Справа № 953/7360/20
н/п 1-о/953/3/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2022 р. Київський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2003 року

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні суду перебуває заява засудженого ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2003 року відносно ОСОБА_5

25.11.2022 суддею ОСОБА_2 заявлено самовідвід від участі у розгляді даної заяви ОСОБА_5 з огляду на те, що 18.11.2022 Київським районним судом м. Харкова у складі колегії суддів: ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 постановлена ухвала за заявою ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2003 року, якою ця заява була розглянута по суті, в перегляді вказаного вироку було відмовлено.

01.12.2022 р. суддею ОСОБА_3 з аналогічних підстав також було заявлено самовідвід від участі у розгляді даної заяви ОСОБА_5 .

Суд, розглянувши заяви суддів про самовідвід та надані матеріали, приходить до висновку, що заяви підлягає задоволенню з наступних підстав.

Право учасників судового провадження на справедливий суд закріплено в нормах міжнародного права, зокрема в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з положеннями частини 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Україною згідно з Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4 ,7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтями 75 та 76 КПК України встановлено виключний перелік підстав для відводу слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні, а також наведені випадки недопустимості повторної участі судді в кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, суддя, не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів в його неупередженості.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях «Білуха проти України», «Ветштайн проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини наголошує, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість ц демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Як встановлено Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 «об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, айв усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття».

Згідно п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки суддів», суддя заявляє самовідвід навіть в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до п.3 Європейського статуту судді, «Суддя не тільки повинен бути не- упередженим, але і повинен сприйматися будь-ким як неупереджений».

Згідно рішення Європейського Суду з Прав Людини у справі «Лауко проти Словаччини» будь-який служитель Феміди, щодо якого є підстави сумніватися в неупередженості, повинен усунутися від розгляду справи, тобто заявити самовідвід.

Відповідно до вимог ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Оцінюючи наведені обставини, з метою недопущення порушення гарантованих діючим законодавством принципів судочинства щодо права засудженого ОСОБА_5 на справедливий судовий розгляд, а також з метою підвищення авторитету судової влади, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяв суддів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про самовідвід.

На підставі викладеного та керуючись ст. 75, 76, 80, 81, 82, 392, 395 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Заяви про самовідвід суддів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з розгляду кримінальної справи № 953/7360/20 н/п 1-о/953/3/22 за заявою ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2003 року - задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_7

Судді: ОСОБА_8

ОСОБА_9 ОСОБА_10