В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" грудня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника- адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003227 від 10.10.2022, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Задорожнє Погребищенського району Вінницької області, громадянина України, без місця реєстрації, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із неповною середньою освітою, неодруженого, непрацевлаштованого, раніше судимого:

- 15.06.2011 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнений 13.02.2018 з Літинської виправної колонії № 123 Вінницької області по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

УСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що 09.10.2022, приблизно о 21 год. 30 хв., у період дії Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022, ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вулиця Сверстюка, 1-В, під мостом біля станції метро «Лівобережна», побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та мав при собі мобільний телефон.

В цей час у ОСОБА_6 , в умовах воєнного стану в Україні, виник злочинний умисел спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану в Україні, ОСОБА_6 , умисно, з корисливих спонукань, підійшов до потерпілого ОСОБА_4 та з метою подолання опору зі сторони потерпілого, наніс удари в область обличчя останнього. В результаті отриманих ударів, потерпілий втратив рівновагу та впав на землю.

В подальшому, ОСОБА_6 підійшов до потерпілого ОСОБА_4 та забрав з руки останнього, мобільний телефон «Xiomi Redme Note 10 PRO», з сім-карткою «Lifecell», загальною вартістю 7 999 грн. 00 коп

Завершивши свої злочинні дії, ОСОБА_6 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_6 завдав матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_7 у розмірі 7 999 грн. 00 коп.

Таким чином, дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 4 ст. 186 КК Україні, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений в умовах воєнного стану, повторно.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину за ч.4 ст.186 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, повідомив що 09.10.2022 року він перебуваючи під мостом біля станції метро «Лівобережна» побачив потерпілого, який був у стані алкогольного сп`яніння та тримав телефон. Він вирішив заволодіти вказаним телефоном задля чого підійшов до потерпілого, той саме хотів викликати таксі, вдарив його в обличчя та коли потерпілий впав, забрав його мобільний телефон та пішов за місцем свого проживання, а у подальшому передав телефон своєму знайомому.

Обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини та розмір заподіяної шкоди, винним визнав себе повністю, щиро розкаявся, запевнив суд що він зробив для себе належні висновки, просив врахувати, що з першого дня слідства активно сприяв розкриттю вказаного кримінального правопорушення, зокрема вказав кому він передав телефон потерпілого, щоб можна було його повернути, все детально розповів під час слідчого експерименту за його участі.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 , тих, що стосуються вирішення питання щодо долі речових доказів, висновку судово-медичної експертизи, та доказів на підтвердження активного сприяння ОСОБА_6 розкриттю вказаного кримінального правопорушення в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.

Прокурор, потерпілий, обвинувачений та його захисник підтримали такий порядок.

Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений в умовах воєнного стану, повторно та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 186 КК України.

Суд зазначає, що грабіж це відкрите викрадення чужого майна в присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені й оцінюються як викрадення.

Відповідно до висновку експерта № 042/1-319-2022 від 19.10.2022, при судово-медичній експертизі у ОСОБА_4 мали місце синці на повіках лівого ока з переходом в підочновиличну ділянку та надбрівну ділянку ліворуч, на повіках правого ока з переходом на правий скат носа в верхній третині, які за ступенем тяжкості, відносяться до легкого тілесного ушкодження та не мають ознак небезпеки для життя.

Призначаючи обвинуваченому міру покарання, суд виходить з положень ст. 50 КК України згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами. Також, відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особи винного та обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину за ч.4 ст. 186 КК України, який відносяться до категорії тяжких, характер та ступінь суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України згідно обвинувального акту, з чим погоджується суд є щире каяття, яке полягає у визнанні у суді обставин, регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК, щодо події кримінального правопорушення, у тому числі час, місце, спосіб учинення та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.

Обвинувачений висловив щирий жаль з приводу учинених ним дій та осуд своєї поведінки.

Суд виключає із обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 рецидив злочинів, оскільки судимість за вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ст. 124 КК України до 2 років обмеження волі (звільнений у залі суду по відбуттю строку покарання) від 09.04.2010 року погашена у відповідності до ч. 5 ст. 90 КК України, а наявність судимості згідно вироку Деснянського районного суду м. Києва від 15.06.2011 за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, покарання за яким він відбув та був звільнений 13.02.2018 з Літинської виправної колонії № 123 Вінницької області по відбуттю строку покарання, є кваліфікуючою ознакою повторності цього злочину відповідно до примітки ст. 185 КК України.

Отже , суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря - нарколога з 11.08.2020 року з діагнозом: Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання наркотичних та інших психоактивних речовин, постійного місця проживання немає, раніше був судимий за вчинення тяжкого кримінального правопорушення проти власності, його соціальні зв`язки, позицію прокурора та потерпілого у справі, щодо необхідної міри покарання; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій.
Суд враховує, що обвинувачений скоїв тяжкий злочин проти власності, приймає до уваги характер і спосіб скоєного кримінального правопорушення, а тому підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані

Отже, враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у мінімальних межах, установлених санкцією ст. 186 ч. 4 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчиненні нових кримінальних правопорушень, у виді позбавлення волі.
При цьому, призначаючи покарання у мінімальних межах, суд враховує, що термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке би мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту затримання, тобто з 10 жовтня 2022 року.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17.10.2022 року на мобільний телефон «Самсунг» з сім-карткою, блейзер сірого кольору, шорти червоного кольору, кофту червоного кольору скасувати.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлений, відомостей про документально підтверджені процесуальні витрати у кримінальному провадженні обвинувальний акт не містить.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту затримання, тобто з 10.10.2022 року.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17.10.2022 року на мобільний телефон «Самсунг» з сім-карткою, блейзер сірого кольору, шорти червоного кольору, кофту червоного кольору скасувати.
Речові докази:
-комп`ютерний диск DVD-R з камер з відеоспостереження зберігати при матеріалах кримінального провадження;

-мобільний телефон «Xiomi Redme Note 10 PRO», який був переданий потерпілому повернути власнику ОСОБА_4

-мобільний телефон «Самсунг» з сім-карткою, блейзер сірого кольору, шорти червоного кольору, кофту червоного кольору (квитанція №018968) повернути власнику ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_8