Справа № 298/1745/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.11.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/1031/20, за апеляційною скаргою прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 06.10.2020.

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні подання фахівця другої категорії Великоберезнянського РС філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській областіпро скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, не одруженого, громадянина України, засудженого вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.11.2018 за ч. 4 ст. 407 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 01 (один) рік.

Подання вмотивоване тим, що вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.11.2018 ОСОБА_8 засуджено за ч. 4 ст. 407 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 01 (один) рік та поклавши на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. 10.01.2019 ОСОБА_8 письмово ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання, а також наслідками їх порушення, однак за час перебування на обліку ОСОБА_8 десять разів без поважних причин не з`явився на реєстрацію до Великоберезнянського РС філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області, та не повідомив про зміну місця свого проживання, хоча переїхав на проживання в м. Ужгород. За час перебування на обліку, засуджений не виконав жодного з покладених на нього обов`язків вироком суду, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.
Обґрунтовуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що при порушенні засудженим вимог ст. 76 КК України, в силу положень ст. 476 цього Кодексу, має бути застосований спеціальний порядок, який полягає не у направленні до суду клопотання
-2-

про скасування звільнення та направлення особи для відбування покарання за вироком суду, а ґрунтується на зверненні визначених КПК України осіб до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Оскільки за наслідками розгляду клопотання про скасування затвердженої угоди є призначення судового розгляду в загальному порядку або направлення матеріалів провадження для завершення досудового розслідування в загальному порядку, якщо угода була ініційована на стадії досудового розслідування, тож звернення безпосередньо до суду з питанням, передбачених ст. 537 КПК України, порушує право особи на захист, що є неприпустимим. Що стосується суті внесеного подання, то суд першої інстанції констатував про те, що сама неявки засудженого на реєстрацію в органи пробації, які були поважними (тривале лікування інфекційної хвороби, внаслідок чого заборонено контактувати з людьми) не може розцінюватися, як небажання засудженого стати на шлях виправлення і не є підставою для задоволення подання про скасування звільнення від відбуття покарання з випробуванням. Також судом встановлено, що ОСОБА_8 до кримінальної та адміністративної відповідальності протягом іспитового строку не притягався та нових злочинів не вчиняв, а неявка засудженого на реєстрацію у визначений строк до Великоберезнянського РС філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області, на переконання суду, не свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення.
В апеляційній скарзі прокурор Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_6 просить ухвалу суду від 06.10.2020 скасувати, ухвалити нову, якою задовольнити клопотання фахівця другої категорії Великоберезнянського РС філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області про скасування ст.75 КК України засудженому ОСОБА_8 на підставі ч.2 ст.78 КК України, скасувати засудженому ОСОБА_8 звільнення від відбування основного покарання з випробуванням, встановленого на підставі ст.75 КК України за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.11.2018 та направити його в місця позбавлення волі для відбування призначеного цим вироком покарання з підстав, зазначених у поданні уповноваженого органу з питань пробації. В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що дана ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність (неправильним тлумаченням закону, яке суперечить його точному змісту та незастосування судом закону, який підлягає застосуванню), а також невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. При постановленні рішення, судом неправильного було розтлумачено власне невиконання угоди про визнання винуватості, оскільки ототожнено вид і міру покарання, які визначаються умовами угоди до порядку (процесу) виконання покарання та наслідків невиконання покарання, які аж ніяк не можуть бути змістом (умовою) таких угод. Звертає увагу на те, що подання органу з питань пробації стосувалося не зміни узгодженого сторонами в угоді покарання, а лише передбачених законодавством наслідків невиконання самого покарання, а не наслідків невиконання угоди, як помилково визнав суд у своїй ухвалі, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 638/15818/14-к, яким встановлено, що ст. 471, 472 КПК України зміст угоди про примирення та угоди про визнання винуватості включає узгоджене сторонами покарання та згоду підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням. Ця умова угоди відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України зобов`язує суд призначити узгоджене сторонами покарання, якщо він дійде висновку про можливість затвердження угоди. Разом з тим, ні положення статей 471, 472 КПК України, ні зміст самої угоди про примирення чи визнання винуватості не можуть тлумачитись як такі, що визначають певну особливу матеріально-правову природу призначеного на підставі угоди покарання, що відрізняється від аналогічного покарання, призначеного судом при здійсненні кримінального провадження

-3-

в загальному порядку (без угоди), або вказують на певний особливий порядок відбування такого покарання, оскільки це суперечитиме положенням кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, які відповідних особливостей не визначають. Тому ухилення від відбування покарання, призначеного судом на підставі угоди, не можна розглядати як умисне невиконання засудженим угоди про примирення або про визнання винуватості в розумінні ч. 5 ст. 476 КПК України та ст. 389-1 КК України. Натомість відповідне діяння підлягає кваліфікації за відповідною частиною ст. 389 або ст. 390 КК України
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, основні доводи апеляційної скарги, пояснення прокурора, який просив апеляційну скаргу задовольнити, перевіривши провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судове провадження розглядається за відсутності засудженого ОСОБА_8 , захисника-адвоката ОСОБА_9 , неявка яких не перешкоджає його розгляду. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що засуджений та захисник належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги. При цьому береться до уваги і те, що будь-яких заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги чи даних про поважність причин неявки від засудженого та захисника не надходило, а також те, що засуджений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_9 не заявляли клопотання про відкладення розгляд апеляційної скарги.
Доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду, викладених в ухвалі фактичним обставинам справи, про неповноту при дослідженні приєднаних до подання матеріалів, про істотне порушення вимог КПК України визнаються обґрунтованими з таких підстав.
Відповідно до ст. 370, 372 КПК України судове рішення (ухвала) повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. У мотивувальній частині ухвали зазначаються:суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлені судом обставини з посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ст. 163 КВК України нагляд за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого, а стосовно військовослужбовців - командирами військових частин.
Статтею 164 КВК України передбачено, що уповноважений орган з питань пробації: веде облік засуджених протягом іспитового строку; роз`яснює засудженим порядок виконання обов`язків, покладених на них судом; здійснює нагляд за засудженими; вживає заходів з припинення порушень судових рішень; організовує першочергові заходи з виявлення засуджених, місцезнаходження яких невідоме; звертається до відповідних правоохоронних органів щодо розшуку засуджених, місцезнаходження яких невідоме; здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом та Законом України «Про пробацію».
-4-

Частинами 1-4 статті 166 КВК України передбачено, що якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.
Згідно п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.
Частиною 5 статті 539 КПК України передбачено, що під час вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку, у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого; лікарська комісія, що дала висновок стосовно питань застосування до засудженого примусового лікування або його припинення, у випадку розгляду відповідних питань; спостережна комісія, служба у справах дітей, якщо розглядається погоджене з ними клопотання; цивільний позивач і цивільний відповідач, якщо питання стосується виконання вироку в частині цивільного позову, інші особи у разі необхідності. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
Колегія суддів вважає, що вказані вище вимоги кримінального процесуального та кримінального виконавчого законів судом першої інстанції не були дотримані.
Зі змісту оскаржуваної ухвали та журналу судового засідання вбачається, що подання про направлення ОСОБА_8 для відбування покарання розглянуто за відсутності засудженого, належним чином не повідомленого про час та місце розгляду подання.
У мотивувальній частині ухвали зазначається що засуджений ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, його неявка відповідно до ст. 539 КПК України не перешкоджає розгляду подання.
Між тим, судом першої інстанції під час розгляду подання не з`ясовувалось, чи повідомлена вказана вище процесуальна особа про час та місце розгляду подання, причини його неявки на розгляд подання (а. к. п. 69-70).

-5-

З рекомендованого поштового відправлення вбачається, що у графі вручення особисто наявний підпис, будь-яких інших записів у поштовому відправлені, не міститься (а. к. п. 59).
Колегія суддів вважає, що зазначення у поштовому відправленні в графі вручення особисто підпису, не свідчить про те, що саме засуджений ОСОБА_8 повідомлений про час та місце розгляду подання.
Таким чином, в матеріалах провадження відсутні відомості про те, що засуджений ОСОБА_8 повідомлений належним чином про час та місце розгляду подання фахівця другої категорії Великоберезнянського РС філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській областіпро скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Розгляд кримінального провадження за відсутності особи, яка належним чином не повідомлена про час та місце розгляду кримінального провадження є порушенням її прав.
Більш того, відповідно до положень ст. 539 КПК України, судовий розгляд питань, пов`язаних із виконанням вироку, проводиться з обов`язковою участю засудженого, його законного представника, якщо такий є, захисника, якщо його запрошено засудженим чи іншими особами за згоди на це засудженого, а також прокурора.
Апеляційний суд вважає, що здійснивши судовий розгляд подання без участі ОСОБА_8 , при цьому, не повідомивши його належним чином про час та місце судового розгляду, суд першої інстанції грубо порушив положення ст. 539 КПК України, позбавивши засудженого ОСОБА_8 висловити свою позицію в судовому засіданні щодо вирішення відносно нього питання про скасування іспитового терміну та направлення для відбування покарання, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
При цьому, посилаючись в ухвалі на те, що ОСОБА_8 не з`явився на розгляд подання, констатуючи про інший порядок вирішення питання невиконання угоди про визнання винуватості та одночасно даючи оцінку його суті, вважаючи поважними причини неявок засудженого ОСОБА_8 до уповноваженого органу з питань пробації, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про необхідність відмови у задоволенні подання уповноваженого органу з питань пробації про скасування звільнення та направлення засудженого ОСОБА_8 для відбування призначеного йому за вироком покарання. Вказане свідчить про невідповідність висновків викладених у судовому рішенні фактичним обставинам справи, про необґрунтованість та невмотивованість викладених у судовому рішенні висновків.
Вищевказані порушення, допущені судом першої інстанції під час розгляду подання, позбавили суд першої інстанції повно та всебічно розглянути подання інспектора, з`ясувати позицію засудженого ОСОБА_8 з приводу подання, а також прийняти законне та обґрунтоване рішення.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядаючи судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, вправі вийти за межі апеляційних вимог тільки, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог КПК України.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що допущені судом першої інстанції порушення є такими, які відповідно до ст. 412, 415 КПК України тягнуть скасування судового рішення із призначенням нового розгляду подання у суді першої інстанції, а тому, апеляційний суд не дає оцінки доводам апеляційної скарги прокурора про необхідність постановлення апеляційним судом ухвали про задоволення подання фахівця
-6-

ІІ категорії Великоберезнянського РС філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області щодо скасування іспитового терміну та направлення засудженого ОСОБА_8 для відбування покарання.
Під час нового розгляду подання суду першої інстанції необхідно дотриматись вимог кримінального процесуального закону, ретельно перевірити доводи апеляційної скарги прокурора, повно й всебічно розглянути приєднані до подання матеріали й прийняти законне та обґрунтоване рішення.
За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду подання в суді першої інстанції, а апеляційна скарга прокурора частковому задоволенню.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Великоберезнянського районного відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 06.10.2020 про відмову у задоволенні подання фахівця другої категорії Великоберезнянського РС філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області про скасування іспитового терміну та направлення засудженого для відбування покарання у виді позбавлення волі щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді