КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/703/2022 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

представника потерпілого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_10 на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 17 вересня 2021 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Вишгородського районного суду Київської області від 17 вересня 2021 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Щиборівка Красилівського району Хмельницької області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, на утриманні має неповнолітню дитину 2010 року народження, не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Судом визнано доведеним, що 16.02.2019 року близько 22 годині 25 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою заволодіння чужим майном особи, яка зупиниться надати йому допомогу, шляхом вчинення нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, приховуючи під одягом заздалегідь підготовлений для нападу ніж, ліг на проїжджій частині по АДРЕСА_2 .

16.02.2019 року близько 22 год. 26 хв., потерпілий ОСОБА_10 на автомобілі марки «Shkoda» модель «Fabia» під керуванням ОСОБА_12 , рухались по вул. Центральна в котеджне містечко «Міжріччя» в с. Хотянівка Вишгородського району Київської області, побачив на проїжджій частині дороги невідомого чоловіка.

Однак ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тримаючи в правій руці предмет, схожий на ніж, який заздалегідь взяв із собою з метою здійснення нападу, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, завдав удар ножем в область обличчя ОСОБА_10 . Скориставшись дезорієнтованістю ОСОБА_10 , доводячи свій злочинний протиправний умисел до логічного завершення, ОСОБА_7 завдав ще декілька ударів ножем в обличчя та шию потерпілого. Користуючись тим, що ОСОБА_10 втратив рівновагу та впав на узбіччя дороги, ОСОБА_7 заволодів майном останнього - мобільним телефоном марки «iPhone 6S Plus» в корпусі сірого кольору, який лежав в правій кишені куртки ОСОБА_10 .

Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у виді садна слизової оболонки нижньої губи та шиї з права, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше ніж 21 день, та завдав матеріальної шкоди потерпілому на загальну суму 7520 грн. 00 коп. (сім тисяч п`ятсот двадцять гривень).

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_10 порушує питання про скасування вироку Вишгородського районного суду Київської області від 17 вересня 2021 року в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, а також просить задовольнити цивільний позов потерпілого у частині відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_10 у повному обсязі.

Свої вимоги представник потерпілого обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не врахував тяжкість злочину, особу обвинуваченого та безпідставно застосував положення ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням. На його переконання, у даному випадку, відсутнє щире каяття обвинуваченого ОСОБА_7 та добровільне відшкодування завданого збитку потерпілому; водночас, приймаючи рішення щодо задоволення позовної заяви частково, суд не врахував, що потерпілому заподіяно тяжку моральну шкоду, дотепер відчуває постійний біль, запаморочення, нервові переживання, стривоженість та дискомфорт.

Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілого ОСОБА_10 та його представника ОСОБА_11 , які підтримали доводи апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги представника потерпілого; пояснення прокурора, який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі представника потерпілого; провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до частини 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, за обставин, встановлених судом, є правильним, обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені представленими в справі доказами в їх сукупності, які не досліджувалися судом за згодою учасників судового провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

З огляду на доведеність винності вірною є й кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Порушень кримінального процесуального закону, які могли би істотно вплинути на висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого за ч. 1 ст. 187 КК України, колегія суддів не вбачає.

Водночас, доводи апеляційної скарги представника потерпілого щодо неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, зокрема положень ст. 75 КК України, невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, - заслуговують на увагу.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Статтею 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України. Так, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є тяжким, пом`якшуючу обставину - щире каяття, обтяжуючу обставину - вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, особу обвинуваченого: раніше несудимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину 2010 року народження; також суд врахував ставлення ОСОБА_7 до вчиненого та дійшов висновку щодо виду та розміру покарання - у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.

На переконання колегії суддів, таке покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та його наслідкам (тілесні ушкодження у виді садна слизової оболонки нижньої губи та шиї з права, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше ніж 21 день), а також не буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення аналогічних злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами, а тому доводи представника потерпілого щодо м`якості призначеного судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання є обґрунтованими.

Також, у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, що підтверджували би наявність такої обставини як щире каяття, а визнання вини обвинуваченим, обумовлене наявністю беззаперечних доказів, - свідчить про намагання обвинуваченого уникнути справедливого покарання за вчинене, тому суд безпідставно визнав щире каяття пом`якшуючою покарання обставиною.

Крім того, диспозиція ч. 1 ст. 187 КК передбачає дві самостійні форми об`єктивної сторони розбою: як напад, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, так і напад, поєднаний з погрозою застосування такого насильства. Перша з них, звичайно, є більш небезпечною. А тому врахування наявності цих двох форм об`єктивної сторони розбою при визначенні тяжкості вчиненого злочину, виходячи не лише з конкретних обставин його вчинення, але й із наслідків цього злочину.

Звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції не навів достатніх та необхідних підстав для звільнення обвинуваченого від покарання, належним чином не вмотивувавши своє рішення у цій частині.

На переконання колегії суддів, призначення покарання за вчинення тяжкого злочину із застосуванням ст. 75 КК України може створити у суспільстві враження вибіркового правосуддя та буде суперечити принципам верховенства права та невідворотності покарання.

Водночас, колегія суддів погоджується із рішенням суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову, вважає його законним та обґрунтованим, оскільки суд першої інстанції дотримався у повній мірі вимог законодавства як процесуального так і матеріального, та прийняв законне та справедливе рішення, належним чином його обґрунтувавши.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, який підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого, колегія суддів, керуючись засадами розумності, виваженості та справедливості, враховує характер та обсяг фізичних і душевних страждань, які зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат (їх тривалості і можливості відновлення), тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та погоджується з сумою компенсації моральної шкоди, визначеною судом першої інстанції.

Окремо слід зазначити щодо клопотання захисника про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінчення строків досудового розслідування.

Після повернення обвинувального акту у порядку ст. 314 КПК України на підставі ст. 291КПК України для усунення недоліків загальний порядок обчислення строків, як на це посилається захисник, не розповсюджується, оскільки прокурор обвинувальний акт спрямував до суду першої інстанції в межах строку досудового розслідування.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Враховуючи наведене, вирок суду в частині призначеного покарання підлягає скасуванню на підставі ст.ст. 413, 419 КПК України у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості та особі обвинуваченого, з ухваленням судом апеляційної інстанції у цій частині нового вироку, за яким обвинувачений має реально відбувати призначене йому покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Вишгородського районного суду Київської області від 17 вересня 2021 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, скасувати в частині призначеного покарання та застосування ст. 75 КК України.

Призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 187 КК України покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

Взяти ОСОБА_7 під варту в залі суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту його затримання.

В іншій частині вирок щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Вирок Київського апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: ______________ ______________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4