Справа № 640/1529/18
н/п 1-в/953/239/22
"23" листопада 2022 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді виправних робіт у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженої 12.04.2018 вироком Київського районного суду м. Харкова за ч.2 ст. 307 КК України, який змінено ухвалою Харківського апеляційного суду від 30.07.2019 до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, заміненого ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.11.2020 невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді виправних робіт з відрахуванням на користь держави 20% заробітку, мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,-
Вироком Київського районного суду м. Харкова від 12.04.2018 ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні злочину передбаченого ст.. 307 ч.2 КК України, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього належного їй майна. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 30.07.2019 вказаний вирок змінено, та визначено обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 активне сприяння розкриття злочину, та пом`якшено покарання призначене ОСОБА_4 за ч.2 ст. 307 КК України, призначивши його з застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна що є її власністю. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.11.2020 ОСОБА_4 замінено невідбуту частину строку покарання 01 рік 02 місяці 24 дні більш м`яким покаранням у вигляді виправних робіт з відрахуванням на користь держави 20% від заробітку.

Начальник Київського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_5 звернувся до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_4 від відбування покарання у виді виправних робіт з підстави, що засуджена довела своє виправлення.

Представник Київського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом у встановленому законом порядку.

Засуджена в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд подання за її відсутності, подання підтримала, та просила його задовольнити.

Від прокурора Київської КОП м. Харкова ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд подання за його відсутності, та просив задовольнити подання у повному обсязі.

Відповідно до ст. 539 ч.4 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Так, відповідно до п. 2 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, зокрема, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,

умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого- це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Особи, яким покарання було замінено більш м`яким, можуть бути умовно-достроково звільнені і від цього більш м`якого покарання за правилами, передбаченими ст.81 КК України.

Застосування умовно-дострокового звільнення вимагає обов`язкової наявності двох підстав: матеріальної (ч. 2 ст. 81 КК України) та формальної (ч. 3 ст. 81 КК України). Єдність цих підстав є основою, за наявності якої суд отримує можливість ухвалити рішення про зміну правового статусу засудженого.

Судом встановлено наявність формальних підстав для звільнення ОСОБА_4 , що полягає у вимозі до засудженого відбути певну частину покарання, а саме засуджена відбула 2/3 строку покарання.

Показниками, за якими суд може констатувати, що людина виправилася, є чітко визначені у ч. 2 ст. 81 КК України критерії: сумлінна поведінка засудженої та його сумлінне ставлення до праці.

Згідно із п. 17 зазначеної постанови, судам рекомендовано ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування. Пояснення зазначених осіб і думка прокурора мають бути відображені в протоколі судового засідання.

Водночас, сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки, як то, активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти, що засуджений працевлаштований, самостійно без додаткової мотивації виходить на роботу, належно її виконує, бережно ставиться до робочого інструменту і не порушує правил техніки безпеки, свідомо бере постійну участь в суспільно-корисній праці, систематично виконує і перевиконує виробничі завдання, якісно виконує доручену роботу і не відмовляється від неї.

Крім цього, не слід забувати, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є його обов`язком відповідно до ст. 9 КВК України.

Тому сама по собі лише належна поведінка, яка полягала у недопущенні порушень режиму утримання, не може бути вирішальним фактором на користь умовно-дострокового звільнення. Вона має буди поєднана із сумлінним ставленням до праці у сукупності.

Рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого належить до дискреційних повноважень суду та вирішується індивідуально у кожному конкретному випадку, у зв`язку із чим, суд зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.

Згідно матеріалів особової справи (а.с. 207) вказане подання погоджено заступником голови Спостережної ради у Київському районі м. Харкова ОСОБА_7 , та в ньому зазначено, що засуджена працювала з 26.11.2020 по 06.06.2021 на посаді перукаря, з 10.06.2021 перебувала на обліку ХМЦЗ як шукаюча роботу, з 14.04.2021 по 30.11.2021 працювала на посаді менеджера, з 28.12.2021 перебуває на обліку ХМЦЗ як безробітна, усі утримані кошти із заробітку засудженою перераховані за користь держави, заборгованість відсутня. ОСОБА_4 сумлінно ставилась до праці, порушень трудової дисципліни не допущено.

Відповідно до наявної в матеріалах особової справи довідки про характеризуючі дані на засуджену, убачається, що остання характеризується посередньо, скарг та заяв від громадян за місцем мешкання не надходило.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При таких обставинах, суд приходить до висновку, що, з огляду на реально відбуту засудженою міри покарання, з врахуванням даних про її особу, поведінку під час відбування покарань, встановлене в ході судового розгляду клопотання сумлінне ставлення до праці, клопотання про умовно-дострокове звільнення останньої підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 395, 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді виправних робіт у відношенні ОСОБА_4 задовольнити.

Засуджену ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити умовно-достроково від відбування невідбутої частини основного покарання у вигляді виправних робіт з відрахуванням на користь держави 20% від заробітку визначених ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.11.2020.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом семи діб з дня її оголошення.

Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує в порядку, передбаченому ст.382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя - ОСОБА_8