Провадження № 1-кп/761/1542/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, в залі судових засідань, кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001113 від 16.11.2020, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Старомихайлівка Мар`їнського району Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України,

за участю:

секретаря - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачених - ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ :

Судом проводиться судовий розгляд у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

Ухвалою суду від 20 грудня 2022 року відносно обвинуваченого ОСОБА_3 було продовжено строк дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, покладених на обвинуваченого відповідно до ухвали суду від 23 грудня 2021 року, а також строк дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_2 у вигляді тримання під вартою - до 17 лютого 2023 року включно - кожному окремо.

03 лютого 2023 року, до канцелярії Шевченківського районного суду м. Києва, від прокурора ОСОБА_5 надійшло клопотання про продовження строку дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Крім того, 03 лютого 2023 року до канцелярії Шевченківського районного суду м. Києва, від прокурора ОСОБА_5 надійшло клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_2 .

Прокурор в судовому засіданні оголосив письмові клопотання та просив продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_2 під вартою, обумовлюючи обставинами кримінального правопорушення, його ступенем тяжкості, наслідками його вчинення, даними, які характеризують обвинуваченого та ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також просив продовжити строк дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України з мотивів, які вказані у клопотанні.

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотань прокурора, надав суду клопотання про передачу обвинуваченого ОСОБА_2 на поруки. Пояснив, що ОСОБА_2 має намір в подальшому вступити до лав ТРО ЗСУ.

Захисник ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотань прокурора, і просив суд врахувати, що його підзахисний не порушує покладені на нього обов`язки.

Обвинувачені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , кожен окремо, підтримали своїх захисників.

Особа, яка виявила бажання стати поручителем - ОСОБА_8 в судовому засіданні просив призначити його в якості поручителя. Пояснив, що він наразі є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , стверджував, що в майбутньому зможе надати гарантійний лист від командира батальйона, про те, що їх підрозділ готовий взяти до себе ОСОБА_2 .

Особа, яка виявила бажання стати поручителем - ОСОБА_9 в судовому засіданні просив призначити його в якості поручителя. Пояснив, що він знайомий з родиною обвинуваченого, а самого ОСОБА_2 може охаректеризувати як патріотично налаштованого чоловіка. Запевняв суд, що буде контролювати поведінку ОСОБА_2 у разі передачі його на поруки.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд керуючись принципом правової визначеності, відповідно до положень ст.ст. 183, 331 КПК України, приходить до наступного висновку.

Проаналізувавши доводи, наведені сторонами у судовому засіданні, з урахуванням змісту та обсягу обвинувачення, конкретних обставин кримінального правопорушення, інкримінованого обвинуваченим ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яке відноситься до категорії тяжких злочинів, міру покарання, яка може бути призначена обвинуваченим у разі доведення їх винуватості, а усвідомлення обвинуваченими цієї обставини переконливо дає підстави вважати про існування наступних ризиків, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

З`ясовуючи питання щодо наявності ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на які послався прокурор у клопотаннях про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та під час судового засідання, та чи переважають характеризуючі дані щодо осіб обвинувачених ці ризики, суд враховує те, що ризиком є подія або дія, яка може настати або вчинитися з високим ступенем ймовірності, вірогідність яких має оцінюватись у сукупності з обґрунтованістю підозри та вагомістю доказів на її підтвердження, мірою покарання, яка загрожує у разі визнання обвинувачених винуватими у вчиненні інкримінованого діяння.

Так, висунення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кожному окремо обвинувачення у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, фактичні обставини за яких їм інкримінується вчинення цього правопорушення та наслідки його вчинення, міра покарання, яка загрожує кожному з них у разі визнання винуватими у скоєнні даного кримінального правопорушення, у сукупності свідчить про високий ступінь ймовірності втечі обвинувачених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у разі застосування до них більш м`якого запобіжного заходу.

При цьому судом враховується, що інкриміновані кожному з обвинувачених діяння, вчинені в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор», де останні утримувались під вартою, що, за умови доведеності їх винуватості, свідчить про особливу зухвалість поведінки останніх.

Крім того, судом враховується, що у судовому засіданні не допитані свідки, оскільки така стадія судового розгляду ще не настала, отже існує велика ймовірність незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Разом з тим, надаючи оцінку клопотанням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистої поруки суддя виходить з наступних підстав.

Так, ст. 180 КПК України передбачено, що особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його в суд на першу про те вимогу. Кількість поручителів визначає суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

Таким чином, особиста порука належить до запобіжних заходів, які поєднані із психологічним впливом на поведінку обвинуваченого, що ґрунтується на моральній відповідальності цієї особи перед тими особами, які за нього поручилися.

Крім того, однією з умов обрання такого запобіжного заходу є впевненість судді в тому, що поручитель дійсно може впливати на поведінку обвинуваченого та забезпечити його доставлення до суду на першу про те вимогу. При цьому важливою передумовою ефективної дії запобіжного заходу у вигляді особистої поруки є почуття довіри і поваги обвинуваченого до поручителя. Такі взаємовідносини гарантують, з одного боку, прагнення самої особи до дотримання цього запобіжного заходу, а з другого - забезпечують можливість реального впливу поручителів на її поведінку.

Тягар доказування обставин, що свідчать про те, що особи, які виявили бажання стати поручителями заслуговують на довіру або особливу довіру, а також обставин, що свідчать про фінансову спроможність вказаних осіб сплатити грошове стягнення у разі невиконання ними взятих на себе зобов`язань, покладається на сторону кримінального провадження, що заявила клопотання про застосування запобіжного заходу у виді поруки.

При цьому, на думку суду, застосування особистої поруки є ефективним, коли для обвинуваченого розрив соціальних зв`язків з поручителем або підрив його авторитету є гіршим, ніж застосування більш суворого запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання можливим, передбаченим законом ризикам.

Разом з тим, ні ОСОБА_9 , ні ОСОБА_8 не навели достатніх доводів на обґрунтування тверджень, що вони зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого в ході судового провадження, а також зможуть доставити ОСОБА_2 в суд на першу про те вимогу. Одна лише наявність товариських стосунків між ОСОБА_9 , про які останній повідомив суду під час судового засідання, та обвинуваченим, чи ОСОБА_8 та обвинуваченим, яка, як зазначав ОСОБА_8 раніше, випливає у зв`язку із спільною участю в політичних акціях які відбувались близько десяти років тому, не дають підстав стверджувати, що ОСОБА_9 чи ОСОБА_8 мають достатній вплив на обвинуваченого для того аби мати реальну можливість виконати зобов`язання, які можуть бути покладені на нього судом якби таке клопотання було задоволено.

Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не надали достатніх доказів аналізуючи які, суд міг би поза розумним сумнівом зробити висновок, що вказані особи зможуть ефективно виконати свої зобов`язання як поручителі.

Аналізуючи зазначені вимоги чинного кримінального процесуального законодавства та дослідженні у судовому засіданні клопотання з долученими до нього документами, а також пояснення, надані особами, які виявили бажання бути поручителями обвинуваченого, суд приходить до висновку, що взаємовідносини ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з обвинуваченим не гарантують реальний вплив на поведінку обвинуваченого, а застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки значно ускладнить контроль за повним та своєчасним виконанням обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків і не виключає наявних ризиків.

Більше того, зважаючи на тяжкість злочину та його суспільну небезпеку, суд вважає, що на даний час запобіжний захід у виді особистої поруки є неспівмірним з ризиками, передбаченими ст.177 КПК України.

Що стосується тверджень ОСОБА_8 про те, що в майбутньому ОСОБА_2 може бути зарахований до лав військового підрозділу, де він проходить службу, для участі у збройній відсічі агресії рф, то слід зазначити, що суду не було надано документів на підтвердження таких доводів, а тому суд позбавлений можливості надати їм оцінку.

Характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_2 , який є раніше судимим, наявність у нього постійного місця проживання, не переважають можливих ризиків неправомірної його поведінки.

А тому, на даний час суд не вбачає підстав для зміни ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, оскільки наявні обґрунтовані побоювання щодо настання встановлених ризиків у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого ОСОБА_2 .

Крім того, відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України суд не визначає розмір застави у кримінальному провадженні з огляду на фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 , що пов`язано із погрозами застосування насильства до потерпілого, а також з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177 та 178 КПК України щодо високого ступеню ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, ухилитись від суду з урахуванням в тому числі даних про особу обвинуваченого.

Вирішуючи питання щодо необхідності продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом також враховуються вік та стан здоров`я ОСОБА_2 , відомості щодо соціальних та сімейних зв`язків.

Об`єктивні дані, які б безперечно свідчили про неможливість перебування ОСОБА_2 в умовах тримання під вартою - відсутні.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Враховуючи конкретні обставини справи, дані про особу ОСОБА_3 , з урахуванням його віку та стану здоров`я, який обвинувачується у кримінальному правопорушенні що пов`язане із погрозами застосування насильства до потерпілого, може переховуватись від суду, негативно впливати на хід судового розгляду шляхом незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, на думку суду прокурором наведені обставини які свідчать, що заявлені ризики, які враховувалися при застосуванні такого виду запобіжного заходу не зникли, а тому є підстави для задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, покладених на обвинуваченого, на два місяці, а саме: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися з населеного пункту, де проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

При вирішенні питання щодо обґрунтованості продовження строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, покладених на обвинуваченого, судом враховуються і інші дані про особу ОСОБА_3 , в тому числі відомості щодо його сім`ї, місця проживання, стану здоров`я.

Так, статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому, суд досліджуючи заперечення, виказані захисником ОСОБА_7 та оцінюючи обставини якими обґрунтовується клопотання прокурора, з урахуванням даних про обсяг обвинувачення ОСОБА_3 , з урахуванням покарання, яке загрожує йому в разі визнання винним, даних про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що належна процесуальна поведінка обвинуваченого забезпечена саме застосуванням такого запобіжного заходу, як застава, у розмірі, визначеному ухвалою суду від 23 грудня 2021 року, а тому не знаходить підстав для скасування або зміни запобіжного заходу ОСОБА_3 із застави на інший, менш суворий, запобіжний захід.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_3 , підлягає задоволенню.

Строк дії ухвали в частині застосування запобіжних заходів щодо обвинувачених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід встановити до 13 квітня 2023 року включно.

Враховуючи викладене, керуючись 177, 182, 183, 194, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити строк дії обраного щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13 квітня 2023 року включно.

Продовжити строк дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, покладених на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до ухвали суду від 23 грудня 2021 року, на два місяці, тобто до 13 квітня 2023 року включно, а саме:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, де проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у цьому кримінальному провадження.

Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тримання під вартою на особисту поруку.

Ухвала оскарженню не підлягає в частині продовження строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, покладених на обвинуваченого ОСОБА_3 , та може бути оскаржена в частині продовження строку дії обраного щодо ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом п`яти днів безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, обвинуваченим ОСОБА_2 та його захисником.

Повний текст ухвали оголосити 16 лютого 2023 року о 14 год. 20 хв.

Суддя: ОСОБА_1