Номер провадження: 11-сс/813/358/23
Справа № 519/90/23 1-кс/519/44/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Южного міського суду Одеської області від 13.02.2023 року про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні №0000387 від 09.12.2022року, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Южне Одеської області, має середню освіту, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з 12.02.2023 укладений договір оренди за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:

- 27.11.2009 року Приморським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.187, ст.69, ч.2 ст.15, ч.3 ст.189, ч.2 ст.190, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць;

- 03.04.2014 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч.4 ст.187, ч.2 ст.187, ст.395, ч.2 ст.186, ч.5 ст.186, ст.70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років 6 місяців з конфіскацією майна,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України,

встановив:

В провадженні СВ ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000387 від 09.12.2022року за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, за фактом вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

Приблизно в середині липня 2021 року (більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено), у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на вимагання, тобто вимогу передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілими, а саме грошових коштів у своїх знайомих ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який перебуває з ОСОБА_9 у цивільному шлюбі.

ОСОБА_8 вирішив, що зможе під приводом вимоги неіснуючого боргу, супроводжуючи вимогу погрозами, отримати від них грошові кошти.

Визначаючи, що самотужки він не зможе реалізувати і довести свій злочинний умисел до кінця, тобто домогтися своїх корисливих цілей, ОСОБА_8 прийняв рішення про залучення до вчинення злочину інших співучасників, а саме своїх знайомих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та невстановлену досудовим розслідуванням особу, з якими у подальшому поділити незаконно отриману винагороду.

В подальшому, у невстановленому конкретно місці м. Южне Одеської області та в невстановлений час ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та невстановленій досудовим розслідуванням особі про вказані свої злочинні плани вичинити вимагання у ОСОБА_9 і ОСОБА_10 грошей та запропонував ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та вказаній невстановленій досудовим розслідуванням особі вчинити злочин разом з ним. На цю пропозицію ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та невстановлена досудовим розслідуванням особа погодилися і вони у місті Южному Одеської області вступили у злочинну змову на вимагання у ОСОБА_9 і ОСОБА_10 грошових коштів за попередньою змовою групою осіб.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, у липні 2021 року, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_12 , перебуваючи у м. Южне Одеської області, неодноразово телефонував ОСОБА_9 , з якою був до того знайомим, повідомляв їй про те, що нібито його знайомий, діючи в інтересах ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і допомагаючи останнім, потрапив до осіб, які вчиняють над ним фізичне насильство, а припинити це можливо лише якщо ОСОБА_9 і ОСОБА_10 передадуть йому, ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ще одній особі грошові кошти нібито для передачі особам, які вчиняють вказане насильство.

Крім того, реалізуючи спільний злочинний умисел, у серпні 2021 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перебуваючи у м. Южне Одеської області телефонував також ОСОБА_8 та вимагав у них грошові кошти нібито для передачі особам, які вчиняють вказане насильство.

Під час цих розмов ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , а також під час зустрічей у липні серпні 2021 року з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та вказана невстановлена особа, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою, вимагали у ОСОБА_9 та ОСОБА_10 передачі грошових коштів, погрожуючи їм насильством над ними, телефонуючи неодноразово, підстерігаючи їх на вулиці, демонструючи свою репутацію осіб, схильних до протиправної діяльності і насильства.

Сприймаючи висунуті погрози як реальні, побоюючись погроз ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та вказаної невстановленої особи, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 04.08.2021 після 22.05 год. в районі буд. № 2 по вул. Махачкалінській м. Одеса передали ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та вказаній невстановленій особі безпосередньо через цю невстановлену особу 2500 доларів США, що за курсом Національного банку України на 04.08.2021 становило 67102,75 грн. (26,8411 грн. ? 2500 дол. США = 67102,75 грн.).

Після цього ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та таж невстановлена особа, телефонуючи з м. Южного Одеської області, продовжили з погрозами насильством вимагати у ОСОБА_9 та ОСОБА_10 грошові кошти, однак останні відмовлялися їх надати.

Вимагання вказаними особами у ОСОБА_9 та ОСОБА_10 грошових коштів було припинено 22.09.2021 у м. Южне Одеської області працівниками правоохоронних органів, які затримали ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за підозрою у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

20.08.2022 року ОСОБА_8 повідомлений про підозру у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.189 КК України.

13.02.2023 року ОСОБА_8 затримано, в порядку ст.191 КПК України, на підставі ухвали слідчого судді від 11.01.2023 року.

На підставі вищезазначеного, слідчий СВ ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_13 звернувся до слідчого судді з погодженим прокурором ОСОБА_7 клопотанням про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначенням розміру застави.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, а в ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК, досудове розслідування було зупинено, оскільки ОСОБА_8 переховувався від органу досудового розслідування та був затриманий на підставі ухвали слідчого судді.

Оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено частково клопотання слідчого СВ ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_13 , погодженого прокурором ОСОБА_7 та підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, за адресою: АДРЕСА_3 , з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, строком до 25.02.2023 року, тобто в межах строку досудового розслідування.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, а також на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема визнав недоведеним органом досудового розслідування ризиків, передбачених п.1 ч. 1 ст. 177 КПК та у судовому засіданні не було доведено факту, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну поведінку аідозрюваного. Врахувавши дані про особу підозрюваного, має постійне місце проживання на території одеської області, стан його здоров`я, відповідно до документів, наданих у судовому засіданні суду першої інстанції, слідчий суддя дійшов висновку про можливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити в повному обсязі клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу та обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Прокурор вказує, що слідчим суддею не в повній мірі оцінені обставини кримінального провадження, особу підозрюваного, який переховувався від органу досудового розслідування після повідомлення йому про підозру та безпідставно обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту, який, на думку прокурора, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного у кримінальному провадженні. Прокурор стверджує, що слідчим суддею не враховано: тяжкість вчинення злочину; доведеність встановлених ризиків.

В судове засідання апеляційного суду прокурор не з`явився, хоча був належним чином повідомленим про дату, місце та час апеляційного розгляду, не повідомив про причини своєї неявки, а також не забезпечив участь підозрюваного в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача; думку захисника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора; дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та при обранні відносно особи запобіжного заходу у виді домашнього арешту визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 181, 183 КПК.

Згідно ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК.

Відповідно до ст. 181 КПК домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до приписів ст. 178 КПК, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Статтею 194 КПК передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При цьому, слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 слідчий суддя правильно врахував, що досліджені в судовому засіданні докази свідчать про наявність, на даний час, фактів, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що останній міг вчинити інкримінований йому злочин та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК.

Одночасно слідчий суддя не погодився з доводами клопотання про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та прийшов до висновку, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо шляхом застосування до останнього запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, на даній стадії досудового розслідування, вказують на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК, що свідчить про необхідність забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував те, що підозрюваний має постійне місце проживання та реєстрації на території Одеської області, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має ряд захворювань, які неможливо підтримувати в умовах слідчого ізолятору, а також послався не доведення органом досудового розслідування ризику, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК, який слугує застосуванню найсуворішого запобіжного заходу.

Одночасно, слідчий суддя з достатньою повнотою мотивував своє рішення про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, як такого, що забезпечить виконанням останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ст.194 КПК.

Доводи прокурора про існування потреби у застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, апеляційним судом визнаються безпідставними, з огляду на таке.

Поведінка підозрюваного після застосування відносно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, зокрема те, що органом досудового розслідування та прокурором не було зафіксовано порушень підозрюваним умов домашнього арешту, на думку апеляційного суду, свідчать про відсутність у підозрюваного мети переховуватися від органу досудового розслідування та суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, апеляційний суд враховує той факт, що прокурор не вважав за потрібне з`явитись до апеляційного суду, підтримати свою апеляційну скаргу та довести наявність підстав для застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник повідомив, що досудове розслідування в даному кримінальному провадженні вже завершено та обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 направлений до суду першої інстанції для розгляду по суті.

За наведених обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що незважаючи на те, що ризик можливих спроб переховування підозрюваного від органів досудового слідства повністю не виключається, але він, з урахуванням конкретних обставин справи та особи підозрюваного, який має постійне місце проживання, має ряд захворювань, та недоведеністю органом досудового розслідування та прокурором, що підозрюваний в будь-який спосіб заважав кримінальному провадженню після обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, є настільки мінімізованим, що не дає підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що необхідності обмеження права підозрюваного на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України та ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, на даній стадії досудового розслідування, з урахуванням конкретних обставин справи та особи підозрюваного, на даний час немає та прокурором не доведено та є суто абстрактним.

Порушень положень КПК під час розгляду клопотання слідчим суддею, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали, не встановлено.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 407 КПК, За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Южного міського суду Одеської області від 13.02.2023 року, якою підозрюваному ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000387 від 09.12.2022року, за ч.2 ст.189 КК України, обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4