Єдиний унікальний номер справи333/831/23
Номер провадження 1-кс/333/954/23
УХВАЛА

іменем України

30 березня 2023 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1
за участю:секретаря судового засідання заявника представника заявника адвоката прокурора слідчого ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню № 0000025, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 січня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

29 березня 2023 року до слідчого судді Комунарського районного суду міста Запоріжжя надійшло клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню № 0000025, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 січня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що клопотання про скасування арешту майна подається в порядку ч. 1 ст. 174 КПК України власником майна - грошових коштів, що були тимчасово вилучені під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме домоволодінні, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке перебуває у власності ОСОБА_8 ОСОБА_3 .

В провадженні старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_6 перебувають матеріали досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000025, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 січня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

09.02.2023 року, слідчим ОСОБА_6 та іншими працівниками ТУ ДБР розташованого в м. Мелітополі було проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме домоволодінні, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Підставою для проведення обшуку була ухвала Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.02.2023 року, якою було надано дозвіл на обшук домоволодіння з метою відшукування комп`ютерної техніки (ПК, ноутбуки), флеш носіїв, мобільних телефонів, сім карт, документів та чорнових записів, які містять інформацію, щодо співпраці ОСОБА_7 з окупаційною владою, грошових коштів здобутих злочинним шляхом та інших речей і документів, які мають інтерес для слідства.

Так, за результатами проведення обшуку були виявлені та вилучені грошові кошти в сумі 55 500 грн. та 2 000 дол. США. 10.02.2023 року, ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя було накладено арешт на вказані кошти та інше майно.

Так, прокурором в обґрунтування накладення арешту, зокрема на кошти, зазначено наступне: «Вилучення вказаних речей, документів та грошових коштів було необхідним для встановлення осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення. Вищевказані вилучені речі, документи та грошові кошти можуть підтверджувати відомості про встановлення факту здійснення протиправної діяльності, а тому є достатні підстави вважати, що дані вилучені речі містять інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, враховуючи, що існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане майно зберегло на собі сліди злочину, задля проведення відповідних експертиз, необхідно накласти арешт на речі та документи вилучені під час проведення обшуку».

В цей же час судом приймаючи рішення про накладення арешту зазначено наступне: що клопотання прокурора е обґрунтованим, оскільки мета та підстави арешту речей в рамках зазначеного кримінального провадження, узгоджується з положенням ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України. що арешт на майно накладається, оскільки вказані речі та документи будуть використані, як доказ у даному кримінальному провадженні, оскільки є матеріальними об`єктами, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення; внаслідок накладення арешту може бути виконане завдання кримінального провадження, вказані речі та документи забезпечать швидке, повне та неупереджене розслідування кримінального провадження.

Однак, погодитися з висновками суду неможливо, оскільки грошові кошти в сумі 55 000 грн., а також 2 000 дол. США, які слідчий на момент вилучення під час обшуку вважав належать ОСОБА_7 та ОСОБА_3 є особистою приватною власністю ОСОБА_9 .

Крім того, походження вказаних доказів є отримання виплат ВПО, а також виплат від благодійних та міжнародних організацій ОСОБА_10 та їхньої з ОСОБА_7 дитиною - ОСОБА_11 01.11.2020 року.

ОСОБА_3 з власної картки було знято готівку на суму 80 900 грн.

Крім цього, 01.11.2022 року ОСОБА_3 переводила особисті кошти ОСОБА_12 , які були повернуті позикодавцеві, що підтверджується розпискою від 30.01.2023 року.

Загальна сума ОСОБА_3 готівкою складала 80 900 грн + 30 000 грн. грн. = 110 900 гривень У воєнний час ОСОБА_3 вирішила частину з вказаних коштів обміняти в дол США., станом на 10.02.2023 року у ОСОБА_3 було 55 000 грн. і 2 000 дол. США.

Під час накладення арешту на грошові кошти, слідчому судді не було відомо кому саме належать кошти, оскільки слідчим в клопотанні не зазначено такі дані. З цих підстав власники грошових коштів не викликалися до суду, рішення про накладення арешту на вилучені кошти приймалося на підставі наявних доказів у матеріалах клопотання

Водночас, на сьогоднішній день, докази долучені ОСОБА_3 доводять джерела походження вилучених грошових коштів, а саме 55000 грн. та 2 000 дол. США.

В судовому засіданні заявник власник майна та її представник адвокат ОСОБА_4 , підтримали зазначене клопотання та просили його задовольнити на підставі доказів зазначених в ньому.

В судовому засіданні слідчий та прокурор, кожен окремо, не заперечували, що заявленого клопотання, оскільки було надано документи на підтвердження їх походження та належності.

Вивчивши та дослідивши матеріали клопотання про скасування арешту майна, оглянувши матеріали клопотання про арешт майна, вислухавши пояснення учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000025 від 26.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України..

В межах даного кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 10 лютого 2023 року накладено арешт на тимчасово вилучене майно: в ході обшуку домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проводився на підставі ухвали слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.02.2023, зокрема на грошові кошти в сумі 55 500 гривень та 2000 доларів США.

Метою накладення арешту на майно було збереження речових доказів, а саме запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, відчуження тощо.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно зі ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст.1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Ухвалюючи рішення про накладення арешту на майно, слідчий суддя виходив з того, що дані, викладені у матеріалах кримінального провадження дають підстави для висновку, що з метою встановлення відомостей про обставини вчинення зазначеного кримінального правопорушення накладання арешту на зазначене майно є необхідним.

Статтею 214 КПК України визначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а така процесуальна заборона як арешт майна застосовується до вичерпного кола суб`єктів указаного у ст. 170 КПК України.

Пунктом 13 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2013р. № 223-559/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» встановлено, що розгляд питання щодо скасування заходів забезпечення кримінального провадження здійснюється у порядку, передбаченому статтями 147, 158, 174 КПК. Слідчий суддя скасовує ці заходи забезпечення лише у випадках: визнання доводів особи, яка не була присутня при прийнятті рішення про накладення грошового стягнення, щодо безпідставності застосування такого заходу обґрунтованими.

Відповідно до п.2.6 Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року при накладенні арешту на майно слід перевіряти наявність - належних підстав для арешту майна; - доказів, що вказують на вчинення особою чи особами, на майно яких слідчий просить накласти арешт, кримінального правопорушення; - встановлення розміру шкоди та питання щодо наявності цивільного позову, та співрозмірність обмеження права власності; - відповідність клопотання слідчого вимогам ст.171 КПК; - чи накладається арешт на майно особи, яка не є підозрюваним у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.3 ст.22 КПК України слідчий суддя під час кримінального провадження не може одночасно виконувати функції державного обвинувачення, захисту і судового розгляду. Так, функції з доведення обґрунтованості поданого клопотання, наявності підстав для його задоволення процесуальним законом покладено виключно на ініціатора такого клопотання, в даному випадку - власника майна, разом з тим сторона обвинувачення у випадку незгоди з даним клопотанням зобов`язана належним чином її теж обґрунтувати. Відтак слідчий суддя розглядає клопотання на підставі тих доказів, які слідчому судді представлені. При цьому, жоден учасник не був позбавлений можливості надати їх безпосередньо в судовому засіданні.

Як встановлено слідчим суддею та підтверджується доданими до клопотання документами, а саме: виписками по надходженням по картці, розпискою про надання та повернення грошових коштів у сумі 30 000 гривень, квитанціями про покупки доларів США.

Допитана у судовому засідання в якості свідка ОСОБА_12 , пояснила, що вона є сестрою ОСОБА_3 .. 01 листопада 2022 року ОСОБА_3 дала їй грошові кошти у розмірі 30 000 гривень у борг, ОСОБА_12 зобов`язалась їх повернути до 31 січня 2023 року, про що було складено відповідну розписку. 30 січня 2023 року ОСОБА_12 повернула усю зазначену суму ОСОБА_3 ..

Враховуючи наведені вище обставини, подальше утримання майна, зокрема, грошових коштів у розмірі 55 500 гривень та 2 000 доларів США під арештом не вбачається за доцільне, оскільки порушує баланс між втручанням у права та свободи особи і потребами досудового розслідування. Слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у право власності та подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження суперечить вимогам ч.3 ст.132 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження з метою запобігання порушення справедливого балансу між інтересами власника майна, гарантованими йому законом і завданнями цього кримінального провадження, тривалість досудового розслідування, під час якого власник майна позбавляється можливості користуватися своїм майном, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Згідно вимог статті 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: у разі скасування арешту .

Відповідно до ч. 3 ст. 169 КПК України слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Керуючись ст.ст.170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню № 0000025, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 січня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, задовольнити повністю.

Скасувати арешт, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 10 лютого 2023 року у справі №333/831/23, на грошові кошти в сумі 55 500 гривень та 2000 доларів США.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 31 березня 2023 року.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

міста Запоріжжя ОСОБА_1