УХВАЛА

Справа № 621/890/22

Провадження 1-кп/621/96/23

01 березня 2023 року м. Зміїв Харківської області

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники справи:

прокурор ОСОБА_3 ,

потерпілий ОСОБА_4 (не з`явився),

обвинувачений ОСОБА_5

захисник адвокат ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу №621/890/22 (провадження ЄРДР №0000104 від 18.03.2022 року) стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Зміївського районного суду Харківської області перебуває кримінальна справа №621/890/22 (провадження ЄРДР №0000104 від 18.03.2022 року) стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України,

У судове засідання з`явилися прокурор, захисник ОСОБА_7 , доставлений обвинувачений ОСОБА_8 .

Під час дослідження доказів по справі захисник ОСОБА_7 заявила клопотання, в якому зазначила, що під час досудового розслідування до обвинуваченого ОСОБА_9 працівниками застосовувалося фізичне та психологічне насильство, внаслідок чого він змушений був надати визнавальні показання стосовно себе, в тому числі під час проведення слідчого експерименту. В зв`язку з цим просила вжити відповідні заходи реагування. Крім того, обвинувачений за час перебування в СІЗО має проблеми зі здоров`ям, однак належного медичного обстеження і лікування йому ніхто не надає, в зв`язку з чим просила зобов`язати адміністрацію установи забезпечити надання обвинуваченому медичної допомоги.

Обвинувачений ОСОБА_8 просив задовольнити подане клопотання. Пояснив, що з моменту затримання був забезпечений захисником, однак йому про факт насильства щодо нього не повідомляв, хоча до теперішнього часу на тілі має сліди тілесних ушкоджень.

Прокурор ОСОБА_10 при вирішенні клопотання захисника покладався на розсуд суду, звернувши увагу на те, що обвинувачений до цього часу не звертався з письмовими заявами про вчинення злочину щодо нього, зі скаргами на дії працівників поліції, тощо, а для розгляду звернень такого характеру встановлено відповідний процесуальний порядок.

Крім того, в зв`язку з необхідністю відкладення судового розгляду через неявку свідків просив одночасно розглянути клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в обґрунтування якого зазначив, що строк дії раніше обраного запобіжного заходу спливає 11.03.2023, судовий розгляд справи триває, і на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема, обвинувачений може ухилятися від явки в судове засідання та переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілого, перешкоджати провадженню іншим чином. Зазначив, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти вищевказаним ризикам, а враховуючи, що вчинено злочин, який спричинив загибель людини, просив не визначати також розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 категорично заперечували проти продовження запобіжного заходу у виді тримання. Вказали, що не вчиняв жодних дій, які б свідчили про наявність ризиків, вказаних прокурором, має міцні соціальні зв`язки, родину, постійне місце проживання, нікуди не збирається втікати чи незаконно впливати на інших учасників провадження.

Заслухавши думки учасників судового засідання, дослідивши доводи клопотання та матеріали справи, суд зазначає наступне:

1)Щодо клопотання сторони захисту:

Відповідно до ч.1 ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Обвинувачений ОСОБА_8 в заявленому клопотанні повідомив про факт вчинення щодо нього фізичного та психологічного насильства працівниками правоохоронних органів з метою отримання зізнання у вчиненні кримінального правопорушення та просив вжити відповідних заходів.

При цьому, порядок розгляду заяв про вчинені кримінальні правопорушення визначено статтею 214 КПК України, за яким слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом Бюро економічної безпеки України. Здійснення досудового розслідування, крім випадків, передбачених цією частиною, до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Враховуючи, що кримінально-процесуальним законодавством чітко визначений перелік посадових осіб, уповноважених на прийняття заяв, повідомлень про вчинене кримінальне правопорушення, суд вважає за необхідне направити прокурору вказане клопотання для виконання вимог статті 214 КПК України.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 повідомив про стійке погіршення стану здоров`я під час перебування в ДУ «Харківський слідчий ізолятор (№27)» та необхідність отримання медичної допомоги,яка йому не надається.

Розглядаючи заяву обвинуваченого щодо надання йому належної медичної допомоги та проведення загального огляду стану здоров`я, суд дійшов наступного висновку.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пивоварник проти України», рівень охорони здоров`я ув`язненого має бути сумісним з людською гідністю. Європейський суд з прав людини наголосив, що охорона здоров`я ув`язнених повинна здійснюватися належним чином, а відсутність належної медичної допомоги може вважатися жорстоким або нелюдським поводженням в значенні статті 3 Конвенції.

Європейський Суд з прав людини підкреслив, що для того, щоб надана медична допомога могла вважатися належною, потрібно встановити сукупність наступних факторів: 1) факт огляду лікарем і призначення лікування; 2) докладне документування стану здоров`я ув`язненого; 3) оперативність та точність постановки діагнозу і лікування; 4) наявність регулярного і систематичного нагляду за станом здоров`я, розроблення плану лікування; 5) створення умов, необхідних для надання призначеного лікування; 6) медична допомога має відповідати тому рівню, на якому надається населенню в цілому.

З огляду на викладене, суд з метою додержання прав обвинуваченого ОСОБА_5 , щодо якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, вважає необхідним зобов`язати начальника філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Харківській та Луганській областях та начальника Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» або іншої установи попереднього ув`язнення за місцем утримання ОСОБА_9 , забезпечити додержання права останнього на належну медичну допомогу на рівні, який має бути сумісним з людською гідністю, а саме:

?провести медичне обстеження (огляд) обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та забезпечити можливість відповідного лікування (в тому числі проведення оперативного втручання - за умови таких рекомендацій) відповідно до встановленого діагнозу,

Про результати проведеного медичного обстеження, встановлений діагноз та наслідки лікування повідомити суд.

2) Щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу:

Відповідно до частин 1, 3, 4, 5 статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

У разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в умовах воєнного стану продовження строку тримання під вартою здійснюється у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу.

Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Частиною 1 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.12 Кримінального процесуального кодексу України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 статті 177 Кримінального процесуального України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який, у разі визнання його винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 19.03.2022 року ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави строком на 60 днів, в подальшому продовжений. Строк тримання під вартою обвинуваченого спливає 11.03.2023.

На момент постановлення ухвали судовий розгляд кримінального провадження не завершено, свідки не допитані, докази по справі не досліджувалися. Завершити судовий розгляд кримінального провадження до спливу строку дії запобіжного заходу не видається за можливе.

Наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке, в разі визнання винуватості, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, ані ОСОБА_5 , ані захисниками не ставилася під сумнів.

При цьому, така обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти.

На думку суду, ризики переховування від органів досудового розслідування або суду, знищення чи спотворення будь-якого з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого чи свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Суд також приймає до уваги роз`яснення Верховного Суду, який у своєму Листі № 1/0/2-22 від 03.03.2022 року «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» вказав, що слідчим суддям (суду) необхідно зважати на обставини воєнного стану, що введений в Україні з 24.02.2022 року в зв`язку з агресією Російської Федерації, та вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд може зважати на попередню оцінку окремих фактичних обставин, здійснену ним при вирішенні попередніх клопотань у цьому кримінальному провадженні на підставі відповідних матеріалів.

За таких обставин, продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою є виправданим заходом, оскільки цього вимагає справжній інтерес суспільства, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини і положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З цих же підстав суд вважає недоцільним змінити обвинуваченому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, який не зможе в реальних умовах проведення бойових дій на території Чугуївського району Харківської області, де є зареєстроване місце проживання обвинуваченого, забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти встановленим ризикам.

Таким чином, суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів та відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 331, 372, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 , подане в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , - задовольнити.

Направити копію клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому міститься повідомлення про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, - до Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури Харківської області для виконання положень статті 214 КПК України.

Про результати вжитих заходів за заявою ОСОБА_5 повідомити суд.

Зобов`язати уповноважених осіб Державної установи «Харківський слідчий ізолятор (№27)» (місто Харків, вул..Полтавський шлях, 99) забезпечити право обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на належну медичну допомогу, провести медичне обстеження та надати необхідне лікування.

Про результати проведеного медичного обстеження, встановлений діагноз та наслідки лікування повідомити суд

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою, в Державній установі "Харківській слідчий ізолятор" на шістдесят днів, тобто до 29 квітня 2023 року, включно.

Відкласти судовий розгляд справи та призначити судове засідання о 13:00 годині 29 березня 2023 року.

В судове засідання викликати свідків.

Копію ухвали направити до Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури Харківської області та до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор (№27)» (місто Харків, вул..Полтавський шлях, 99) до виконання

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим у цей же строк з моменту вручення йому копії судового рішення. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 01.03.2023.

Суддя ОСОБА_11