Справа № 639/2664/22
Провадження №1-кп/639/177/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.01.2022 за №0000028, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, з середньою освітою, заміжньої, яка раніше судима: 10.10.2011 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.1, 2 ст. 317, ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі на 4 роки 2 місяці; 30.12.2021 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурором Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 подано клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання прокурор посилалася на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення й те, що наразі існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Зазначає, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки, перебуваючи на волі, ОСОБА_4 матиме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, тим самим примусити останніх змінити свої показання або взагалі відмовитись від них, може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 раніше вчиняла кримінальні правопорушення.

Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні просила не застосовувати щодо неї запобіжний захід у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що вона має на утриманні літнього батька з інвалідністю, який потребує її догляду.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала доводи ОСОБА_4 , та посилалась на відсутність зазначених у клопотанні прокурора ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, а також вважала необхідним та достатнім застосувати до останньої запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Суд, дослідивши наявні матеріали, заслухавши думку осіб, які беруть участь у судовому засіданні, щодо клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою та підставами застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, встановленим в ході досудового слідства.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строк з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, за вчинення яких санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів.

При вирішенні клопотання прокурора суд враховує існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачена ОСОБА_4 перебуваючи на свободі може:

- переховуватись від суду, оскільки обвинувачена ОСОБА_4 раніше судима, у разі доведення винуватості їй може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти з конфіскацією майна, крім того у даному кримінальному провадженні 14.03.2022 вона оголошувалась у розшук (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України );

- може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, з метою уникнення кримінальної відповідальності, зокрема, на осіб які приймали участь у першочергових слідчих діях, оскільки їй відомі адреси їх місця мешкання з наданих їй протоколів (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України );

- вчинити інше кримінальне правопорушення, про що свідчать дані про особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.12.2021 була засуджена за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, після чого їй пред`явлена підозра у вчиненні нових кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ).

Оцінюючи в сукупності обставини, які визначені ст. 178 КПК України, судом враховується: 1) вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченою злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, які є тяжкими злочинами; 2) тяжкості покарання, що загрожує їй у разі визнання винною у кримінальному правопорушенні, оскільки санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна; 3) вік та стан здоров`я обвинуваченої ОСОБА_4 , яка не має тяжких хронічних захворювань або інвалідності; 4) дані про особу обвинуваченої, яка офіційно не працевлаштована та не має постійного джерела доходу, тому з метою забезпечення виконання обвинуваченою ОСОБА_4 покладених на неї обов`язків, суд приходить до висновку про необхідність обрання щодо неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Судовим розглядом встановлено, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.09.2022 стосовно підозрюваної ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», в межах строку досудового розслідування на 14 днів, тобто до 20 вересня 2022 року включно. Визначено суму застави у кримінальному провадженні у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 99240,00 грн. Також судом встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.09.2022 стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 18 листопада 2022 року включно.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.11.2022 стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 09 січня 2023 року включно.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.01.2023 стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 03 березня 2023 року включно.

Судом не встановлено, а стороною захисту в судовому засіданні не доведено, що більш м`який запобіжний захід зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Суд вважає необхідним зазначити, що тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання її винною, з огляду на вірогідність переховування від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування стосовно обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, але прокурором доведено, що з урахуванням обставин по справі, злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_4 , а саме за ч. 2 ст. 307 КК України, які є згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, що вказує на відсутність підстав для обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту.

За таких обставин суд вважає, що підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешту, на час розгляду вказаного клопотання не встановлено.

Суд вважає, що наведені прокурором підстави продовження щодо обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу на даний час не змінилися.

Судовий розгляд з об`єктивних причин неможливо закінчити до спливу терміну запобіжного заходу, а отже, виникає необхідність продовження строку вказаного запобіжного заходу, оскільки судом було встановлено, що вищезазначені ризики існують. Жодних обставин, які б свідчили про зменшення вище перелічених ризиків та можливість зміни обвинуваченим запобіжного заходу не встановлено.

Виходячи з наведеного є всі підстави задовольнити клопотання прокурора та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої доцільним є продовження строку обраного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», на 60 днів, тобто до 29 квітня 2023 року включно.

Заставу визначену ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.11.2022 в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 49620,00 грн. (2481,00 грн. x 20 = 49620,00 грн.) у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) - залишити без змін.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави зобов`язати обвинувачену, після звільнення з-під варти, прибувати за кожною вимогою до суду, протягом дії запобіжного заходу у вигляді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинувачену у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати до суду, на першу вимогу;

- не відлучатися з міста Харкова, в якому вона проживає, без дозволу прокурора, або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Роз`яснити обвинуваченій, що у разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок Жовтневого районного суду м. Харкова, має бути наданий уповноваженій службовій особі ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа ДУ «Харківський слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з - під варти та повідомити усно і письмово прокурора, суд.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з - під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з - під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави в більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, що перебувають під вартою - у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 02.03.2023.

Суддя ОСОБА_1