ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/6492/22 (1-кс/953/4599/22) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/98/23 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: продовження строків тримання під вартою
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2022 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ УСБУ в Харківській області ОСОБА_8 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0002974 від 23.09.2022, за ознаками злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2022 року продовжено підозрюваному ОСОБА_7 строк тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування до 24 грудня 2022 включно.

В порядку ст. 206 КПК України доручено прокурору, який здійснює процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні, перевірити заяву ОСОБА_7 про застосування насильства при затриманні.

На зазначену ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просила поновити строк на апеляційне оскарження вказаної ухвали, який було пропущено з поважних причин, оскільки захисник не був допущений до участі в розгляді вказаного клопотання, та оскаржувана ухвала вручена була лише 30.11.2022, а також просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого, та в разі необхідності, обрати інший запобіжний захід ОСОБА_7 , не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилався на те, що вважає вказану ухвалу слідчого судді такою, що не відповідає вимогам КПК України, та з підстав, передбачених ст. 409 КПК України, підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неповнотою судового розгляду, та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що слідчий суддя безпідставно дійшов висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. Також вказує на те, що під час розгляду клопотання про продовження строків запобіжного заходу, слідчий суддя, в порушення вимог ст. 194 КПК України, хибно дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України. Вважає, що такий запобіжний захід є занадто суворим та до підозрюваного слід було б застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Вказує, що жоден з ризиків, які вказані у клопотанні слідчого, не знаходить свого підтвердження і їх існування базується лише на припущеннях, які не знайшли свого підтвердження під час розгляду судом клопотання слідчого. Зазначає, що з моменту скоєння злочину, який інкримінується ОСОБА_7 , він мав можливість залишити м. Ізюм, але нікуди не тікав і не переховувався, отже ризик переховування від органів правоохоронних органів та суду вважає відсутнім. Крім того, вважає надуманим ризик незаконного впливу на свідків, оскільки від жодного свідка не надходило до правоохоронних органів заяв про незаконний вплив з боку ОСОБА_7 . Також вважає надуманим ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, оскільки орган, який проводить досудове розслідування не надав жодних доказів його існування. Звертає увагу на відомості про особу ОСОБА_7 , який раніше не судимий та не притягався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, має стійкі соціальні зв`язки: має на утриманні неповнолітнього сина, до повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну мав постійне джерело доходу, оскільки працює помічником бурильника в газовидобувній компанії.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції прокурор не з`явився. Відповідно до ч.1 ст. 135 КПК України, був належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду апеляційної скарги засобами телефонного зв`язку. Причин неявки суду не повідомив.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутністю прокурора, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді підлягає задоволенню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 176 КПК України, передбачено, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно із ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На думку колегії суддів, слідчий суддя при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 зазначених вимог закону дотримався в повному обсязі.

Продовжуючи стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з тих обставин, що під час досудового слідства встановлено та підтверджено у судовому засіданні продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Разом з тим, слідчий дійшов висновку, що з доданих до клопотання документів не вбачається відомостей, які б доводили можливість перешкоджання підозрюваного кримінальному провадженню іншим чином, а тому слідчий суддя вважав ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України не доведеним.

Також слідчим суддею під час розгляду клопотання досліджена можливість не продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою. Однак, враховуючи те, що ризики, передбачені п.п.1, 3, ч.1 ст. 177 КПК України не зменшились, та оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожуватиме йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, а також наявність об`єктивних обставин, що заважають завершенню досудового розслідування, а саме: необхідність встановлення та допиту свідків; отримання відповідей на запити від КНП ХОР «Обласний психоневрологічний диспансер» щодо перебування підозрюваного ОСОБА_7 на обліку у лікаря психіатра, від Харківського обласного наркологічного диспансеру щодо перебування підозрюваного ОСОБА_7 на обліку у лікаря нарколога; від Ізюмського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області щодо характеристики ОСОБА_7 ; проведення слідчого експерименту з підозрюваним; виконання вимог ст. ст. 290, 291 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про подовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою в межах строку досудового розслідування.

З висновками слідчого судді щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 суд апеляційної інстанції погоджується та вважає, що мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам статті 196 КПК України.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину проти основ національної безпеки України, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, з конфіскацією майна, або без такої, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження та тих обставин, що ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні злочину в умовах воєнного стану спрямованого на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, шпигунство, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, на думку колегії суддів, у цьому кримінальному провадженні існує беззаперечно суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

При цьому, належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу, призведе до порушення розумних строків судового розгляду.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам статей 193-194, 196 КПК України, пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Слідчим суддею суду першої інстанції враховані положення статей 177, 178 КПК України, відомості про особу підозрюваного, перевірені докази та надана їм відповідна правова оцінка, також перевірені додані слідчим до клопотання докази про вчинення підозрюваним злочину, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що стороною обвинувачення не доведено та не надано доказів наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ст. 177 КПК України та які не зменшилися та продовжують існувати, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки продовжуючи запобіжний захід ОСОБА_7 слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначивши при цьому підстави, за яких застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу є неможливим, з яким цілком погоджується суд апеляційної інстанції.

Крім того, доводи захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України свідчать про необґрунтованість вимоги апеляційної скарги про обрання іншого запобіжного заходу, оскільки обрання будь-якого запобіжного заходу без встановлення ризиків є процесуально незаконним. За таких обставин, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості задовольнити вимоги апеляційної скарги, а доводи захисника ґрунтуються суто на його суб`єктивних оціночних судженнях.

Доводи в апеляційній скарзі щодо того, що ОСОБА_7 раніше не судимий та не притягався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, має стійкі соціальні зв'язки, має на утриманні неповнолітнього сина, до повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну мав постійне джерело доходу, оскільки працює помічником бурильника в газовидобувній компанії - не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

Суб`єктивні доводи апеляційної скарги захисника з приводу необґрунтованості підозри, не свідчать про незаконність рішення слідчого судді. Питання оцінювання доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину на даному етапі провадження судом не вирішуються, оскільки вони підлягають розгляду при судовому розгляді по суті. Суд на цій стадії процесу на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Питання щодо остаточної кваліфікації має бути вирішене органом досудового розслідування. Згідно практики ЄСПЛ, який у рішенні в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р. встановив значення терміну «обґрунтована підозра» як таке, за якого існують факти чи інформація, що можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Таким чином, зазначені у апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки слідчим суддею було належним чином перевірено та досліджено докази, надані слідчим та стороною захисту, враховані докази, які вказують на обґрунтованість підозри, а також відомості, які характеризують особу підозрюваного, його вік та сімейний стан. При цьому, висновки слідчого судді належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для продовження підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що застосування до ОСОБА_7 іншого, менш суворого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції звертає увагу прокурора на необхідність перевірки заяви, в порядку ст. 206 КПК України, про застосування до ОСОБА_7 насильства при затриманні.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.1, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Поновити захиснику підозрюваного ОСОБА_7 адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 -залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2022 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, але в частині поновлення строку на апеляційне оскарження може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді