У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Заводського районного суду м.Миколаєва від 23 березня 2023 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

-обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 23 березня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21.05.2023 включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Обвинувачений ОСОБА_6 просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обвинувачений ОСОБА_6 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції зазначив, що хворіє, а також в нього хвора неповнолітня дитина.

Крім того, зазначив, що на всі слідчі та судові засідання з`являвся, а тому вважає, що до нього можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

На розгляді Заводського районного суду м. Миколаєва перебувають обвинувальні акти у об`єднаних кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001719, №0001329, №0000799 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою на 60 днів.

За висновком суду, ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості обвинуваченим переховуватися від суду; незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинення інших кримінальних правопорушень не зменшилися, продовжують існувати і на даний час запобігти цим ризикам можливо лише шляхом продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначено, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити ефективного розгляду кримінального провадження.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений та захисник підтримали апеляційну скаргу.

Прокурор просив апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції дотримався вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, яка передбачає, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Ці вимоги закону дотримані при розгляді клопотання.

Суд першої інстанції при прийнятті рішення врахував, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України, тобто тяжких злочинів.

Суд першої інстанції, врахувавши дані щодо особи обвинуваченого, ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення, дійшов правильного висновку про існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості переховуватися від суду; незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинення інших кримінальних правопорушень.

Зокрема, з урахуванням обвинувачення за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України, тобто у вчиненні тяжких злочинів, даних про особу обвинуваченого, є правильним висновок суду про наявність ризику того, що з метою уникнення кримінальної відповідальності обвинувачений може переховуватись від суду, а тому продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також достатньо обгрунтованим є висновок суду про існування ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик незаконного впливу ОСОБА_6 на свідків у даному кримінальному провадженні. В ході досудового розслідування було допитано в якості свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Суд дійшов висновку про достатню вірогідність ризику впливу на цих свідків, оскільки не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з вказаними особами, ОСОБА_6 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Крім того, доведено продовження існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходів, раніше судимий за вчинення аналогічних корисливих злочинів проти власності.

ОСОБА_6 раніше судимий, звільнений з Ольшанської ВК Миколаївської області 09.01.2019 та наразі на розгляді в Заводському районному суді м. Миколаєва, окрім даної справи, перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 185 , ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 357 КК України.

Зазначене, за висновком суду першої інстанції, з якими погоджується колегія суддів, свідчить про можливість, у разі незастосування відповідних обмежень, продовження обвинуваченим протиправної поведінки шляхом вчинення інших кримінальних правопорушень.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції, що зазначені ризики продовжують існувати та їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою.

Судом першої інстанції також враховані дані щодо особи обвинуваченого, який раніше судимий, офіційно не одружений, має неповнолітню дитину, у нього є хронічні захворювання, в тому числі пов`язані із зловживання алкоголем та канабіоїдами, отримує лікування, медикаментами забезпечений в повному обсязі за рахунок держави, йому інвалідність не встановлювалась.

Хоча обвинувачений зазначив про наявність у нього дитини та хвороб, але ці обставини не є достатньою підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Колегія суддів зауважує, що у разі необхідності, медична допомога обвинуваченому може бути забезпечена медичною частиною СІЗО, або у разі невідкладної медичної допомоги, що не може бути надана у медичній частині СІЗО, медична допомога надається у закладі охорони здоров`я.

Судом першої інстанції прийнято законне, обгрунтоване та вмотивоване рішення, а тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 404, 405, 407,422-1, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 березня 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_11 ОСОБА_3