Справа № 278/3224/22
В И Р О К
Іменем України

22 листопада 2022 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 м. Житомира, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, одруженого, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК),
в с т а н о в и в:

31 жовтня 2022 року між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000501.
З угоди вбачається, що 14.10.2022 близько 9 години ОСОБА_4 перебував у житловому будинку АДРЕСА_2 та області, де в одній із спальних кімнат на дерев`яній лавці побачив мобільний телефон, та у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану.
Реалізуючи свій умисел, в цей же день, час та місці ОСОБА_4 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав мобільний телефон марки "Apple" моделі "Iphone 5s" вартістю 1160 грн., який належить ОСОБА_6 , після чого місце вчинення кримінального правопорушення залишив, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Сторони угоди кваліфікували діяння ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК як таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, та узгодили покарання ОСОБА_4 у виді п`яти років позбавлення волі зі звільненням обвинуваченого на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням.
Вирішуючи в порядку ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) питання про можливість затвердження судом вищезазначеної угоди про визнання винуватості, суд дійшов наступного.
Інкриміноване ОСОБА_4 діяння правильно кваліфіковане за ч. 4 ст. 185 КК, оскільки він таємно викрав чуже майно в умовах воєнного стану.
Відповідно до ст. 12 КК кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , є умисним корисливим тяжким злочином; угоду укладено після повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні названого кримінального правопорушення; потерпілою надано письмову згоду на укладення цієї угоди. Таким чином, сторони при укладенні угоди дотримались вимог ч.ч. 4 та 5 ст. 469 КПК.
Зміст угоди відповідає вимогам, встановленим ст. 472 КПК, угода також містить передбачені ст. 473 КПК наслідки її укладення та затвердження.
Укладення угоди між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором є добровільним, сторони цілком розуміють наслідки угоди, обмеження в праві на оскарження вироку суду та наслідки невиконання умов угоди.
Умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб.
Для визнання винуватості ОСОБА_4 наявні фактичні підстави.
Узгоджені сторонами вид і міра покарання, а також звільнення від його відбування з випробуванням відповідають ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, який не судимий, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення та добровільно відшкодував завданий збиток. Суд вважає, що звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань не вбачається.
Прокурор, обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник просили суд затвердити угоду про визнання винуватості. Потерпіла не заперечувала проти затвердження угоди. Обвинувачений вказав, що фактичні обставини, як вони зазначені у обвинувальному акті, відповідають дійсності, вину визнає повністю.
Цивільний позов у провадженні не пред`явлено.
Відомості про процесуальні витрати матеріали провадження не містять.
Арешт, накладений на речовий доказ по справі, на підставі ст. 174 КПК підлягає скасуванню, а речовий доказ залишенню в розпорядженні потерпілої.
Підстав для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 469, 472, 474-475 КПК, суд

у х в а л и в:

Затвердити у кримінальному провадженні № 0000501 угоду про визнання винуватості від 31 жовтня 2022 року між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом одного року шести місяців іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, а у разі працевлаштування роботи.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирати.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 19.10.2022 на мобільний телефон марки "Apple" моделі "Iphone 5s" скасувати, а вказаний речовий доказ залишити в розпорядженні потерпілої ОСОБА_6 .

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд Житомирської області. При цьому вирок може бути оскаржений лише з підстав, визначених ч. 4 ст. 394 КПК.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а також направити потерпілій не пізніше наступного дня після ухвалення. Захисник має право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1