УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2023 Справа №607/13140/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 в режимі відеоконференції, захисника ОСОБА_5 у м.Тернополі в залі суду під час відкритого судового засідання в кримінальному провадженні №0001041, на підставі обвинувального акту стосовно ОСОБА_4 про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, -

встановив:

Прокурор ОСОБА_3 подав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на два місяці.

У поданому клопотанні зазначено: «досудовим розслідуванням встановлено, що Верховною Радою України 24.02.2022 прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» № 2102-ІХ, яким затверджено Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022.

В подальшому, Верховною Радою України 15.03.2022 прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» № 2119-ІХ, яким затверджено Указ Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

Також, Верховною Радою України 21.04.2022 прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» № 2212-ІХ, яким затверджено Указ Президента України № 259/2022 від 18.04.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб.

В подальшому, Верховною Радою України 22.05.2022 прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» № 2263-IX, яким затверджено Указ Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Так, 23.07.2022, близько 11:20 год, у ОСОБА_4 , який перебував у приміщенні магазину ТОВ ТГ «АРС Кераміка», що за адресою: вул. Бродівська, 44, у м. Тернополі, виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , 23.07.2022, близько 11:20 год, перебуваючи у приміщенні магазину ТОВ ТГ «АРС Кераміка», що за адресою: вул. Бродівська, 44, у м. Тернополі, діючи умисно, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу, таємно з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, взяв із торгового стелажа три відрізні торгівельної марки «Bosch» артикул 2 608 602 202, вартістю разом 729,75 грн, які в подальшому заховав під одяг в який був одітий.

В подальшому, ОСОБА_4 не розрахувавшись на касі за вищевказаний товар, з місця вчинення злочину втік, внаслідок чого завдав матеріальну шкоду ТОВ ТГ АРС Кераміка», на загальну суму 729,75 грн.

Окрім цього, 23.07.2022, близько 11:30 год, ОСОБА_4 , повернувся у приміщенні магазину ТОВ ТГ «АРС Кераміка», що за адресою: вул. Бродівська, 44, у м. Тернополі, та перебуваючи у ньому в ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна повторно, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , 23.07.2022, близько 11:30 год, перебуваючи у приміщенні магазину ТОВ ТГ «АРС Кераміка», що за адресою: вул. Бродівська, 44, у м. Тернополі, діючи умисно, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу, таємно з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, взяв із торгового стелажа змішувач торгівельної марки «Rubineta», вартістю 2062.92 грн., який в подальшому заховав у сумку яку тримав через плече.

В подальшому, ОСОБА_4 не розрахувавшись на касі за вищевказаний товар, з місця вчинення злочину втік, внаслідок чого завдав матеріальну шкоду ТОВ ТГ АРС Кераміка, на загальну суму 2062,92 грн.

Причетність до вчинення кримінальних правопорушень та вина ОСОБА_4 повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Метою подовження запобіжного заходу до ОСОБА_4 є забезпечення виконання підозрюваним (обвинуваченим) покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення є те, що підозрюваний, раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, що характеризує його як особу, яка схильна до антисоціального способу життя та до особистого збагачення шляхом вчинення корисливих злочинів проти власності, що також свідчить про небажання останнього ставати на шлях виправлення.

Окрім цього, зважаючи на важкий матеріальний стан, з огляду на введення в Україні воєнного стану та здійснення на її території активних бойових дій, такі незаконні дії ОСОБА_4 свідчать про його стійку протиправну поведінку та можливість і надалі вчиняти злочини.

2)переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, що він усвідомлюючи міру покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.

Окрім цього варто зауважити, що Тернопільським міськрайонним судом уже розглядаються два обвинувальні акти про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України (справа №607/5266/19). Під час судового розгляду вказаних обвинувальних актів в судові засідання ОСОБА_4 неодноразово не з`являвся, тому судом 13.02.2020 та повторно 10.05.2022 приймались рішення про оголошення його у розшук, що перешкоджає розгляду вказаних обвинувальних актів та свідчить про схильність ОСОБА_4 до переховування від здійснення судового розгляду.

Інший запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого, відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються…

Таким чином, в даному кримінальному провадженні наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується, однак завершити судовий розгляд до вказаної дати не надається можливим, оскільки кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого судового засідання.»

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав в повному обсязі посилаючись на зазначені у ньому мотиви.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник обвинуваченого ОСОБА_5 заперечень стосовно клопотання прокурора не заявили.

Ознайомившись із клопотанням сторони обвинувачення, наявними матеріалами судового провадження, заслухавши доводи та пояснення сторін, суд дійшов наступних висновків.

На підставі статей 8, 129 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Суддя, здійснюючи правосуддя є незалежним та керується верховенством права; Основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В порядку ч.1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На думку суду, стороною обвинувачення доведено достатньо підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, вчинена в умовах воєнного стану. Однак суд звертає увагу на те, що згідно ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Згідно з частиною першою статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 липня 2022 року стосовно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Відповідно до ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 вересня 2022 року та ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 листопада 2022 року ОСОБА_4 продовжено застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою на два місяці до 16 січня 2023 року.

Прокурором доведено, що ризики, які стали підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та подальше його продовження щодо ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового розгляду не зменшились та продовжують існувати зокрема ОСОБА_4 може:

1) вчинити інше кримінальне правопорушення, що доводиться тим, що обвинувачений, раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, що характеризує його як особу, яка схильна до антисоціального способу життя та до особистого збагачення шляхом вчинення корисливих злочинів проти власності, що також свідчить про небажання останнього ставати на шлях виправлення. Окрім цього, зважаючи на важкий матеріальний стан, з огляду на введення в Україні воєнного стану та здійснення на її території активних бойових дій, такі незаконні дії ОСОБА_4 свідчать про його стійку протиправну поведінку та можливість і надалі вчиняти злочини.

2) переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки обвинувачений усвідомлюючи міру покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності. Окрім цього суд враховує те, що Тернопільським міськрайонним судом уже розглядаються два обвинувальні акти про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України (справа №607/5266/19). Під час судового розгляду вказаних обвинувальних актів в судові засідання ОСОБА_4 неодноразово не з`являвся, тому судом 13.02.2020 року та повторно 10.05.2022 року приймались рішення про оголошення його у розшук, що перешкоджає розгляду вказаних обвинувальних актів та свідчить про схильність ОСОБА_4 до переховування від здійснення судового розгляду.

ЄСПЛ через призму рішень зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення у справі «Смирнова проти Росії»). В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії»).

В п. 74 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.04.2021 року Справа N 800/331/16 (800/13/16) значено, що відповідно до Конвенції та практики ЄСПЛ, зокрема у справах "Нечипорук і Йонкало проти України", "Харченко проти України" та "Лабіта проти Італії", обмеження права особи на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

Будь-яких передбачених законом обставин, які би свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує саме такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено та сторонами не доведено.

Доказів існування інших обставин, що виникли після прийняття рішення про застосування запобіжного заходу та його продовження, та які б спростовували наявність чи свідчили про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також спростовують суспільну небезпеку особи обвинуваченого, стороною захисту суду також не надано.

Наявність декількох ризиків у сукупності, існування яких доведене прокурором унеможливлює застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу, оскільки жоден з них не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання ним своїх обов`язків.

Суд оцінюючи всі докази у їх сукупності вважає, що у даному випадку реальне існування ризиків, які не є абстрактними та ознаки суспільного інтересу, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого, оскільки він своїми умисними злочинними діями завдав матеріальної шкоди потерпілим, порушивши право приватної власності.

Разом з тим суд вважає, що продовження строку застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого кореспондується з характером суспільного інтересу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справі Летельє проти Франції" особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

З метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання можливому переховуванню від суду, вчиненню іншого кримінального правопорушення, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, із врахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_4 стану здоров`я, майнового стану, інкримінованого правопорушення, соціальних зв`язків, суд приходить до переконання про необхідність продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на два місяці, враховуючи перебіг судового розгляду, оскільки жоден із більш м`яких не буде здатен запобігти існуючим ризикам.

Керуючись статтями 8, 129 Конституції України, Главою 18, ст.ст.183, 184, 193, 194, 196, 197, 316, 331, 376 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання прокурора задовільнити. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на два місяці до 10 березня 2023 року.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення і припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу.

Строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу закінчується 10 березня 2023 року в 23 год. 59 хв.

Копію ухвали вручити сторонам і надіслати до Державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№26)» Міністерства юстиції України.

На ухвалу може бути подана апеляція до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом семи днів з моменту її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий суддяОСОБА_1