Провадження по справі № 1-кс/522/7409/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

16 грудня 2022 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області підполковник юстиції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаїв, українки, громадянку України, маючої вищу освіту, офіційно не працевлаштованої, керівник ГО «Українське об`єднання моряків», зі слів не судиму, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваної в рамках кримінального провадження № 0000261 від 25.08.2022 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбаченою ч. 3 ст. 332 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваної - ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000261 від 25.08.2022 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбаченою ч. 3 ст. 332 КК України.

Відповідно до клопотання слідчого встановлено, що 24.02.2022 року Російська Федерація вчинила відкритий воєнний напад на Україну та з причин введення на території України воєнного часу порядок перетину кордону для громадян України регламентується наступними нормативними документами: Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 /2022 «Про введення воєнного стану в Україні», Указом Президента України від 24.02.2022; № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», Законом України «Про порядок виїзду в України і виїзду в Україну громадян України, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію (зокрема ст. 23) Законом України «Про правовий режим воєнного стану «Правилами перетинання державного кордону України», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57.

Пунктом 3 Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» зазначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39,41-44,53 Конституції України в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правових режим воєнного стану. Крім іншого обмежується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України.

Пунктом 6 ч. 1 ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» встановлює особливий режим виїзду і виїзду, обмежування свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

На період воєнного стану чоловікам - громадянам України віком від 18-60 років, обмежено виїзд за межі України.

Перетнути кордон у період воєнного стану можуть категорії чоловіків визначені законодавством, а саме, які мають посвідчення про відстрочку від призиву та повідомлення про зарахування на спеціальний військовий облік, або висновок військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби,особи які на утриманні мають троїх і більше дітей віком до 18 років, які самостійно виховують дітей віком до 18 років, які на утриманні мають дитину з інвалідністю, ті хто є усиновителями, опікунами, або чиї близькі родичі загинули або зникли безвісти під час проведення антитерористичної операції.

З причин ситуації, що виникла у країні особи морської професії по теперішній час не мають можливості для працевлаштування на іноземних судах та зазначена категорія осіб втратила можливість укладення відповідних договорів можливість отримання заробітку для утримання сімей та незважаючи на прийняття Постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2022 № 992 про внесення змін до Правил перетинання державного кордону громадянами України, стосовно права перетину державного кордону України, стосовно громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, якщо вони прямують для роботи на морських суднах, суднах внутрішнього плавання у складі екіпажів таких суден або для проходження практичної підготовки на суднах досі зазначений механізм не працює та до теперішнього часу оформлення дозволів на виїзд зазначеним особам не видається.

Зазначені обставини сприяли вчинену численних фактів організації незаконних переправлень осіб через державний кордон України, шляхом виготовлення особам чоловічої статі підроблених медичних документів, у подальшому довідок військової - лікарської комісії, посвідчень про непридатність останніх до військової служби та неможливість мобілізації у воєнний час, що надавало змогу для перешкодного перетину державного кордону України.

Приблизно в липні 2022 року, більш точна дата під час слідства не встановлена громадянин України ОСОБА_9 з причин того, що його професія пов`язана з укладанням та виконанням умов контрактів на іноземних судах в якості матроса 1 класу, почав цікавитись наявністю правових підстав для його виїзду за межі території України та подальшого працевлаштування.

Він інших невстановлених слідством осіб морської професії йому стало відомо про існування громадської організації «Українське об`єднання моряків» (, юридична адреса: 65006 Одеська область, м. Одеса, вул. Маловського,10), головою якої є громадянка України ОСОБА_4 .

Метою створення зазначеної організації є захист прав українських моряків, надання допомоги, консультації щодо отримання морських документів згідно з Міжнародною конвенцією та інше.

При цьому, також зі слів інших осіб йому стало відомо, що вступ до вказаної організації складає одиничний внесок у розмірі 1500 гривень.

Після здійснення членського внеску, особа член зазначеної організації має переваги у вигляді знижки при отримання сертифікатів про проходження навчальних курсів, свідоцтв про підвищення кваліфікації, свідоцтв фахівців, що видаються ТОВ «Навчальний центрі фахівців морського транспорту», крім того, кожного члена зазначеної організації включають до зачиненої групи у мобільному додатку «Телеграмм», де здійснюється обговорювання питань, щодо діючого законодавства, яке безпосередньо стосується осіб морської професії, вимог міжнародного права, напрямків діяльності, досягнень зазначеної громадської організації та інших питань, що можуть бути цікавими та корисними для зазначеної категорії осіб.

Також, від інших осіб ОСОБА_9 стало відомо, що у зазначеній приватній групі додатку «Телеграмм» громадянкою ОСОБА_4 обговорюються питання щодо надання допомоги у отриманні так званого «білого білету», тобто документу на підставі якого особа нібито у зв`язку з наявною хворобою не є придатною до військової служби та має можливість виїзду за межі України.

При цьому, громадянка ОСОБА_4 з метою дотримання конспіративних вимог, запобігаючи притягнення її до кримінальної відповідальності, не здійснює обговорення нюансів вирішення зазначеного питання з незнайомими особами, а веде розмови лише з особами що, повідомляють кодове слово « ОСОБА_10 ».

З`ясувавши для себе корисність членства у громадянський організації «Українське об`єднання моряків» () ОСОБА_9 вступив до неї шляхом внесення відповідного грошового внеску.

В подальшому 12.07.2022 у денний час, з метою з`ясування питань можливості виїзду за межі України та подальшого працевлаштування на іноземних судах, ОСОБА_9 прибув до офісного приміщення ГО «Українське об`єднання моряків», за адресою: м. Одеса, вул. Сонячна, 5 та звернувся безпосередньо до громадянки ОСОБА_4 .

З метою введення відвертої розмови за порадою невстановлених осіб морської професії він назвав кодове обумовлене слово «Сеня Николаевский» та поцікавився можливістю організації його виїду за межі України.

В свою чергу, ОСОБА_4 почувши обумовлене слово на умовах збереження конспірації, записала контактний номер телефону ОСОБА_9 НОМЕР_1 та пообіцяла, що найближчим часом з ним зв`яжуться відповідні особи та повідомлять умови вирішення зазначеного питання.

Далі, того ж дня, ОСОБА_4 переслідуючи корисливі наміри, під час особистої зустрічі про наявність особи, що має намір виїхати за межі України з метою укладання договору про працю на іноземних судах та розраховує значною сумою грошових коштів, які зможе сплатити за вирішення зазначеного питання, повідомила громадянину ОСОБА_11 , а останній в свою чергу звернувся до невстановленной на даний час особи на ім`я ОСОБА_12 , яка організовує вирішення питання виїзду за межі України осіб чоловічої статі, що підлягають мобілізації до ЗС України шляхом виготовлення їм тимчасових посвідчень про непридатним до військової служби.

Далі, діючи разом та за попередньої змовою з невстановленими слідствам особами, з корисливих мотивів, переслідуючи злочинний намір на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, ОСОБА_4 передала ОСОБА_11 контактний номер телефону ОСОБА_13 .

У той же день, біля 18.00 годин, дійсно згідно обіцянки останньої на контактний номер телефону НОМЕР_1 ОСОБА_9 надійшло повідомлення він невідомого абонента НОМЕР_2 наступного змісту: «Добрый вечер, по билету ваш номер дали 6.5 отсрочка 7.8 билет».

В свою чергу, ОСОБА_9 почав спілкування з зазначеним абонентом, з`ясовуючи питання чи надає відстрочка право виїду за кордон.

На це абонент НОМЕР_2 надіслав повідомлення наступного змісту «Да, конечно Вы можете выехать в любое время в течении 6 месяцев и заехать Все моряки выбирают лучше первый вариант».

ОСОБА_9 відповів, що про існування відстрочки йому нічого не відомо та не зрозуміло як саме це буде виглядати.

Абонент йому відповів повідомленням наступного змісту: «По состоянию здоровья (которое никак не повлияет на вашу профессию) Вам дается отсрочка Все так же как при билете».

ОСОБА_9 поцікавився, чи дійсно так званий «білий билет» надає повне звільнення від армії, на що йому відповили, що так.

Далі, він запитав дозволу на здійснення звонка та особистого спілкування наступного ранку на, що абонент погодився.

Наступного дня, згідно домовленності, ОСОБА_9 зателефонував за допомогою додатку «Viber» абоненту НОМЕР_2 та під час розмови відповів, що не є переселенцем, не має захворювань, раніше відстрочок не робив, військової кафедри у вузі який він закінчував не мав та законних підстав для виїзду не має, та мешкає він на території, що обслуговує воєнкомат Малиновського району м. Одеси.

24.10.2022 року невідомий абонент призначив йому зустріч на 25.10.2022 у ранковий час біля ЖК «Море», що розташоване по вул. Львівська у м. Одесі.

При цьому, ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний намір звернулась до свого знайомого ОСОБА_15 з проханням зустрітися з ОСОБА_9 та запевнити його у надійності та гарантованому вирішенні так званого питання - безперешкодного виїзду за межі України, повідомивши про виїзд таким чином численних знайомих та родичів, та забрати у останього особисті документи та грошові кошти на, що останній погодився.

У призначений час до ОСОБА_9 прибув на зустріч ОСОБА_15 , а саме до приміщення кафе під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

На вказаній зустрічі ОСОБА_15 висловив бажання оглянути особисті документи ОСОБА_9 а саме: військовий квіток, фотокартки, ксерокопію паспорта громадянина України, довідку про надання ідентифікаційного коду.

На що ОСОБА_9 передав останньому для огляду зазаначені документи.

Далі, ОСОБА_15 повідомив про необхідність передачі 7500 доларів США, нібито саме цю суму зі слів ОСОБА_4 , ОСОБА_9 повинен передати для вирішення питання щодо виготовлення документів, що надають право для безперешкодного виїзду за межі України у воєнний час, тобто на перетин державного кордону.

В свою чергу ОСОБА_9 повідомив, що на теперішній час він не розраховує на зазначену суму грошових коштів та вона є для нього значною, на що ОСОБА_15 повідомив, що у такому разі документи йому не потрібні та коли останній буде готовий розрахуватися він зможе йому за телефонувати.

При цьому, ОСОБА_15 заспокоїв ОСОБА_9 , висловившись про те, що таким чином вони не одноразово організовували переправлення осіб через державний кордон України, на підставі виготовлених таким чином документів та будь - яких проблем з перетином кордону нібито не виникало.

У той же день, знаходячись у офісі ГО «Українське об`єднання моряків», з питань з`ясування вимог отримання освітніх документів у Єстонії, під час випадкової зустрічі з ОСОБА_4 , ОСОБА_9 повідомив останній про зустріч що сталась між ним та ОСОБА_15 та висловив хвилювання з приводу передачі значної дня нього суми грошей незнайомим особам, на що ОСОБА_4 відповіла, що звернутися до них запропонувала нібито не стороння особа, маючи на увазі що це і є гарантії.

Через декілька днів ОСОБА_9 в черговий раз зателефонував невстановлений абонент НОМЕР_2 та призначив йому зустріч на 10.11.2022 біля 17.00 годин біля приміщення торгового центру «Сіті центр» за адресою: проспект Небесної сотні, 2 у м. Одесі.

При цьому, ОСОБА_4 реалізуючи свій злоичнний намір звернулась до свого батька ОСОБА_16 , з проханням зустрітися з ОСОБА_9 забрати у останього особисті документи та грошові кошти та запевнити його у надійності та гарантованому вирішенні так званого питання - безперешкодного виїзду за межі України, шляхом виготовлення тимчасового посвідчення про непридатність до військової служби, на що останній погодився вступив таким чином в злочинну змову.

У призначений час, ОСОБА_9 прибув на місце де його зустрів ОСОБА_16 , який запропонував передати йому заздалегідь обумовлені документи, а саме: військовий квіток, копію паспорта громадянина України, копію паспорта щодо надання ідентифікаційного коду, фотокартки, необхідні для виготовлення документів, що стануть підставою для подальшого незаконного перетину державного кордону України у воєнний час та грошові кошти в сумі 7800 доларів США.

ОСОБА_9 відповів, що йому раніше озвучували про необхідність передачі меншої суми у розмірі 7500 доларів США, на що ОСОБА_16 переслідуючи корисний намір відповів, що це не є проблемою він сьогодні передає 7500 доларів США, а решту грошових коштів у сумі 300 доларів США ОСОБА_9 повинен буде перерахувати на його іменну розрахункову картку «Ощадбанку», при цьому ОСОБА_16 надав її реквізити.

В свою чергу, ОСОБА_9 за допомогою власного телефону зробив фотознімок розрахункової картки на ім`я ОСОБА_16 та хвилюючись передати грошові кошти та документи сторонній особі поцікавився знайомством його з ОСОБА_4 на, що останній відповів, що з усіма він знайомий у тому числі з ОСОБА_4 , на прохання якої він і прибув.

Далі, ОСОБА_16 отримав від ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 7500 США, що згідно курсу НБУ склало 274 200 грн. та документи пообіцявши передзвонити ОСОБА_9 та повідомити заздалегідь його подальші дії, щодо відвідування медичних закладів та інших офіціальних установ.

Наступного дня, тобто 11.11.2022 року від ОСОБА_16 на контактний номер телефону ОСОБА_9 надійшло повідомлення від невстановленого абонента НОМЕР_2 про те, що перерахування додаткових коштів не потрібно, нібито для нього зробили знижку.

14.11.2022 року від зазначеного абонента за допомогою додатку «Вайбер» надійшло повідомлення з запискою виконаною рукописним текстом номера телефону НОМЕР_3 та вказівкою анкетних даних ОСОБА_18 та дати та часу необхідності здійснення дзвінка, а саме в понеділок у 10 ранку, як в подальшому стало відоме ОСОБА_19 .

Про необхідність зв`язку ОСОБА_9 саме з зазначеною особою повідомив ОСОБА_4 громадянин ОСОБА_11 , оскільки зазначений контакт йому надала невстановлена слідством особа на ім`я ОСОБА_12 на початку оговорювання питання виготовлення документів, що містять не відповідаючи дійсності відомості та надають можливість перетину державного кордону у військовий час.

У призначений час ОСОБА_9 зателефонував вказаній особі, тобто громадянину ОСОБА_20 з отримання від нього подальших інструкцій.

В ході телефонної розмови ОСОБА_19 поцікавився віком ОСОБА_9 та наявністю будь-яких захворювань та, отримавши відповідь що будь - яких скарг на стан здоров`я ОСОБА_9 не має повідомив про необхідність надіслати йому фотокартку першої сторінки свого паспорту громадянина України, що містить анкетні дані та написати «спина», з метою виготовлення медичних документів, в які будуть внесені невідповідні дійсності відомості, щодо існування хвороби, яка не дозволяє бути придатним для військової служи, що він і зробив.

В той же день, біля 11.20 годин ОСОБА_9 з контактного номеру телефону НОМЕР_4 зателефонував громадянин ОСОБА_21 та повідомив, що він є кур`єром та призначив зустріч через годину біля будинку № 14 по вул. Ніжинська у м. Одесі.

В призначений час на обговорюваному місці ОСОБА_9 отримав від ОСОБА_21 не заповнений бланк акту дослідження стану здоров`я, а також медичне направлення № 1924 на його ім`я виписане ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ), з вигаданим діагнозом «Сколіоз. Остеохондроз», тобто установи якої ОСОБА_9 за отриманням направлення не звертався та не відповідаючим дійсності діагнозом останнього.

При цьому, ОСОБА_9 зазначив, що ОСОБА_21 під час відшукання саме належної ОСОБА_9 документації переглянув велику кількість аналогічних направлень на ім`я інших осіб.

Далі зазначена особа надала ОСОБА_9 контактний номер телефону невстановленій слідством особи на ім`я ОСОБА_22 +82 та повідомила про необхідність надіслання на вказаний номер своїх анкетних даних, що останній і зробив.

У той же день, ОСОБА_9 повідомили про необхідність прибуття наступного дня з ранку, з отриманими документами до Одеської міської лікарні № 11, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Воробьойва, 9, що він зробив.

У вказаному медичному закладі, діючи за порадами та вказівками зазначених осіб, ОСОБА_9 звернувся до медичного працівника ОСОБА_23 , якій направив його для здійснення ренгензнимку спини та грудного відділу.

22.11.2022 року за попередньою домовленістю ОСОБА_9 знову зустрівся з ОСОБА_21 біля приміщення ТЦ «Сіті центр» та передав йому акт обстеження № 16834 отриманий раніше у Одеській міській лікарні № 11, в якому містився запис, про те, що нібито пацієнт скаржився на болі у груді та поперековому відділу хребта та нібито пройшов обстеження в зазначеному лікувальному закладі.

При цьому, ОСОБА_9 поцікавився у ОСОБА_21 які саме больові відчуття має вказане захворювання та які ліки при цьому вживаються, зазначивши, що з вказаною хворобою він не знайомий та в дійсності її не має.

На це, ОСОБА_21 заспокоїв останнього, пояснивши, що військові не розуміються у медицині у зв`язку з чим будь-яких питань при перетині кордону України ОСОБА_9 ставити не будуть, а у подальшому його проінформують, що саме відповідати, у разі надходження питань при перетині державного кордону України.

Після виготовлення документів на ім`я ОСОБА_9 , які містять не відповідні дійсності відомості щодо існування хвороби в наслідок якої останній не придатний до військової служби та має підстави для перешкодного перетину державного кордону, ОСОБА_11 отримав їх від невстановленої особи на ім`я ОСОБА_12 та при невстановлених слідствам обставинах під час особистої зустрічі передав їх ОСОБА_4 .

В подальшому 07.10.2022 біля 13.00 год. ОСОБА_9 згідно попередньої домовленості з абонентом НОМЕР_2 прибув до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Леонтовича, 15 куди за проханням ОСОБА_4 привіз необізнаний про злочинні наміри зазначених осіб таксист, документи що надають право для перешкодного виїзду у воєнний час за межі України та забезпечать його перетин державного кордону, а саме: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_5 від 25.11.22 видане начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 про те, що ОСОБА_9 визнаний непридатним до військової служби за ст.64Б гр. ІІ, наказ МОУ № 402-2008 та довідку військової - лікарської комісії від 15.11.2022 про його непридатність на тих же підставах.

Таким чином ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - незаконне переправлення осіб через державний кордон України, за кваліфікуючими ознаками: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, за попередньої змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

14.12.2022 року КорольК.Ю. в порядку ст. 208 КПК України затримано уповноваженими особами за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

15.12.2022 року гр. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України за кваліфікуюючими ознаками: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками та наданням засобів за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Пред`явлена підозрюваному ОСОБА_4 підозра обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні та долученими до клопотання доказами (перелік відповідно до наявних матеріалів клопотання).

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 , запобігання продовженню злочинної діяльності та можливого ухилення від досудового слідства виникла необхідність в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування щодо підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

У зв`язку з чим, слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Позиція учасників судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання слідчого та просила його задовольнити в повному обсязі, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що наявні ризики, передбачені п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Окрім цього просила визначити як альтернативний запобіжний захід заставу у розмірі 746 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Підозрювана ОСОБА_4 та її захисники - адвокати ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого, оскільки пред`явлену підозру вважають необґрунтованою, ризики не доведеними, доказів існування яких ані слідчим, ані прокурорм не надано, розмір застави, який просить прокурор є непомірним для підозрюваної, оскільки вона очолює громадську організацію, займається волонтерською діяльністю, веде активну боротьбу із корупцією, за що вона не отримує коштів, просили застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме передати ОСОБА_4 на поруки народним депутатам України ОСОБА_24 та ОСОБА_25 . Окрім цього, адвокатами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 зазначено, що вказаний орган досудового розслідування не мав права звертатись з клопотанням про застосування запоюіжного заходу, оскільки інкримінований злочин не відноситься до підслідності органів СБУ.

Окрім цього, захисником підозрюваної ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_26 подано скаргу в порядку ст. 206 КПК України на незаконне затримання громадянки ОСОБА_4 (справа № 522/16924/22, провадження по справі № 1-кс/522/7428/22), посилаючись на невідповідність подій, викладених в повідомленні про підозру та підстав для затримання особи в порядку ст. 208 КПК України, а саме, вказавши, що події, на які посилається орган досудового розслідування мали місце в жовтні-листопаді цього року, тобто задовго до затримання ОСОБА_4 . Враховуючи наведені підстави, адвокат ОСОБА_26 просили негайно звільнити громадянку ОСОБА_4 з-під варти.

Підозрювана ОСОБА_4 та її захисники - адвокати ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримали скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги адвоката ОСОБА_26 ,поданої в порядку ст. 206 КПК України, мотивуючи свою позицію тим, що підозрюваній ОСОБА_4 інкримінується на даний час один епізод злочинної діяльності, проте вказані злочини вчинялись систематично, у організаторів злочинної схеми (гр. ОСОБА_11 ) були вилучені документи, які свідчать про те, що злочинною групою планувалось вчинення інших злочинів, готувались відповідні документи, тому ОСОБА_4 затримана під час замаху на вчинення інших злочинів, які ще не інкриміновані підозрюваній через перебування досудового розслідування на своєму початковому етапі.

Під час проведення судового засідання 16.12.2022 року клопотання старшого слідчого УСБУ в Одеській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваної ОСОБА_4 та скарга адвоката ОСОБА_26 на незаконне затримання, за згодою учасників судового процесу, були об`єднанні в одне провадження з присвоєнням єдиного номеру справи №522/16924/22, номер провадження 1-кс/522/7409/22.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання слідчого, допитавши підозрюваного, заслухавши учасників судового розгляду, приходжу до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобыжного заходу підлягає задоволенню, скарга адвоката ОСОБА_26 на незаконне затримання підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Мотиви слідчого судді.

Щодо питання про порушення правил підслідності.

Слідчі органів Національної поліції здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, крім тих, які віднесені до підслідності інших органів досудового розслідування.

Слідчі органи безпеки здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 201, 201-1, 258-258-5, 265-1, 305, 328, 329, 330, 332-1, 332-2, 333, 334, 359, 422, 435-1, 436, 436-2, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 446, 447 Кримінального кодексу України.

Дата внесення відомостей до ЄРДР у вказаному кримінальному провадженні є 18.11.2022 року, досудове розслідування здійснювалось слідчими органами Національної поліції.

Постановою першого заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_27 від 22.11.2022 року було доручено здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0000373 від 18.11.2022 року слідчим СВ УСБУ в Одеській області.

Згідно ч. 5 ст. 36 КПК України Генеральний прокурор, керівник обласної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у разі неефективного досудового розслідування. Забороняється доручати здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, іншому органу досудового розслідування.

Вказане кримінальне провадження до підслідності Національного антикорупційного бюро України не відноситься, пріоритет досудового розслідування, наданий законодавцем виключно органам НАБУ, не порушено.

Згідно правових висновків колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 09.02.2021 у справі № 640/5023/19, колегія суддів зазначила що формулювання у частині 5 статті 36 КПК України «у разі неефективного досудового розслідування», що надає повноваження відповідному прокурору доручити розслідування іншому органу, не може тлумачитися таким чином, щоб обмежувати повноваження прокурора передати провадження більш ефективному органу розслідування лише випадком, коли вже доведено, що розслідування органом за визначеною законом підслідністю є неефективним.

У відповідного прокурора вже на початку розслідування можуть бути підстави вважати, що розслідування органом визначеним законом, буде неефективним.

З урахуванням вимоги негайності й ефективності розслідування зволікання iз передачею справи з одного органу до іншого лише для того, щоб впевнитися в неефективності розслідування органом, визначеним статтею 216 КПК України, може мати згубні наслідки для розслідування, які в більшості випадків не можуть бути компенсовані навіть за умови ефективного, але спізнілого розслідування.

Ураховуючи важливість швидкого прийняття рішень на початкових стадіях розслідування злочину, не можна тлумачити положення частини 5 статті 36 КПК України як таке, що вимагає від прокурора очікувати провалу розслідування для того, щоб впевнитися, що розслідування визначеним статтею 216 КПК України органом є неефективним, і доручити розслідування іншому органу.

Постановою керівника у кримінальному провадженні - прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 від 29.11.2022 року, матеріали кримінального провадження № 0000261 від 25.08.2022 року за ч.4 ст. 368-3 КК України та № 0000373 від 18.11.2022 року за ч.3 ст. 332 КПК України були об`єднанні в одне провадження - № 0000261 від 25.08.2022 року. Підслідність в обєднаному кримінальному провадженні визначена за СВ УСБУ в Одеській області. Після чого, як було встановлено, що слідчі національноїполіції неефективно здійснювали досудове розслідування у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя вважає, що в рамках вказаного кримінального провадження правила підслідності порушені не були, а тому заперечення адвоката ОСОБА_7 в цій частині слід визнати необґрунтованими, оскільки підслідність за СВ УСБУ в Одеській області була визначена вмотивованою постановою першого заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_27 від 22.11.2022 року.

Щодо обґрунтованості підозри.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Погоджуючись з прокурором, слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Висновки органу досудового розслідування щодо причетності підозрюваного до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими, тому слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжкого злочину, відповідальність за який передбачає позбавлення волі до 9 років, підозрювана офіційно не працює, не одружена, має вищу освіту, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем роботи, що свідчить про наявність посередніх соціальних зв`язків, проте досудове слідство знаходиться на початковому етапі, вказане кримінальне провадження є складним, а тому є підстави вважати що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, вчинити інші злочини, або продовжити.

Пред`явлена підозрюваній ОСОБА_4 підозра обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, рапортом старшого о/у в ОВС 4 відділу ГВ ЗНД УСБУ в Одеській області ОСОБА_28 , поясненнями свідка ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.12.2022 року, протоколом огляду від 15.12.2022 року, поясненнями свідка ОСОБА_21 , копією розсекреченного протоколу за результатами проведення негласної розшукової дії від 28.10.2022 року, копією розсекреченного протоколу за результатами проведення негласної розшукової дії від 14.11.2022 року, поясненнями свідка ОСОБА_9 , наданими від 31.08.2022 року, додатковими поясненнями свідка ОСОБА_9 , наданими від 13.10.2022, 11.11.2022, 16.11.2022, 07.12.2022 року.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, зібрані в ході досудового розслідування докази є вагомими, та у разі визнання її винною, їй загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 9 років, що, згідно ст. 183 ч. 2 п. 5 КПК України, дозволяє обрання ї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що наразі продовжують існувати ризики, визначені ст. 177 КПК, і що необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного.

Запобіжні заходи застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження. Їх дія носить превентивний (попереджувальний) характер реалізації особами дій, направлених на перешкоджання здійсненню правосуддя у справі.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрювана може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченими зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Крім того, суд враховує, що вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення як обставина, яка впливає на вибір судом виду запобіжного заходу (пункт 1 частини 1 статті 178 КПК), має опосередкований вплив й на оцінку рівня ймовірності вчинення підозрюваним тих чи інших дій, які кваліфікуються як ризики за статтею 177 КПК. Чим меншою є вагомість зібраних доказів на підтвердження підозри та чим нижчим є рівень її обґрунтованості, тим меншою є вірогідність незаконного втручання особи підозрюваної ОСОБА_4 у хід досудового розслідування чи переховування від правосуддя, і навпаки.

Зазначений стандарт доказування (переконання) суд використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК, у цьому кримінальному провадженні.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Щодо ризику переховування від суду.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України. Санкція вказаної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 9 років. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення при констатації наявності вказаного ризику. При чому ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58). Тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, який інкримінується підозрюваній у сукупності з іншими обставинами, якими в цьому випадку є законодавчі приписи щодо неможливості застосування «пільгових» інститутів кримінального права у відповідній категорії справ, та наявність документів для виїзду закордон.

Отже, оцінюючи можливість підозрюваної переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, слідчий суддя вважає такі дії вірогідними в будь-який момент кримінального провадження. Співставлення можливих негативних для обвинуваченого наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Тому з метою нівелювання такого ризику переховування, застосування до підозрюваної запобіжного заходу в уигляді тримання під вартою, вбачається обґрунтованим.

Тому, слідчий суддя погоджується з прокурором, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від органу досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування обвинуваченого від суду.

Наведені обставини в сукупності дають підстави дійти висновку про наявність ризику ймовірного переховування від органу досудового розслідування чи суду.

Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

В ході проведення досудового розслідування для встановлення окремих обставин важливими є документи, що знаходяться у володінні як ОСОБА_4 , так і у володінні інших осіб, на яких ОСОБА_4 має вплив (зокрема, інші підозрювані в рамках вказаного кримінального провадження - ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , встановлені органом досудового розслідування свідки). Вказані речі і документи не були в повній мірі отримані органом досудового розслідування раніше, враховуючи необхідність дотримання конспірації у ході здійснення слідчих дій до моменту затримання підозрюваної.

Відповідно до клопотання слідчого та наявних документів, встановлено, що інкримінований злочин вчинявся особами шляхом виготовлення спеціальних документів, які б дозволили чоловікам призовного віку перетинати кордон України в період дії воєнного стану.

Таким чином, наявні обгрунтовані підстави вважати, що маючи доступ (безпосередній, або через інших осіб) до документів, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні, ОСОБА_4 , у випадку незастосування щодо неї запобіжного заходу, або застосування більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою, матиме змогу знищити, приховати або спотворити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування. На даний час досудове розслідування знаходиться на початковому етапі, а тому вказаний ризик наявний та має високу вірогідність.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

При цьому, слідчий суддя бере до уваги, що:

-інкримінований підозрюваній злочин ймовірно вчинений у співучасті, що дозволяє їй координувати свої дії та показання;

-наявність близьких стосунків підозрюваної ОСОБА_4 з іншим підозрюваними у цьому кримінальному провадженні - ОСОБА_16 , ОСОБА_11

-на цій стадії досудового розслідування не допитані всі особи, яким можуть бути відомі обставини розслідуваного злочину;

-в ході розгляду даного клопотання підозрюваній та її адвокатами стали відомі матеріали кримінального провадження, зокрема, протоколи допиту свідків, з яких вони дізнались зміст їх показань та особисті дані, що уможливлює вплив на останніх;

- з пояснень прокурора в судовому засіданні слідує, що після проведення обшуків було вилучено багато документів та техніки, які свідчать про готування до нових аналогічних злочинів, задля переправлення через державний кордон України інших осіб, а тому органом досудового розслідування будуть встановлюватись нові обставини та свідки.

Вказані обставини формують у слідчого судді переконання щодо наявності ризику впливу підозрюваною на учасників цього кримінального провадження.

Щодо наявності ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

З пояснень прокурора в судовому засіданні було встановлено, що в ході проведення досудового розслідування були вилучені ряд документів та техніку, на яких містяться відомості про те, що рядом осіб, разом із ОСОБА_4 , планувалось вчинення інших злочинів, готувались нові документи для інших осіб, які б надали можливість перетинати кордон України, а тому орган досудового розслідування буде ще встановлювати факти вчинення нових злочинів та причетних до них осіб.

Виконання усіх необхідних дій щодо підготовки документів, взаємодії осіб, які можуть бути причетними до їх виготовлення, латентність вчинення вказаних дій, свідчать про триваючий характер вчиненого злочину.

На думку слідчого судді, наведені обставини свідчать про тривалість вчинення злочину, можливість підозрюваною ОСОБА_4 продовження вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється станом на теперішній час.

Щодо наявності інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінює в сукупності існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме:

-вагомість наданих стороною обвинувачення доказів про ймовірне вчинення підозрюваною тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, у разі визнання винуватою у вчиненні якого, їй може загрожувати покарання у виді позбавлення волі строком до 9 років. При цьому, таке покарання може бути призначено без можливості застосування пільгових інститутів кримінального права;

- вік та стан здоров`я підозрюваної ОСОБА_4 , яка, згідно відомостей, встановлених в судовому засіданні, не хворіє на будь-які тяжкі захворювання хронічного характеру або набуті за життя, що унеможливлюють тримання особи під вартою;

- міцність соціальних зв`язків підозрюваної ОСОБА_4 , яка має постійне місце реєстрації та проживання в м.Одесі, офіційно не працевлаштована, працює керівником ГО «Українське об`єднання моряків», не одружена, раніше не судима, має позитивні відзнаки від різних організацій за волонтерську діяльність та іншиі види діяльності.

Проте, слідчий суддя критично ставиться до ряду наданих характеризуючих особу підозрюваної ОСОБА_4 документів, а саме до ряду відкритих листів-подяк у кількості біля 100 від різних людей моряків, обіймаючих різні посади, проте всі ці 100 листів-подяк мають один й той самий текст, з тими самими граматичними помилками та в більшості з них - з одним шрифтом та розміром тексту, в яких відрізняються тільки відомості, які містяться внизу аркуша, а саме ОСОБА_31 особи, її посада та підпис. Окрім цього, один з цих листів-подяк написаний від імені громадянки ОСОБА_32 , в графі посада якої зазначено: «Наречена моряка», що ставить під сумнів доречність вказаного документу та в цілому свідчить про те, що вказані відкриті листи складались однією людиною від імені інших осіб.

Також, слідчий суддя критично ставиться до наданих характеристик ОСОБА_4 від заступників голови ГО «Українське об`єднання моряків» ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , оскільки вони є підлеглими ОСОБА_4 , є залежними від підозрюваної за своєю посадою, яка є керівником цієї організації, а тому вказані характеристики не можуть бути об`єктивними.

При цьому, слідчий суддя зауважує, що доводи захисників підозрюваної, висловлені в судовому засіданні, носять суб`єктивний характер, тобто сторона захисту загострює увагу на характеристиці підозрюваної ОСОБА_4 , її громадській діяльності, боротьбі з корупцією та волонтерській діяльності, проте повністю ігнорує ті факти та обставини, стосовно яких гр. ОСОБА_4 висунута підозра у вчиненні корисливого злочину, який вчиненний в найбільш чутливий для країни час, в умовах воєнного стану, спрямований на ухилення від здійснення обов`язку щодо захисту держави від збройної агресії РФ, шляхом сприяння у видачі особам, які бажають незаконно перетнути державний кордон України, тимчасових посвідчень про непридатність до несення військової служби.

Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу.

Встановлені під час судового засідання обставини у свої сукупності та взаємозв`язку формують у суду переконання, що запобігти доведеним під час розгляду клопотання слідчого ризикам неможливо без застосування запобіжного заходу. Однак, суд в цьому випадку не може погодитися з прокурором, що наявність цих ризиків є безумовною підставою для ізоляції підозрюваного і взяття його під варту.

Частиною 1 ст. 176 КПК України встановлена відповідна ієрархія запобіжних заходів від найбільш м?якого (особисте зобов?язання) до найбільш суворого (тримання під вартою). Суд відмовляє у застосуванні чи продовженні строку дії запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам (ч. 3 ст. 176 КПК України).

Проте, в цьому кримінальному провадженні на даному етапі досудового розслідування, слідчий суддя не вбачає за можливе запобігти ризикам кримінального провадження із застосуванням запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашній арешт, в тому числі цілодобовий, хоча і пов`язаний з ізоляцією підозрюваного від суспільства, однак зважаючи на встановлені на цьому етапі досудового розслідування ризики, може виявитися неефективним з таких же підстав.

Необхідно враховувати резонансність вказаної справи, виключну цинічнсть діяння, вчиненного в період збройної відсічі РФ задля сприяння особам уникнути призову за мобілізацією в умовах дії воєнного стану.

З приводу заявлених клопотань народних депутатів ОСОБА_35 та ОСОБА_24 про бажання взяти ОСОБА_4 на поруки, то слідчий суддя вважає, що на даній стадії досудового розслідування, вказаний запобіжний захід не зможе запобігти наявним ризикам в повній мірі.

Застосування запобіжного заходу у виді особистої поруки для запобігання вказаним ризикам також буде недостатнім, оскільки виконання покладених на підозрювану обов`язків буде залежати виключно від волі самої ОСОБА_4 та їх порушення не матиме для неї очевидних і достатньо суттєвих негативних наслідків.

Окрім цього, слідчий суддя враховує, що рамках вказанного кримінального провадження ще не проведені усі необхідні слідчі дії, не встановлені усі причетні до вчинення злочину особи, а тому вірогідність наявності зазначених ризиків дуже висока.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги тяжкість кримінального правопорушення та роль підозрюваної ОСОБА_4 у його вчиненні, встановлені у ході досудового розслідування ризики, які слідчий суддя визнав обґрунтованими, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною злочину, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, а також враховуючи недостатність застосування інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави є обґрунтованим.

Тож, наведені вище обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваної іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до приписів ч.1 ст.219 КПК України, досудове розслідування має бути завершене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

За результатом розгляду клопотання слідчого чи прокурора про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя застосовує запобіжний захід в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.

Враховуючи, що ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, 15.12.2022 року, то досудове розслідування має бути закінченим до 15.02.2023 року, а тому саме до цього строку слідчий суддя може обрати запобіжний захід.

Згідно ч.1 ст. 176 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Щодо визначення застави.

Відповідно до практики ЄСПЛ, якщо тримання під вартою триває тільки через побоювання, що обвинувачений буде переховуватись від правосуддя, проте його слід звільнити з-під варти, якщо він представить відповідні гарантії, що не переховуватиметься від суду, наприклад внесе заставу (правова позиція, викладена у п.46 рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 року у справі «Летельє проти Франції»).

Зважаючи на положення ч.3 ст.183 КПК України, а також практики ЄСПЛ, приймаючи до уваги дані про особу підозрюваного, вважаю за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваній розмір застави.

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваної особи, інших даних про її особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваною особою покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для неї (ч. 4 ст. 182 КПК України).

Відповідно до п.3 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Отже, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрювану особу від намірів та спроб порушити покладені на неї обов`язки, а з іншого - не має бути таким, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

При визначені розміру застави необхідно врахувати: обставини кримінального правопорушення; майновий стан підозрюваної; її сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; встановлені ризики, передбачені ст.177 КПК України; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

При визначенні розміру застави суд враховує дані про особу підозрюваної ОСОБА_4 , сімейний стан та майновий стан, інші характеризуючі матеріали надані захисниками підозрюваної, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона підозрюється, а також те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочинів, яке віднесено до категорії тяжких.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваної особи, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 року Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Отже розмір застави повинен, головним чином, визначатися виходячи з особи підозрюваного, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховуючи той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки підозрюваного в суд достатнім стримуючим фактором для підозрюваного, щоб не здійснити втечу.

На думку сторони обвинувачення застава у межах, визначених п.3 ч.5 ст.182 КПК України, не здатна забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків. А відтак слід визначити заставу у сумі 746 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка за твердженням слідчого в клопотанні та прокурора в судовому засіданні, не є явно непомірною для ОСОБА_4 та за врахуванням кількості осіб підозрюваних, задіяних в механізмі переправлення осіб через державний кордон України, відповідає певній частці від розміру предмета злочину.

Поряд з цим, важливим є те, що учасниками кримінального провадження, в тому числі і самою ОСОБА_4 , не повідомляється про весь ланцюжок вчинених дій та осіб, причетних до вчинення злочину, а тому органом досудового розслідування станом на теперішній час не встановлені усі обставини та не встановлено осіб, які були причетні до видачі білих білетів або інших перепусток, які дозволяють особі перетнути кордон.

Зараз ОСОБА_4 офіційно не працевлаштована та поки не отримує жодних доходів.

Однак, в той же час, не можуть залишатися поза увагою обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого серед інших підозрюється ОСОБА_4 , її роль, розмір грошової винагороди, яка була названа за послуги виготовлення таких документів та сам факт вчинення такого злочину в умовах воєнного стану, прикриваючись при цьому в судовому засіданні твердженнями про зайняття волонтерською та благодійної діяльністю на безоплатній основі.

Слідчий суддя підкреслює, що вказані дії можуть свідчити про виключний цинізм, що полягає у нехтуванні покладених Конституцією України на громадянина обов`язків, покладених на них під час війни, в найбільш чутливий для країни час, з метою власного збагачення.

У зв`язку з викладеним суд приходить до висновку про доцільність визначити ОСОБА_4 , як альтернативу застосування щодо неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заставу в розмірі, що перевищує зазначені ст.182 КПК України межі.

Згідно ЗУ «Про Державний Бюджет 2022 року» 1 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить - 2481 гривень, а тому саме з цього розрахунку буде визначена сума застави.

Тож за наведеного слід визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 746 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 850 826 (один мільйон вісімсот п`ятдесят тисяч вісімсот двадцять шість) гривень, оскільки такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваною процесуальних обов`язків і таким, що не суперечить положенням ч.5 ст.182 КПК України та вимогам ст.ст.178, 182, 183 КПК України, позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання порушувати покладені на неї процесуальні обов`язки, та не є явно непомірним.

З приводу скарги адвоката ОСОБА_26 , діючої в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 щодо незаконного затримання підозрюваної.

Уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках:

1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення;

2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин;

3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України;

4) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого статтями 255, 255-1, 255-2 Кримінального кодексу України.

Під час затримання ОСОБА_4 , на думку адвоката ОСОБА_26 , була порушена процедура, передбачена ст. 208 КПК України, а саме адвокат посилається на той факт, що події, описані в повідомленні про підозру, відбувались в жовтні-листопаді 2022 рок, тобто задовго до затримання, жодних підстав для затримання підозрюваної не інсувало. Крім того, описаний злочин не є насильницьким і жодна обставина справи не вимагала затримання ОСОБА_4 без ухвали суду.

Згідно ст. 206 КПК України: кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

2. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

3. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

4. Якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання.

5. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе:

1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

2) неперевищення граничного строку тримання під вартою;

3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Відповідно до ст. 209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 211 КПК України строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесяти двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами ст. 209 КПК України.

Згідно до ч. 2 ст. 211 КПК України, затримана особа, без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.

Поняття «безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення» як підстава для затримання хоча законодавчо не врегульоване, проте об`єктивно передбачає невеликий проміжок часу, який минув після скоєного злочину. Звісно, поява у КПК такої норми не мала на меті встановлення будь-яких обмежень у часі уповноваженій на затримання особі, оскільки кожна подія злочину та кожний випадок є різними та унікальними за обставинами. Однак у будь-якому випадку мова йде лише про кілька годин після вчинення кримінального правопорушення, а не про місяці та роки. Водночас застосування поняття «щойно вчинила злочин» має місце тоді, коли часова й просторова ознаки перебування особи щодо події та місця вчинення кримінального правопорушення дають підстави запідозрити її в цьому, а тим більше якщо затримання проводиться потерпілим чи очевидцем події.

Очевидно, що моментом затримання є момент, коли особа, що затримує гіпотетичного правопорушника висловила вимогу, або здійснила дію щодо обмеження пересування затриманої особи. Саме така формула наведена у ст. 209 КПК України, якою встановлено: «Особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою». Цей же момент визначає місце та час затримання, які мають в подальшому бути відображені у протоколі затримання. Саме з цього моменту затримана особа має право на захисника.

З пояснень прокурора в судовому засіданні встановлено, що підозрюваній ОСОБА_4 інкримінується на даний час лише один епізод вчиненного діяння, проте вказані діяння вчинялись систематично, у організаторів злочинної схеми під час проведення обшуків були вилучені документи, які свідчать про те, що злочинною групою осіб, в тому числі ОСОБА_4 готувались нові аналогічні злочини, під час замаху на здійснення яких була затримана ОСОБА_4 .

Враховуючи наведені обставини, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_4 була затримана під час замаху на вчинення іншого злочину, а тому порушень відповідно до вимог ст. 206, 208 КПК України не було.

Аналізуючи викладене та дослідивши скаргу та усі надані сторонами матеріали до скарги, заслухавши позицію учасників судового розгляду, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга адвоката ОСОБА_26 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 , подана в порядку ст. 206 КПК України не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 206, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання сторони захисту про передачу на поруки підозрюваної, або застосування до неї запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, - з підстав, викладених в мотивувальній частині ухвали слідчого судді.

Скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_26 щодо незаконного затримання підозрюваної в порядку ст. 206 КПК України - залишити без задоволення з підстав, вказаних в мотивувальній частині ухвали слідчого судді.

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеській слідчий ізолятор», до 60 днів в межах строку досудового розслідування, тобто до 12.02.2023 року включно.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 746 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 1 850 826 (один мільйон вісімсот п`ятдесят тисяч вісімсот двадцять шість).

Підозрювана або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, з призначенням платежу: застава за підозрюваного; провадження по справі 1-кс/522/7409/22.

Підозрювана звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрювану обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора в розумні строки;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

3)не залишати межі м. Одеси без дозволу слідчого, прокурора або суду, в залежності від стадії кримінального провадження;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд до України.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваному, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою становить 60 днів та обчислюється з моменту фактичного затримання, тобто з 14.12.2022 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали слідчого судді буде проголошено 20.12.2022 року о 15:00 годині в залі суду №131.

Слідчий суддя:

ОСОБА_1 16.12.2022