Справа №585/1220/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/656/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА

Іменем України

22 березня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми заяви суддів Сумського апеляційного суду ОСОБА_6 і ОСОБА_7 про самовідвід у кримінальному провадженні № 585/1220/22 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_8 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30.09.2022 щодо відмови у визначенні порядку виконання вироку суду,

установила:

До початку апеляційного розгляду кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_9 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30.09.2022 щодо відмови начальнику ДУ «Роменська виправна колонія (№ 56)» ОСОБА_10 в задоволенні подання про визначення порядку виконання вироку Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26.05.2021, суддями колегії апеляційного суду ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були заявлені самовідводи, які обґрунтовані тим, що раніше вони приймали участь в апеляційному перегляді вказаного вироку Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26.05.2021 відносно ОСОБА_11 і вже висловились з порушеного начальником установи виконання покарань питання в своїй ухвалі, яка за наслідками касаційного розгляду була скасована ВС, тому їх повторна участь у кримінальному провадженні є недопустима згідно ст. 76 КПК.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду, учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явились, тому колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд заяв суддів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про самовідвід у відсутність сторін провадження, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Вислухавши пояснення суддів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 щодо підстав самовідводів, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи суддів для самовідводу, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити подані суддями апеляційного суду заяви про самовідвід з таких підстав.

Зокрема, відповідно ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства, а згідно ч. 1 ст. 7 цього Закону кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону, що також закріплено і в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006, неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків, а у п. 2.5 цих принципів визначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. При цьому підлягає задоволенню відвід судді від участі в розгляді справи, якщо у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в його неупередженості.

Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженим рішенням РСУ від 04.02.2016 № 1, роз`яснено, що суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але повинен бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. Довіра з формуванням суспільної думки націлена на правомірні очікування з боку громадськості певної моделі поведінки від суддів, що втілюється у ефективному відправленні судочинства і виступає мірою реалізації завдань справедливого суду (ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22.02.2013). При цьому, здійснюючи розгляд справ ЄСПЛ констатував, що «…сумнів є легітимним, навіть якщо він не призводить до суттєвих наслідків; сумніви можуть бути фактично необґрунтованими; достатньо того, що в розумної людини, на її погляд, вони викликають побоювання стосовно упередженості суду, що має підґрунтя на певних обставинах» (рішення ЄСПЛ від 26.09.2019 у справі «Іліє проти Румунії» (Ilie v. Romania), заява № 26220/10), тому суд може бути справедливим, але породжувати легітимні сумніви щодо своєї безсторонності.

Аналізуючи зазначені вимоги закону, колегія суддів приходить до переконання, що головною метою самовідводу (відводу) є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти будь-яким сумнівам щодо безсторонності суддів (судді), оскільки кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом (ст. 6 Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод).

Суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості (п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК). При цьому відповідно ч. 3 ст. 76 КПК, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду апеляційної інстанції, а згідно ч. 1 ст. 80 КПК, суддя зобов`язаний заявити самовідвід за наявності обставин, передбачених ст. 75-79 цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 27.05.2022 колегією суддів Сумського апеляційного суду у складі судді-доповідача ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_12 і ОСОБА_3 був здійснений розгляд апеляційної скарги прокурора ОСОБА_13 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26.05.2021 відносно ОСОБА_11 , за результатами якого апеляційна скарга прокурора була задоволена частково, а вирок суду першої інстанції був змінений в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. При цьому в іншій частині вирок місцевого суду був залишений без змін, а апеляційна скарга прокурора без задоволення.

Так, вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26.05.2021 ОСОБА_11 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК, і йому призначене покарання у виді одного року позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК, за сукупністю злочинів, за які ОСОБА_11 засуджений даним вироком суду та вироком Апеляційного суду Донецької області від 02.08.2016, шляхом повного складання покарань, ОСОБА_11 було призначене остаточне покарання у виді тринадцяти років позбавлення волі.

На вказане судове рішення прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_13 була подана апеляційна скарга, в якій він просив скасувати вирок суду в частині призначеного ОСОБА_11 покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_11 винним за ч. 2 ст. 190 КК, і призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК, до покарання, призначеного даним вироком, приєднати частину невідбутого покарання за вироком Апеляційного суду Донецької області від 02.08.2016 і призначити ОСОБА_11 остаточне покарання у виді шести років трьох місяців позбавлення волі, так як ОСОБА_11 вчинив злочин під час відбування покарання у виді позбавлення волі (при призначенні остаточного покарання застосуванню підлягали норми ч. 1 ст. 71 КК, а не ч. 4 ст. 70 КК).

Постановою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 31.01.2023 вказана ухвала Сумського апеляційного суду від 27.05.2022 була скасована і призначений новий розгляд у суді апеляційної інстанції, тобто вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26.05.2021 відносно ОСОБА_11 не набрав законної сили і перебуває на стадії апеляційного оскарження, а питання, які ставить прокурор у своїй апеляційній скарзі напряму стосуються вироку Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26.05.2021 у певній його частині.

Оскільки суддями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 при постановленні ухвали за наслідками апеляційного розгляду вказаного вище вироку місцевого суду була висловлена правова позиція щодо порушених прокурором питань, то останні не можуть приймати участь в розгляді даної справи, так як це може викликати сумніви чи побоювання у сторін кримінального провадження стосовно об`єктивності та упередженості суду і породжувати легітимні сумніви щодо їх безсторонності за певних обставин.

Виходячи з мотивів заявлених відводів, будь-який сценарій вирішення порушених в апеляційні скарзі прокурора питань, цими суддями, буде викликати у стороннього спостерігача сумніви в неупередженості суду, внаслідок чого буде порушено право сторін очікувати від держави на справедливий суд.

Таким чином, застосовуючи чинне національне законодавство України, усталену судову практику ЄСПЛ щодо тлумачення понять «незалежний», «безсторонній» та щодо визначення суб`єктивного і об`єктивного критеріїв неупередженості (безсторонності) суду, з метою виключення будь-яких можливих сумнівів у стороннього спостерігача (сторін судового провадження) в об`єктивності та неупередженості суддів апеляційного суду, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити самовідвід суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і відвести їх від участі в розгляді даного кримінального провадження.

Керуючись ст. 75, 76, 81, 405 і 419 КПК України,

постановила:

Заяви суддів колегії суддів Сумського апеляційного суду ОСОБА_6 і ОСОБА_7 про самовідвід задовольнити та відвести їх від участі в розгляді кримінального провадження № 585/1220/22 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_9 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30.09.2022 щодо відмови у визначенні порядку виконання вироку суду, а кримінальне провадження передати для проведення повторного автоматизованого розподілу відповідно ст. 35 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4