має законних джерел отримання заробітку, стійких соціальних зв`язків, через що за місцем мешкання його нічого не утримує. Окрім того, ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні, з метою змусити останніх відмовитись від раніше наданих показів щодо обставин вчинених кримінальних правопорушень, оскільки, маючи процесуальний статус підозрюваного, останньому відомо місце потерпілих та свідків у вказаному кримінальному провадженні та вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 не має законних джерел отримання заробітку, а також продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а саме погрожувати вбивством потерпілої ОСОБА_6 .

При цьому слід враховувати, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту

Таким чином, суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, та не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, а тому обирає стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі, вчинення інших злочинів та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.

Крім того, у п. 48 рішення «Чеботар проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 г. Європейський суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5, поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі по кінцевому рахунку, були пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання»

При цьому, слід зауважити, що у розумінні положень наведених у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» № №12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В контексті ст. 5 Конвенції про захист. прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі на стільки, що його неможливо відвернути, не застосувавши до особи запобіжний захід. При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, які підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.

Відповідно до вимог ст.ст. 182, 183 КПК України, суд з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, визначає заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України - в розмірі 115 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 308 660 грн.00 коп.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ухвалив:

Клопотання слідчого - заступника начальника СВ відділу поліції №2 Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області, капітана поліції ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківського слідчого ізолятора», строком на 60 діб, а саме до 24.03.2023 включно.

Визначити суму застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 308 660 гривень, яку необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області, протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатися з населеного пункту, в якому проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії ухвали до 24.03.2023.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 30.01.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1