Провадження № - 1кп/201/946/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 00001565 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м. Дніпропетровська, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

В провадження Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 00001565 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочинів передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, так як останній обвинувачується у вчиненні ряду тяжких злочинів вчинених в умовах воєнного стану і в даний час наявні ризики визначені п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме, обвинувачений можуть переховуватись від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та усвідомлює, що може понести покарання виключно у виді позбавлення волі, також він може впливати на свідків і потерпілого у кримінальному провадженні чи продовжити свою злочинну діяльність і так як ризики є очевидними, а тому прокурор просить застосувати найсуворіший запобіжний захід.

Захисник та обвинувачений залишили це питання на розсуд суду.

Суд, заслухавши учасників приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України однією з підстав для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, однак так як кримінальне провадження перебуває на стадії судового провадження, і підозра трансформувалась в обвинувачення, то обґрунтованість підозри не перевіряється з огляду на те, що суд до вирішення справи не має право давати оцінку доказам і приходити до будь-якого висновку щодо обґрунтованості висунутого обвинувачення.

Згідно ч 2 ст. 177 КПК України другою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Суд вважає встановленим наявність ризику того, що обвинувачений може намагатись уникнути суду, так як останній обвинувачуються у вчинені тяжкого злочину, за який передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі і ця обставина є суттєвою, так як може спонукати до уникнення від правосуддя.

Також не виключений ризик вчинення нового злочину обвинуваченим, так як останній судимий і обвинувачується у вчиненні злочину під час строку умовно-дострокового звільнення.

Що стосується доводів прокурора про те, що обвинувачений може впливати на свідків чи потерпілого, то суд їх не приймає до уваги, так як прокурором не надано доказів того, що обвинувачений намагався на них впливати, має теоретичну можливість впливу як не надано даних і про те, що свідчи чи потерпілий звертались з заявами про вплив на них.

Таким чином суд встановлено наявність ризиків визначених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому до обвинуваченого можливо застосувати запобіжний захід.

Вирішуючи питання про доцільність продовження найсуворішого запобіжного заходу суд врахує вищевказані ризики, те що метою запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також враховує: вік та стан здоров`я обвинуваченого, негативних даних про який немає; його соціальні зв`язки, які не міцним; те що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, обставини злочинів описані в обвинувальному акті, що в своїй сукупності свідчить що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не здатен забезпечити ці ризики, а тому строки тримання під вартою обвинуваченого підлягають продовженню.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, суд вважає за можливе визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, які будуть на нього покладені у разі внесення ним застави. У зв`язку з цим, а також враховуючи тяжкість кримінального правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_3 , його особу, його матеріальний стан, суд вважає за необхідне визначити заставу у мінімальному розмірі в сумі 52 000 гривень, яка здатна забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 199, 315 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 до 02 березня 2023 року.

Встановити, що у разі внесення обвинуваченим ОСОБА_3 або іншою фізичною чи юридичною особою застави у розмірі 52 000 гривень ОСОБА_3 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави та звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 з-під варти зобов`язати його прибувати за кожною вимогою суду.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що у разі порушення обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня оголошення ухвали, а обвинуваченими, які тримаються під вартою протягом п`яти діб з дня отримання копії ухвали, шляхом подання скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали буде оголошено 04.01.2023 о 17:40 годин

Головуючий суддя ОСОБА_1