Справа № 333/373/23
Провадження № 1-кс/333/276/23
УХВАЛА

20 січня 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_3 про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000151, відомості про яке внесені до ЄРДР 12.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України та додані до нього матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

20.01.2023 року слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000151, відомості про яке внесені до ЄРДР 12.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у м. Одесі, громадянина України, одруженого, освіта середня-спеціальна, є військовослужбовцем, проходить військову службу за мобілізацією на посаді стрільця 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

Своє клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий обґрунтував таким.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №7 від 06.03.2022 солдата ОСОБА_5 було призначено на посаду стрільця 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 15 березня 2022 року № 2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 21 квітня 2022 року №2212-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 22.05.2022 №2263-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України « Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за призовом, солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_5 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №133 від 05 серпня 2022 року, ОСОБА_5 було надано відпустку за сімейними обставинами в особливий період під час дії воєнного стану зі збереженням грошового забезпечення, з 05 серпня 2022 року по 13 серпня 2022 року, з виїздом до м. Одеса.

У невстановлений час, але не пізніше 14 серпня 2022 року, солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вирішив ухилитись від проходження військової служби та не з`являтися з відпустки на службу.

Реалізуючи свій умисел, солдат ОСОБА_5 , перебуваючи в умовах воєнного стану, діючи умисно, маючи на меті ухилитись від військової служби, в порушення статутних вимог, 14 серпня 2022 року не з`явився з відпустки на службу, а саме: тимчасове розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась в АДРЕСА_2 , таким чином ухилився від військової служби.

З 14 серпня 2022 року солдат ОСОБА_5 , обов`язки військової служби не виконував, до місця служби безпідставно не прибував, проводячи час на власний розсуд. При цьому, ОСОБА_5 , не вживав жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління, за наявності реальної можливості для цього.

Таким чином, 14 серпня 2022 року солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, в порушення вимог ст. ст. 11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, перебуваючи в умовах воєнного стану, діючи з метою ухилення від проходження військової служби, без поважних причин, не з`явився з відпустки на службу, а саме: тимчасове розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась в АДРЕСА_2 та ухилився від військової служби, тобто вчинив дезертирство.

Таким чином, ОСОБА_5 за викладених вище обставин, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 4 ст. 408 КК України - дезертирство, тобто нез`явлення на службу з відпустки з метою ухилитись від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

18.11.2022 року було складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 .

02.12.2022 постановою слідчого підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук.

19.01.2023 року місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 було встановлено, останній був затриманий слідчим в порядку ст. 190, 191 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

На даний час виникла необхідність у застосуванні стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки встановлені ризики, визначені п.п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які вказують на те, що застосування менш суворого запобіжного заходу не забезпечить його належну процесуальну поведінку та надасть можливість уникнути підозрюваному кримінальної відповідальності шляхом: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчиненням іншого кримінального правопорушення.

Так, ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується, тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення понесення покарання. Зазначений ризик, окрім іншого підтверджується тим, що ОСОБА_5 був оголошений у розшук.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі, самостійно або через інших осіб може перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показанням інших осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі «алібі» щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому правопорушення, тим самим перешкодити встановленню істини в кримінальному провадженні, що дає підстави стверджувати, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно забезпечити виконання запланованих процесуальних рішень у кримінальному провадженні. У випадку не застосування до підозрюваного запобіжного заходу, існує вірогідність незаконного впливу на свідків. Вказані дії можуть протиправно перешкоджати кримінальному провадженню та встановленню всіх обставин події, зокрема перешкоджати їх прибуттю до слідчого, прокурора або суду, іншим чином вплинути на своїх колишніх знайомих по службі тощо.

Ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі, за допомогою інших осіб, або будь-яким іншим способом із застосуванням будь-яких засобів може перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином, чим може перешкодити встановленню істини у справі, знищити не вилучені документи та речові докази.

Ризик, передбачений, п.5 ч.1 ст.177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 обґрунтовується тим, що дії підозрюваного під час вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, а також те, що вчинений останнім злочин, передбачений ч. 4 ст. 408 КК України, є триваючим кримінальним правопорушенням, свідчать про наявність ризику вчинення іншого кримінальне правопорушення та продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється.

Враховуючи характер злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , значну суспільну небезпечність інкримінованого йому злочину, беручи до уваги, що військове кримінальне правопорушення у період воєнного стану, у вчиненні якого він підозрюється, є особливо тяжким та вчинене в той час коли весь Український народ героїчно протистоїть військовій агресії російської федерації, а також те, що вказане кримінальне правопорушення має підвищений суспільно небезпечний характер, оскільки впливає на обороноздатність України, та те, що вказана його протиправна діяльність створює в очах громадян та суспільства в цілому негативне враження - безладдя та безкарності у Збройних силах України, сторона обвинувачення вважає за можливе не визначати розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, оскільки вона не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 повністю підтримав клопотання слідчого, просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання слідчого, зазначивши, що воно необґрунтоване. При цьому вказав, що він дійсно є військовослужбовцем, з 05.08. по 13.08.2022 року йому було надана відпустка, під час якої він з місця бойових дій поїхав додому, де побачив, що його матір та батько захворіли та за ними необхідне був постійний догляд. У розташування військової частини, де він проходить службу, він мав би прибути 14.08.2022 року, але не прибув на залишився вдома, так як доглядав за батьками. У жовтні 2022 року його матір померла і він був єдиним, хто міг допомогти своєму 74-річному батькові. Про виниклі тяжкі сімейні обставини, він доповідав своєму командиру, але до кінця вирішити питання з приводу звільнення з військової служби не зміг. Увесь цей час (з 14.08.2022 року) він перебував у м. Одесі, з 02.09.2022 року вступив до громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону «Сектор економічної безпеки», де фактично виконував обов`язки бійця територіальної оборони. Умислу від ухилення від військової служби у нього не було, а не повернувся до військової частини через вказані складні сімейні обставини. На цей час готовий продовжити військову службу. З березня по серпень (включно) отримував заробітну плату у розмірі 100 000 грн.

Захисник ОСОБА_6 також фактично заперечувала проти задоволення клопотання слідчого, зазначивши, що дії ОСОБА_5 не свідчать про умисне ухилення останнього від військової служби. Лише через настання складних сімейних обставин підозрюваний не повернувся до військової частини. ОСОБА_5 готовий продовжувати військову службу.

Вислухавши доводи прокурора та захисника, пояснення підозрюваного, дослідивши матеріали кримінального провадженні, додані до клопотання слідчого, в їх сукупності, суд дійшов до такого.

У судовому засіданні встановлено, що 12.09.2022 року до ЄРДР були внесені відомості за ч.4 ст.408 КК України по факту ухилення військовослужбовця ОСОБА_5 від подальшого проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 (кримінальне провадження №0000151).

Постановою керівника першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжі) ТУ ДБР у місті Мелітополі ОСОБА_7 визначено групу слідчих для здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0000151. Старшим групи слідчих визначено ОСОБА_3 .

Постановою керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_8 призначено групу прокурорів, які здійснюють повноваження прокурорів у кримінальному провадженні № 0000151. Старшим групи прокурорів визначено ОСОБА_4

18.11.2022 року було складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, яке з повістками про виклик останнього на 24, 25 та 28 листопада 2022 року до приміщення Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері за адресою: м. Запоріжжя вул. Базарна, 2 були органом досудового розслідування вручені адміністрації за місцем проходження служби (роботи) підозрюваного та надіслані поштою за місцем проживання ОСОБА_5 .

Також, вказаного числа слідчим сканкопії повідомлення про підозру та повістки про виклик ОСОБА_5 у месенджері «WhatsApp» були направлені на номер мобільного телефону № НОМЕР_2 , який перебуває у користуванні останнього та були ним отримані.

02.12.2022 постановою слідчого підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук.

19.01.2023 року місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 було встановлено, останній був затриманий слідчим в порядку ст. 190, 191 КПК України на підставі ухвали слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_9 від 23.12.2022 року. Обшук за місцем проживання підозрюваного за участю ОСОБА_5 розпочався о 19.01.2023 року о 09 год. 21 хв. Саме з цього часу підозрюваний був обмежений у пересуванні, фактично він був під контролем працівників правоохоронних органів, тому вважаю, що цей час і є моментом затримання ОСОБА_5 у розумінні ст.209 КПК України.

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, погоджене із прокурором - прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного округу ОСОБА_4 . Копію вказаного клопотання та доданих до нього матеріалів захисник та підозрюваний ОСОБА_5 отримали 19.01.2023 року. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Вважаю, що прокурором у судовому засіданні доведено, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України. На думку слідчого судді, зазначене підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- показаннями свідка ОСОБА_10 - командира 1 відділення інженерно-сапернорго взводу військової частини № НОМЕР_1 , який пояснив, що ОСОБА_5 проходиться службу на посаді стрільця у його військовій частині. Останньому у період з 05.08.2022 року по 13.08.2022 року була надана відпустка. 14.08.2022 року у його присутності офіцер групи персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_11 зателефонував до ОСОБА_5 , який пояснив, що повертатися до військової частини не має наміру, так як буде вирішувати питання про перевід його до іншої військової частини. У подальшому, ОСОБА_5 у розташування військової частини так і не прибув;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , який повністю підтвердив вищевикладені показання ОСОБА_10 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Прокурор в обґрунтування клопотання слідчого під час судового засідання, на думку слідчого судді, довів наявність фактів та інформації, зміст яких переконав суд у тому, що підозрюваний ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, зазначене у клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу.

Тобто, на даному етапі кримінального провадження підозра відносно ОСОБА_5 є цілком обґрунтована. Доводи захисника та ОСОБА_5 , заявлені на захист прав та інтересів останнього про поважні причини не повернення до військової частини, обов`язково будуть перевірятися в ході досудового розслідування даного кримінального провадження та судового розгляду у встановленому законом порядку.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 слідчим суддею враховується тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України (санкція зазначеної статті передбачає позбавлення волі на строк від 5 до 12 років позбавлення волі).

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Отже, обвинувачення особи у скоєнні особливо тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є однім з факторів, який має враховувати суд при застосуванні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Тому слідчий суддя вважає, що тяжкість злочину, у якому підозрюють ОСОБА_5 не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але така підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Слідчий суддя також враховує, що ОСОБА_5 раніше не судимий, має сім`ю, постійне місце мешкання та реєстрації, перебуває на військовій службі, був призваний за мобілізацією.

Вирішуючи питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу слідчий суддя враховує дані про особу ОСОБА_5 та щодо наявності у нього соціальних зв`язків, постійного місця проживання, однак ці обставини не спростовують висновки суду про можливе продовження підозрюваним кримінального правопорушення, а наявність у останнього дружини, на думку суду, не є тим дієвим запобіжником, який би мав утримати його від продовження кримінального правопорушення, в якому він підозрюється.

Крім того, враховую, що розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення (злочину), суворість та невідворотність покарання, підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Також, слідчим суддею враховується і факт переховування підозрюваного від слідства на стадії досудового розслідування досить тривалий час.

Вважаю, що ризики, передбачені п.п.3,4 ч.1 ст.177 КПК України (незаконно впливати на свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню), про які зазначав прокурор під час судового розгляду не були доведені останнім.

Водночас, слідчий суддя при аналізі пояснень учасників судового засідання, доказів у кримінальному провадженні, даних, що характеризують підозрюваного, дійшов до висновку, що існують ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від органу досудового розслідування та суду, можливість вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження у тому, в якому підозрюється. Вказані ризики, на думку слідчого судді є досить вагомим у даному випадку, тому клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити та застосувати до останнього вказаний запобіжний захід.

Також, слідчий суддя враховує, що відповідно до ч.7 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

Необхідність застосування такого запобіжного заходу до підозрюваного, що обмежує його особисту недоторканість, не буде суперечити нормі ст.5 ч.1 п. «b» Європейської конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», за якою особи можуть бути арештовані для виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом та рішенню Європейського суду з прав людини справа «Чанєв проти України» від 09.10.2014 року.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

З урахуванням майнового стану підозрюваного ( ОСОБА_5 повідомив, що на цей час дружина не працює. Під час військової служби він отримував заробітну платню у розмірі 100 000 грн.) в даному випадку визначається можливість застосувати розмір застави, передбачений ч.2 ст.182 КПК України, а саме 90 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

З урахуванням вимог ст.7 ЗУ «Про державний бюджет на 2023 рік», ОСОБА_5 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у сумі 241 560 грн.

У разі внесення вказаної застави на підозрюваного ОСОБА_5 покладаються обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.182 КПК України у разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

Керуючись, ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183, 184, 194, 196, 206 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000151, відомості про яке внесені до ЄРДР 12.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України до підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням його в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України по 19.03.2023 року (включно).

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного його затримання - з 09 год. 21 хв. 19.01.2023 року.

ОСОБА_5 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі дев`яносто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 241 560 (двісті сорок одна тисяча п`ятсот шістдесят) грн.

У разі внесення вказаної застави на ОСОБА_5 покладаються наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1) не відлучатися за межі м. Запоріжжя, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

3) прибувати до слідчого, прокурора, судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, один раз на тиждень у час, визначений вказаною посадовою особою.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному, захиснику підозрюваного, а також надіслати начальникам ІТТ №1 ГУНП в Запорізькій області та ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Повний текст ухвали складено 20.01.2023 року.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1