Справа № 740/722/23
Провадження № 1-кс/740/468/23
УХВАЛА

20 квітня 2023 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 у справі за скаргою ОСОБА_3 від 07.04.2023 на бездіяльність слідчого СВ Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області у кримінальному провадженні №0000110 від 20.01.2023,

встановив:

До провадження слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_4 . 07.04.2023 надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області у кримінальному провадженні №0000110 від 20.01.2023, яка полягає у невиконанні вимог ст. 220 КПК України при розгляді клопотань ОСОБА_3 від 27.03.2023 про проведення слідчих дій.

ОСОБА_3 19.04.2023 подала заяву про відвід слідчому судді ОСОБА_4 , зазначаючи, що не довіряє цьому судді.

В обґрунтування заяви ОСОБА_3 вказує, що вона не отримувала ухвалу про відкриття провадження у справі №740/722/23 за її скаргою на бездіяльність слідчого. Ухвала на веб-сайті судової влади України не оприлюднена.

Також зазначає про незгоду з ухвалою, постановленою 05.06.2018 слідчим суддею Ніжинського міськрайонного суду ОСОБА_4 у справі № 740/321/18, провадження № 1-кс/740/434/18, за результатами розгляду її скарги на постанову слідчого СВ Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області від 17.07.2017 про закриття кримінального провадження №0000884 від 03.07.2017 за ч.1 ст.194 КК України, якою у задоволенні її скарги було відмовлено. За доводами ОСОБА_3 розгляд її скарги у справі № 740/321/18 було проведено без її повідомлення. Зазначає, що апеляційним судом Чернігівської області 07.09.2018 безпідставно відмовлено у задоволенні її клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначеної ухвали слідчого судді ОСОБА_4 від 05.06.2018, а Верховний Суд відмовив у відкритті касаційного провадження за її скаргою на вказану ухвалу апеляційного суду Чернігівської області. Ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду ОСОБА_4 22.12.2018 відмовлено у відкритті кримінального провадження за нововиявленими обставинами за її заявою про перегляд ухвали слідчого судді ОСОБА_4 від 05.06.2018 за нововиявленими обставинами.

Крім того, за доводами заяви про відвід, суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_4 не має повноважень на здійснення правосуддя від імені України. У Присязі судді ОСОБА_4 та в ухвалах різні підписи, що відрізняються за стилем виконання, нахилом та формою, довжиною ліній, з яких складаються.

За її заявою про вчинення суддею ОСОБА_4 кримінального правопорушення розпочато кримінальне провадження №0001221 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.

Незаявлення за таких обставин суддею ОСОБА_4 самовідводу призвело до зриву судового засідання у справі, призначеного на 24.04.2023, та штучного затягування розумних строків розгляду справи. Суддею ОСОБА_4 не забезпечено можливість реалізації її процесуальних прав.

Особа, якій заявлено відвід, а також ОСОБА_3 у судове засідання не з"явилися. Про дату і час судового засідання ОСОБА_3 повідомлена у порядку ч. 3 ст. 111, ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 136 КПК України електронною поштою на адресу, зазначеною у клопотаннях ОСОБА_3 , поданих у кримінальному провадженні №0000110. У заяві про відвід зазначає про його заявлення без права обговорення її рішення судом і учасниками справи.

Неявка учасників справи не перешкоджає розгляду заяви.

Перевіривши зміст заяви, матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Правове регулювання відводу судді визначається статтями 75, 76 КПК України, в яких наведено вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу.

Частини 1, 2 ст. 80 КПК України передбачають, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом (п. 1 ст. 6).

Обставини, на які посилається ОСОБА_3 у заяві про відвід судді, передбачені п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, як інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості останнього.

У Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, зазначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

На питання неупередженості суду звертає увагу Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у рішенні від 10 грудня 2009 р. у справі «Мироненко і Мартенко проти України». Так, у п. 66, 69 і 70 цього рішення вказано, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

Як правило, неупередженість означає відсутність упереджень або упередженості, при цьому її наявність або відсутність можуть бути перевірені різними способами (справи «Кіпріану проти Кіпру», п.118; «Мікаллеф проти Мальти», п. 93).

Наведе свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що з одного боку дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників.

Частина 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначає, що здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 48 вказаного Закону суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Згідно з п. 1, 2 ч. 7 ст. 56 зазначеного Закону суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Відповідно до Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантується Конституцією і законами України, а суддя при здійсненні правосуддя незалежний і підпорядковується лише закону.

ЄСПЛ у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості: 1) суб`єктивний беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі; 2) об`єктивний визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

ЄСПЛ у своїй практиці проводить відмінність між суб`єктивним підходом, тобто прагненням переконатися в суб`єктивному обвинуваченні або інтересі певного судді у конкретній справі та об`єктивним підходом, тобто визначенням, чи були судді надані достатні гарантії, щоб виключити будь-які обґрунтовані сумніви в цьому відношенні (справи «Кіпріану проти Кіпру», п. 118; «П`єрсак проти Бельгії», п. 30; «Грівз проти Сполученого Королівства», п. 69).

Таким чином, у розумінні суб`єктивної складової поняття безсторонності ЄСПЛ притримується позиції, що не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Така позиція викладена у рішеннях у справах «Хаушильд проти Данії» та «Ветштайн проти Швеції».

Неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу. Особа, яка заявляє про упередженість, повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості у судді. Але простої заяви недостатньо, необхідно навести достовірні докази. Особиста думка або незгода з рішеннями судді не є доказом упередженості. У будь-якому випадку, припущення щодо упередженості є правовим питанням, яке має бути винесеним на розгляд суду. За виключенням надзвичайних обставин, заява про справжню або можливу упередженість не є питанням поведінки судді.

Отже, існує презумпція неупередженості судді, а протилежне необхідно доводити належними та допустимими доказами.

Зокрема, щодо об`єктивного критерію оцінки неупередженості, то необхідно визначити, поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості судді. При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що цих вимог не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об`єктивно виправданим (рішення ЄСПЛ у справі «Клейн та інші проти Нідерландів»).

Верховний Суд у своїх постановах зробив висновки, зокрема, що вважає відвід завідомо безпідставним, якщо у заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони з процесуальними рішеннями судді (ухвали від 10 травня 2018 року (справа № 800/592/17) та від 01 жовтня 2018 року (справа № 9901/673/18).

В ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі № 910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення.

Крім цього, згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади», процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином, за окремою підставою відводу, визначеною саме як наявність інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Cумнів у безсторонності судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечну недовіру до суду та відповідно змін його складу.

Згідно з п. 1 рішення Ради суддів від 08.06.2017 №34 подання учасником процесу заяви про вчинення суддею кримінального правопорушення за ст. 375 КК України не породжує ні потенційного, ні реального конфлікту інтересів щодо розгляду конкретної справи.

Доводи про порушення процесуальних прав ОСОБА_3 через не повідомлення про розгляд справи за її скаргою на бездіяльність слідчого спростовуються фактом її обізнаності про призначений судовий розгляд на 24.04.2023, про що ОСОБА_3 зазначає у заяві про відвід.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність належно обґрунтованих та підтверджених відомостей, які б могли свідчити про необ`єктивність та упередженість слідчого судді ОСОБА_4 при розгляді скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого. Заявником не доведено наявність обставин, які викликали б сумніви в неупередженості слідчого судді і унеможливлювали ухвалення об`єктивного судового рішення в справі, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. 75, 80, 81, 369-372, 376 КПК України, -

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 у справі за скаргою ОСОБА_3 від 07.04.2023 на бездіяльність слідчого СВ Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області у кримінальному провадженні №0000110 від 20 січня 2023 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1