Провадження № 1-кс/947/4567/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000012 від 24.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 200 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, Одеською обласною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000012, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 24.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 200 КК України.

Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється детективами Територіального управління БЕБ у Одеській області.

В ході досудового розслідування встановлено, що фізична особа ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 імовірно здійснює незаконну діяльність пов`язану з конвертацією електронних грошей обіг яких заборонено на території України та криптовалют.

Так, в ході виконання співробітниками Управління СБ України в Одеській області встановлено, що ОСОБА_6 використовуючи телеграм спільноти « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та « ІНФОРМАЦІЯ_3 » здійснює рекламу послуг з конвертування грошових коштів обіг яких заборонено на території України відповідно до постанови Національного Банку України від 24.02.2022 року №18 (білоруський рубль та російський рубль) з отриманням незаконних, неконтрольованих Державною доходів.

14.03.2023 року в ході допиту свідка було встановлено, що ОСОБА_6 використовуючи власну банківську картку (відповідно до відомостей з порталу «privat24.ua») та аккаунт «Telegram» з прізвиськом « ОСОБА_7 » здійснив конвертацію гривні на російський рубль за курсом 3 500 гривень на 5 950 рублів.

Окрім цього встановлено, що ОСОБА_6 здійснює свою діяльність за місцем фактичного проживання АДРЕСА_1 зі свого комп`ютера (ноутбука) використовуючи наступні IP адреси: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 .

Вказаний ІР адреси належать до одного діапазону 188.163.109.0 НОМЕР_5 та належать постачальнику провайдерських послуг у м. Дніпро.

11.04.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено майно, перелік якого зазначено у клопотанні прокурора.

Постановою слідчого вилучене в ході вказаного обшуку майно, у відповідності до ст. 98 КПК України, визнано речовими доказами, оскільки в органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати що воно є об`єктом протиправних дій, які зберегли на собі сліди вчинення зазначених протиправних діянь, виявити які вдасться лише за допомогою проведення слідчих дій та відповідних експертиз із залученням судових експертів.

Враховуючи вказані обставини прокурор звертається до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просила подане клопотання задовольнити.

Власник майна ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце розгляду клопотання належним чином.

Приймаючи до уваги думку прокурора, дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що детективами Територіального управління БЕБ у Одеській області на даний час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000012 від 24.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 200 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що фізична особа ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 імовірно здійснює незаконну діяльність пов`язану з конвертацією електронних грошей обіг яких заборонено на території України та криптовалют.

В рамках вказаного кримінального провадження 11.04.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено:

1)грошові кошти в сумі 16300 доларів США;

2)мобільний телефон Iphone 14 Pro Max 128 Gb s/n НОМЕР_6 та sim картка Vodafone НОМЕР_7 , віртуально картка e-sim НОМЕР_8 ;

3)Персональний комп`ютер системний блок, ідентифікатор пристрою B263112F-5A68-4FD2-09634-C21555584C029;

4)банківську карту ПУМБ НОМЕР_9 ;

5)банківську карту BNP Paribas НОМЕР_10 ;

6)банківську карту ПРИВАТБАНК НОМЕР_11 ;

7)банківську карту MONOBANK НОМЕР_12 ;

8)банківську карту ПУМБ НОМЕР_9 ;

9)банківську карту BNP Paribas НОМЕР_13 ;

10) банківську карту ПРИВАТБАНК НОМЕР_14 ;

Постановою слідчого від 11.04.2023 року вище перелічене вилучене в ході обшуку майно, у відповідності до ст. 98 КПК України, визнано речовими доказами, оскільки в органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати що воно є об`єктом протиправних дій, які зберегли на собі сліди вчинення зазначених протиправних діянь, виявити які вдасться лише за допомогою проведення слідчих дій та відповідних експертиз із залученням судових експертів.

Слідчий суддя дослідивши матеріали, додані в обґрунтування клопотання сторони обвинувачення приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою збереження речових доказів якими є вилучені речі, які мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучені речі, можуть бути речовими доказами в рамках кримінального провадження.

При цьому, оскільки майно є речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту майна на вилучені речі.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси особи, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000012 від 24.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 200 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороню відчуження, розпорядження та користування на майно, яке було виявлено та вилучено 11.04.2023 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

1)грошові кошти в сумі 16300 доларів США;

2)мобільний телефон Iphone 14 Pro Max 128 Gb s/n НОМЕР_6 та sim картка Vodafone НОМЕР_7 , віртуально картка e-sim НОМЕР_8 ;

3)Персональний комп`ютер системний блок, ідентифікатор пристрою B263112F-5A68-4FD2-09634-C21555584C029;

4)банківську карту ПУМБ НОМЕР_9 ;

5)банківську карту BNP Paribas НОМЕР_10 ;

6)банківську карту ПРИВАТБАНК НОМЕР_11 ;

7)банківську карту MONOBANK НОМЕР_12 ;

8)банківську карту ПУМБ НОМЕР_9 ;

9)банківську карту BNP Paribas НОМЕР_13 ;

10)банківську карту ПРИВАТБАНК НОМЕР_14 ;

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1