ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/5561/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/227/23 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.5 ст.191 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

представників потерпілого - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові в режимі відеоконференції заяву представника потерпілого ОСОБА_9 про відвід суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , представників потерпілого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 12 грудня 2022 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до відомостей протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Харківського апеляційного суду від 26.01.2023 року, визначено склад колегії суддів: головуючий суддя ОСОБА_2 , судді: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

До початку апеляційного розглядупредставник потерпілого ОСОБА_9 подала до суду апеляційної інстанції заяву про відвід суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з наданих суду відомостей, Зміївським районним судом Харківської області розглядалася цивільна справа за позовом ПАТ «Ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління AT «Ощадбанк» до ОСОБА_12 , ОСОБА_7 про визнання недійсним Договору депозитного банківського вкладу № 51095 від 10.09.2008 року між ОСОБА_12 та AT «Ощадний банк України» в особі завідуючої ТВБВ № 100/0326 Філії - Харківське обласне управління ВАТ «Ощадний банк України» ОСОБА_7 .

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 20.03.2015 року в задоволенні позову було відмовлено.

На рішення Зміївського районного суду Харківської області від 20.03.2015 року представником ПАТ «Ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління «Ощадбанк» було подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Харківської області, яка розглядалася судовою колегією з розгляду цивільних справ у складі: головуючого судді ОСОБА_3 (суддя доповідач), суддів: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у вищезазначеному складі суду в мотивувальній частині своєї ухвали від 07.12.2016 року зробила висновок про відсутність зловмисної домовленості між відповідачами, а також наявність в діях ОСОБА_12 умислу на незаконне отримання грошових коштів спростовується доказом внесення ним на рахунок AT «Ощадбанк» суми 200 000 доларів США.

Крім того, суддя ОСОБА_4 був головуючим та доповідачем при розгляді кримінального провадження № 2024/5370/12 (апеляційне провадження 11/790/90/15) за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3, 5 ст. 191, ч.1,2 ст. 366 КК України.

В ухвалі Апеляційного суду Харківської області від 02.04.2015 року, де був головуючим суддя ОСОБА_4 , зазначено, що апеляційний суд приходить до висновку про те, що дії засудженої, які виразилися у привласненні чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем в особливо великих розмірах, в привласненні та розтраті чужого майна, ввіреного особі шляхом зловживання посадовою особою своїм службовим становищем вчиненим повторно, у складенні та видачі посадовою особою завідомо неправдивих документів, районним судом правильно кваліфіковані по ч. 5 ст. 191, ч. З ст. 191 ч. 1 ст. 366 КК України.

На думку представника потерпілого ОСОБА_9 , вищезазначені обставини свідчать про те, що суддями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при ухваленні попередніх судових рішень, вже надано оцінку доводам її апеляційної скарги, які в подальшому будуть предметом перевірки при апеляційному розгляді цього кримінального провадження.

Згідно п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки суддів», суддя заявляє самовідвід навіть коли не тільки у сторін по справі, а і у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до п.3 Європейського статуту судді «Суддя не тільки повинен бути неупередженим, але і повинен сприйматися будь-ким як неупереджений».

Крім того, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Лауко проти Словаччини", будь який служитель Феміди, щодо якого є підстави сумніватися в неупередженості, повинен усунутися від розгляду справи, тобто заявити самовідвід.

Відповідно до змісту ст. 6 Конвенції та практики Європейського суду з прав людини з питань неупередженості суду вбачається, що правосуддя має не тільки здійснюватись, а повинно також демонструватись. Під сумнівом - довіра до суду, яку суд має вселяти громадянам у демократичному суспільстві. Як правило, неупередженість означає відсутність упереджень або упередженості, при цьому її наявність або відсутність можуть бути перевірені різними способами (справа «Кіпріану проти Кіпру», п. 118; справа «Мікаллеф проти Мальти», п. 93). Європейський Суд з прав людини у своїй практиці проводить відмінність між суб`єктивним підходом, тобто прагненням переконатися в суб`єктивному обвинуваченні або інтересі певного судді у конкретній справі та об`єктивним підходом, тобто визначенням, чи були судді надані достатні гарантії, щоб виключити будь-які обґрунтовані сумніви в цьому відношенні (справа «Кіпріану проти Кіпру», п. 118; справа «П`єрсак проти Бельгії», п. 30; справа «Грівз проти Сполученого Королівства», п. 69).

Вимога «безсторонності», згідно з прецедентною судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України, «Мироненко проти України», «Фельдман проти України», характеризується двома критеріями: по-перше, суд (суддя повинні бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи; по-друге, бути об`єктивно безстороннім, тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності.

Відповідні принци практики Європейського суду з прав людини щодо вимоги про безсторонність, відповідно до п.1 ст.6 Конвенції, наведені в рішенні у справі «Карелін проти Росії», заява №926/08, п.п. 51-57, від 20.09.2016 року.

Згідно з ч.2 ст.52 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судоустрою чи адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді.

У Конституції України закріплені основні засади судочинства, а Закон України «Про судоустрій і статус суддів» визначає, що судова влада в Україні здійснюється незалежними та безсторонніми судами, суд повинен бути справедливим та неупередженим.

Зазначені принципі також закріплені і в міжнародних актах, зокрема, відповідно до пункту 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення.

За таких обставин та на підставі п.4 ч.1 ст.75 КПК України, з метою недопущення будь-яких сумнівів у сторони захисту, сторони обвинувачення чи будь-якого стороннього спостерігача в неупередженості суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також в об`єктивності рішень колегії суддів за їх участі, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення заяви представника потерпілого ОСОБА_9 про відвід цих суддів.

Керуючись ст.ст. 75 ч.1 п.4, 80, 81 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Заяву представника потерпілого ОСОБА_9 про відвід суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити.

Матеріали кримінального провадження (апеляційне провадження №11-кп/818/227/23, справа № 642/5561/14-к) за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , представників потерпілого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 12 грудня 2022 року стосовно ОСОБА_7 - передати керівнику апарату Харківського апеляційного суду для заміни суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і визначення другого та третього суддю у складі колегії суддів.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді