Справа № 944/4920/22
Провадження №1-кп/944/1034/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.12.2022м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Яворові кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000071 від 26.08.2022 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Городок Львівської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , учасника бойових дій, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,
ВСТАНОВИВ:
судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді номера обслуги 1 протитанкового артилерійського взводу протитанкової артилерійської батареї протитанкового дивізіону військової частини НОМЕР_1 , всупереч вимог ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасового ухилення від військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 29 травня 2022 року самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
3 червня 2022 року ОСОБА_4 проходив медичне обстеження у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону.
В подальшому ОСОБА_4 в розташування військової частини НОМЕР_1 не повернувся та перебував поза місцем служби до моменту його добровільного з`явлення 29 вересня 2022 року до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, за адресою: вул. М. Кривоноса, 6, м. Львів.
Відтак, у період з 29 травня 2022 року по 2 червня 2022 січня 2022 року та з 4 червня 2022 року по 29 вересня 2022 року військовослужбовець військової служби за контрактом старший солдат ОСОБА_4 перебував поза межами розташування військової частини НОМЕР_1 та обов`язки військової служби не виконував, свою належність до Збройних Сил України, а також той факт, що він незаконно перебував за межами вказаної військової частини приховував, без поважних причин і не виконував свої службові обов`язки в умовах воєнного стану.
Таким чином, ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем, вчинив самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто вчинив злочин, передбачений ч.5 ст.407 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення суті обвинувачення, в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.5 ст.407 КК України свою вину визнав повністю та дав суду показання, що він дійсно у зв`язку із складними сімейними обставинами та незадовільним станом здоров`я самовільно залишив місце служби. Дозволів від командирів на це не отримував. У вчиненому щиро розкаюється.
На підставі положень ч.3 ст.349 КПК України суд обмежився допитом обвинуваченого, що повністю визнав свою вину, інші докази, крім матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, судом не досліджувались.
Учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
Таким чином, вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України є повністю доведеною.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та зокрема те, що відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 Кримінального кодексу України, кваліфікується як тяжкий злочин.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та визнання вини.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Санкція ч.5 ст.407 Кримінального кодексу України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.
З урахуванням наведеного суд вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нового злочину призначення покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч.5 ст.407 КК України.
Разом з тим, метою призначення покарання, виходячи із положень ч.2 ст.50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, особу винного, який на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, враховуючи щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, як обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що з метою виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.5 ст.407 КК України із звільненням від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку відповідно до ст.75, 76 КК України, оскільки суд вважає, що його виправлення можливе без реального відбування покарання.
Суд вважає, що саме таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини.
Речових доказів у справі немає.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.08.2022 № 2500-ІХ та положень ч.15 ст.615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 94, 349, 369-371, 373 376, ч.15 ст.615 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Застосувати до ОСОБА_4 ст.75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 , обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копія повного тексту вироку, вручити обвинуваченому та прокурору, негайно після проголошення його резолютивної частини, відповідно до положень ч.15 ст. 615 КПК України (зі змінами, внесеними згідно з Законом № 2462-ІХвід 27.07.2022).

Суддя ОСОБА_1