Справа № 953/1275/23
н/п 1-кс/953/1415/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2023 р. м.Харків

Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора Київської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000110 від 16.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

УСТАНОВИВ:

20 лютого 2023 року засобом поштового зв`язку до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Київської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000110 від 16.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а саме: бланк посвідчення водія НОМЕР_1 від 14.06.2022 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане ТСЦ 1242, з відкритими категоріями В1, В, С, D, яке на праві власності належить ОСОБА_4 , шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження вказаним майном.

Згідно з відміткою на поштовому конверті клопотання про арешт майна направлено на адресу Київського районного суду м. Харкова 16 лютого 2032 року, тобто з дотриманням встановленого законом строку.

Клопотання обґрунтовано тим, що СД Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000110 від 16.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що 15 лютого 2023 року близько 10 години 45 хвилини за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 24 А, за порушення п.п. 8.7.3.ґ ПДР України був зупинений автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «312D», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який на вимогу поліцейського надав працівникам поліції бланк посвідчення водія НОМЕР_1 від 14.06.2022 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданий ТСЦ 1242, з відкритими категоріями В1, В, С, D, з ознаками підробки, а саме: невідповідність серії та номеру посвідчення з наявною інформацією, а також посвідчення має інший зовнішній вид та відрізняється від аналогічних бланків на території України.

15 лютого 2023 року близько 11 години 20 хвилин за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 24 А проведений огляд місця події, під час якого у ОСОБА_4 виявлений бланк посвідчення водія НОМЕР_1 від 14.06.2022 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданий ТСЦ 1242, з відкритими категоріями В1, В, С, D, який у подальшому вилучений.

Вищевказаний бланк посвідчення водія визначний речовим доказом у кримінальному провадженні №0000110 від 16.02.2023.

Прокурор зазначає, що у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучене в ході проведення огляду місця події майно, є доказом вчинення вказаного кримінального правопорушення, та зберегло на собі його сліди, тобто відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України та є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, з метою повного, об`єктивного та всебічного розслідування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а також з метою забезпечення збереження речового доказу, яке має значення для кримінального провадження, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.

Прокурор ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі та просив клопотання задовольнити.

Власника майна ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, на адресу суду надав заяву, в якій зазначив, що заперечує щодо задоволення клопотання посилаючись на те, що посвідчення водія було вилучено поза межами кримінального провадження, тобто до внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Окрім того, зауважив на тому, що прокурор звернувся до слідчого судді з даним клопотанням з порушенням строків, встановлених ч. 5 ст. 175 КПК України.

Відповідно до ст. 172 КПК України неприбуття у судове засідання викликаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання.

Оскільки учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора, виходячи з такого.

Як встановлено у судовому засіданні СД Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000110 від 16.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Зі змісту протоколу огляду місця події від 15 лютого 2023 року вбачається, що 15 лютого 2023 року у період часу з 11 години 20 хвилин до 11 години 55 хвилин проведений огляд відкритої ділянки місцевості за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 24 А, під час якого виявлені: автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «312D», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , біля якого стояв ОСОБА_4 , який надав посвідчення водія НОМЕР_1 від 14.06.2022 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданий ТСЦ 1242, з відкритими категоріями В1, В, С, D, що в подальшому було вилучено.

Постановою старшого дізнавача СД ХРУП №1 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 від 16 лютого 2023 року бланк посвідчення водія НОМЕР_1 від 14.06.2022 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданий ТСЦ 1242, з відкритими категоріями В1, В, С, D, визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні №0000110 від 16.02.2023 та долучений до матеріалів кримінального провадження.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститись у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Приписами ст. 116 КПК України визначено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені КПК України строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.

Зі змісту клопотання про арешт майна слідує, що тимчасово вилучене майно, на яке прокурор просить накласти арешт, було вилучено в ході огляду місця події 15 лютого 2023 року.

З протоколу огляду місця події від 15 лютого 2023 року вбачається, що огляд був розпочатий о б 11 годині 20 хвилин , а закінчений об 11 годині 55 хвилин.

З відмітки на поштовому конверті вбачається, що клопотання про арешт майна направлено на адресу Київського районного суду м. Харкова 16 лютого 2032 року, тобто з дотриманням встановленого законом строку, а тому доводи власника майна щодо пропущення прокурором процесуальних строків звернення з відповідним клопотанням до суду є безпідставними.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За змістом ст. 64-2 КПК України третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Тимчасово вилучене майно, на яке прокурор просить накласти арешт, є предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, зберегло або може зберігати на собі сліди його вчинення, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Отже, відповідно до ст. 91 КПК України майно, на яке прокурор просить накласти арешт, має важливе доказове значення в рамках цього кримінального провадження.

Разом з тим, що стосується доводів власника майна з приводу того, що огляд місця подія проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, то слідчий суддя вважає такі твердження безпідставними, оскільки положеннями ч. 3 ст. 214 КПК України встановлено, що у невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений огляд місця події (відомості вносяться невідкладно після завершення огляду).

Як вбачається з інформації, що зазначена у Витязі з ЄРДР, відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України внесені до ЄРДР 16 лютого 2023 року о 09:04:30 годині, тобто наступного робочого дня, що не суперечить вимог ст. 214 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво вплинуть на інтереси інших осіб.

Крім того, при прийнятті рішення, слідчий суддя враховує положення ст. 173 КПК України про розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, а також положення, передбачені ч. 11 ст. 170 КПК України, відповідно до яких заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Враховуючи правову підставу для арешту майна, а саме внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за №0000110 від 16.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, наслідки арешту, завдання кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що незастосування арешту може призвести до приховування, пошкодження, знищення, перетворення та відчуження вищевказаного тимчасово вилученого майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, тому приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна не надано та слідчим суддею не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 131-132, 170-173 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Київської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №№0000110 від 16.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України - задовольнити.

Накласти арешт шляхом встановлення заборони користування, розпорядження та відчуження на тимчасово вилучене 15 лютого 2023 року під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме:

- бланк посвідчення водія НОМЕР_1 від 14.06.2022 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане ТСЦ 1242, з відкритими категоріями В1, В, С, D.

Майно, на яке накладено арешт, зберігати у встановленому законодавством порядку.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, у той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1