Справа № 460/5338/17
Провадження №1-кп/944/72/23
17.01.2023 рокум.Яворів
Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
за обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 26.04.2017 приблизно о 09.30 год., знаходячись на своєму господарстві в АДРЕСА_1 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, умисно, на ґрунті тривалих неприязних відносин нанесла ОСОБА_6 дерев`яним закінченням сапки один удар по правій руці та декілька ударів по різних частинах тіла, в результаті чого спричинила їй закриті переломи другої і третьої п`ясткових кісток правої кисті, синяк на правому передпліччі, десять синяків на обох сідницях, в крижовій ділянці та на правому стегні, які відносяться: закриті переломи другої і третьої п`ясткових кісток правої кисті - до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я; синяк на правому передпліччі, десять синяків на обох сідницях, в крижовій ділянці та на правому стегні - до леї кого тілесного ушкодження.
Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у спричиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.
Від захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 надійшло клопотання про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, оскільки з дня вчинення правопорушення пройшло 5 років і 3 місяці, а згідно статті 12 КК України злочин передбачений ч.1 ст.122 КК України, за яким обвинувачується ОСОБА_4 відноситься до нетяжких. Беручи до уваги час вчинення інкримінованого діяння обвинувачена має бути звільнена від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 п.3 ст.49 КК України, а відкрите провадження закрито.
Суд, в порядку визначеному КПК України, роз`яснив обвинуваченій суть обвинувачення за ч.1 ст.122 КК України, підстави звільнення від кримінальної відповідальності, які є нереабілітуючі, та право заперечувати проти закриття кримінального провадження.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 підтримала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі вимог ст.49КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 підтримав оголошене клопотання та просив його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала та просить звільнити обвинувачену від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальну справу закрити.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд виходить з наступного.
Статею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ст.49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності, підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності, обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.
Згідно з п.2 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4 - 8, 10 частини першої або частини другої статті 284 цього Кодексу.
Згідно з обвинувального акта датою вчинення обвинуваченою ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ч.1 ст.122 КК України є 26.04.2017.
Відповідно до ч.1 ст.122 КК України, умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину - карається виправними роботами на строк до двох років або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на строк до трьох років.
Відповідно до вимог ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України є нетяжким злочином.
Згідно п.3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.
Ця норма кримінального закону є імперативною, тобто підлягає обов`язковому застосуванню судом за наявності встановлених законом умов, і розширеному тлумаченню не підлягає.
Відповідно невизнання особою вини не є перешкодою для звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.
Згідно з ростанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" № 12 від 23.12.2005, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, тобто суд, встановивши наявність всіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності на цій підставі незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але важливо, - до набрання вироком суду законної сили, та Постанови Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі № 552/5595/18 (провадження № 51-5289км19), звільнення від кримінальної відповідальності за статтею 49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо. Невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.
У ч.3 ст.4 КК України, зазначено, що часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).
У відповідності до вимог ч.3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до приписів п.1 ч.2 ст.284, ч.3 ст.285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання та, у випадку встановлення передбачених у ст.49 КК України підстав і відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності. Відповідне рішення судом приймається у формі ухвали.
Отже системне тлумачення норм кримінального та процесуального закону свідчить про те, що до особи можуть бути застосовані положення ст.49 КК України у випадках, передбачених цією статтею та за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. При цьому таке клопотання подається стороною кримінального провадження, а не виключно підозрюваним, обвинуваченим або засудженим. Разом з тим кримінальний процесуальний кодекс вказує на обов`язковість згоди обвинуваченого на звільнення його саме від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у справі №192/3301/16-к від 25.02.2021.
Оскільки кримінальне правопорушення, інкриміноване обвинуваченій вчинене 26.04.2017, з часу його вчинення минуло понад п`ять років.
Враховуючи викладене, відсутність відомостей про ухилення обвинуваченої від слідства або суду, те, що на час розгляду в суді кримінального провадження спливли строки давності, також відсутні відомості про зупинення строку притягнення до кримінальної відповідальності у цьому кримінальному провадженні, суд вважає, що є всі підстави звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, кримінальне провадження про обвинувачення її у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, закрити.
Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.
Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.
Тому, у зв`язку зі звільненням обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлений потерпілою цивільний позов необхідно залишити без розгляду, що за змістом ч.7 ст. 128 КПК України не перешкоджає пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 284, 286, 288, 314 КПК України, суд,
клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України на підставі вимог ч.1 ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - залишити без розгляду.
Роз`яснити потерпілій ОСОБА_6 , що вона має право звернутися з позовом про відшкодування шкоди в порядку цивільного судочинства.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1