Справа № 739/1171/22
Провадження № 1-кп/739/25/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000067 від 05.07.2022 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олешня, Ріпкинського району Чернігівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із повною середньою освітою, українця, громадянина України, не працюючого, на утриманні неповнолітніх осіб не маючого, депутатом різних рівнів рад не являється, раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що в період часу з «23» години «30» хвилин 03.07.2022 по «01» годину «00» хвилин 04.07.2022, більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, він, перебуваючи на узбіччі дороги по АДРЕСА_1 , в ході конфлікту, з мотивів раптово виниклих особистих неприязних відносин, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , тримаючи у лівій руці металевий фрагмент коси, наніс нею один удар по правій частині тулуба потерпілого, влучивши у ділянку шиї справа, чим спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді різаної рани шиї справа, яке згідно висновку судово- медичного експерта відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а саме у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Прокурор у судовому засіданні просив суд при призначенні покарання врахувати тяжкість скоєння кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є проступком, характеризуючи дані обвинуваченого, щире каяття, та активне сприяння обвинуваченим розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обтяжуючих обставин та надані підтверджуючі матеріали щодо вини обвинуваченого. На підставі чого просив визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) за ч.2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Обвинувачений ОСОБА_5 під час допиту в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення. У вчиненому розкаюється, погодився з позицією прокурора щодо призначення йому покарання у виді громадських робіт.

Показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що обвинувачені правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції у суду відсутні. Окрім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи пояснення обвинуваченого, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушенням знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. Так, обвинувачений дав чіткі та послідовні пояснення стосовно обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, вказуючи на спосіб, мотив їх вчинення. Надані обвинуваченим пояснення повністю узгоджуються зі встановленими судом фактичними обставинами справи.

Оскільки ОСОБА_5 заподіяв умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_6 , то суд його дії кваліфікує за ч.2 ст.125 КК України.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Обставиною, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненому кримінальному правопорушенні є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисне кримінальне правопорушення щодо здоров`я потерпілого ОСОБА_6 , в порушення засад Конституції України, третя стаття якої передбачає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно висновку Новгород-Сіверський РС №1 «Центр поробації» вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливо без позбавлення або обмеження волі на певний строк. Ймовірність вчинення повторного правопорушення середня.

За вчинення проступку, передбаченого санкцією ч.2 ст.125 КК України, передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

При призначенні покарання Лавицькому суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує обставини вчиненого ним кримінального проступку, його наслідки, які не є тяжкими, особу обвинуваченого, те, що він раніше не судимий, його вік та стан здоров`я, пом`якшуючі покарання обставини (щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення) та відсутність обставин, що обтяжують покарання, відсутність претензій зі сторони потерпілого, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, та вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 призначити покарання у межах санкції ч.2 ст. 125 КК України, яка передбачає відповідальність за вчинене.

Підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу судом не встановлено, оскільки він не працевлаштований, відомості про отримання доходу для оплати штрафу, у матеріалах справи, відсутні. З підстав відсутності даних щодо місця праці обвинуваченого, покарання у виді виправних робіт також не можна застосовувати до ОСОБА_5 , оскільки такі відбуваються за місцем роботи засудженого.

Також, передбачене ч.2 ст. 125 КК України покарання у виді арешту та обмеження волі за своєю суворістю не відповідають обставинам вчиненого проступку.

Отже, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді громадських робіт.

З відомостей, наявних у матеріалах кримінального провадження, встановлено, що ОСОБА_5 не є особою з інвалідністю першої або другої групи; таким, що досяг пенсійного віку; військовослужбовцем строкової служби, тобто не є особою, якій, згідно з вимогами ч.3 ст.56 КК України, не може бути призначено покарання у виді громадських робіт.

Призначене судом покарання є необхідним і достатнім заходом примусу для перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідає тяжкості вчиненого ним правопорушення, сприятиме дотриманню обвинуваченим правослухняної поведінки у майбутньому.

Крім цього, на переконання суду, призначене покарання забезпечує дотримання балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.12, ч.2 ст.125 КК України, ст.ст. 369-371,373-374,381-382, 394 КПК України, суд-

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Речовий доказ: металевий виріб косу, яким було завдано тілесні ушкодження ОСОБА_6 повернути ОСОБА_5 .

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 за ч.2 ст.125 КК України не обирати.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, однак відповідно до ч.2 ст.394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя: ОСОБА_1