Справа № 639/3382/22
Провадження № 1-кп/639/391/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2022 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 639/3382/22 (в ЄРДР №0000124 від 30.03.2022) за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бунакове Лозівського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця контрактної служби, стрільця 2-го відділення 1-го стрілецького взводу 3-ї стрілецької роти (з конвоювання, екстрадиції та охорони підсудних) стрілецького батальйону роти (з конвоювання, екстрадиції та охорони підсудних) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, неодруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,
в с т а н о в и в :
Старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом Національної гвардії України, перебуваючи на посаді стрільця 2-го відділення 1-го стрілецького взводу 3-ї стрілецької роти (з конвоювання, екстрадиції та охорони підсудних) стрілецького батальйону роти (з конвоювання, екстрадиції та охорони підсудних) військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, 25.03.2022 у денний час доби (більш точний час під час проведення досудового розслідування не встановлений), перебуваючи на об`єкті несення служби - на військовому містечку № НОМЕР_2 військової частин НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на ухилення від військової служби, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості продовжувати несення служби, в умовах воєнною стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1,2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, за відсутності поважних причин, самовільно залишив місце несення служби та зброю і особисті засоби захисту на території військового містечка № НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 , та попрямував у невідомому напрямку, де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, до 13.10.2022.
Зазначені дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
31.10.2022 між обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 та прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, було укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно даної угоди ОСОБА_4 зобов`язався повністю та беззастережно визнати свою вину в обсязі пред`явленого обвинувачення під час судового провадження.
При цьому сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 , з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання у виді щирого каяття та активного сприяння у розкритті кримінального правопорушення, а також даних про особу обвинуваченого, буде призначене покарання за ч. 5 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 2 років позбавлення волі, та на підставі ст. 62 КК України замінено покарання у виді двох років позбавлення волі на тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на два роки.

Прокурор, обвинувачений ОСОБА_4 , а також його захисник в судовому засіданні просили затвердити вищезазначену угоду.
Вислухавши учасників судового розгляду, розглянувши питання щодо можливості затвердження угоди, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
За змістом ч. ч. 2, 4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, відповідно до статті 12 КК України, віднесено до тяжкого злочину, його об`єктом є порядок проходження військової служби. Потерпілі по кримінальному провадженню відсутні.

Отже, в даному кримінальному провадженні можливе укладання угоди про визнання винуватості.

Вину у вищезазначеному кримінальному правопорушенні ОСОБА_4 визнав в судовому засіданні в повному обсязі.
Судом з`ясовано, що ОСОБА_4 добровільно уклав угоду про визнання винуватості, її укладання не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що ним було підтверджено в судовому засіданні.
ОСОБА_4 цілком розуміє права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України.
Також судом встановлено, що ОСОБА_4 розуміє характер обвинувачення, вид покарання, застосування якого до нього передбачено угодою, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені ст. 473 КПК України, зокрема обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України, та відмова ОСОБА_4 від здійснення прав, передбачених абз. 1 та 4 пункту 1 частини 4 статті 474 КПК України.
Зміст угод відповідає вимогам ст. 472 КПК України та закону, зокрема ст. ст. 62, 63, 65, 69, 407 КК України, та інтересам суспільства.

Так, встановлено кілька обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 .
Зокрема такими обставинами, відповідно до ст. 66 КК України, є повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття у скоєному, активне сприяння органу досудового розслідування у розкритті кримінального правопорушення.

Тяжких наслідків або майнової шкоди внаслідок кримінального правопорушення завдано не було.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, неодружений, має місце реєстрації та постійне місце проживання, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, за час військової служби до дисциплінарної відповідальності не притягувався.

Також з обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 13.10.2022 самостійно з`явився за викликом до слідчого Другого СВ (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві та виявив бажання проходити військову службу. Наведене свідчить про те, що ОСОБА_4 піддав свої дії критичній оцінці та виявляє бажання нести покарання за скоєне кримінальне правопорушення, що також знижує його суспільну небезпечність та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення.
Таким чином, встановлено наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та суттєво знижують ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_4 кримінального правопорушення, та, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, дають підстави призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі, замінивши його згідно положень ст. 62 КК України на тримання в дисциплінарному батальйоні.

Дійшовши висновку про можливість заміни ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на тримання в дисциплінарному батальйоні, судом враховано і положення ч. 1 ст. 77 КВК України, відповідно до яких засуджені військовослужбовці залучаються до праці на підприємствах, в установах та організаціях, які належать до сфери управління Міністерства оборони України, у майстернях дисциплінарного батальйону, а також до робіт з інженерного обладнання позицій (районів), будівництва інженерних споруд з метою зміцнення обороноздатності держави, відновлення інфраструктури населених пунктів в умовах особливого періоду, в тому числі воєнного стану чи в бойовій обстановці, а також після їх завершення до закінчення відбудовного періоду, який закінчується в момент офіційного оголошення про це.
За умов широкомасштабної збройної агресії РФ відносно України та введеного воєнного стану, відбування ОСОБА_4 покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні відповідатиме суспільним інтересам та інтересам держави.
Підстави відмови у затвердженні угод, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлені.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором.

Також, враховуючи положення абз. 12 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та з метою забезпечення виконання вироку, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили залишити без змін обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 373, 374, 473-475 КПК України, суд,
у х в а л и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 31.10.2022 року по кримінальному провадженню №0000124 від 30.03.2022, укладену між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 62 КК України замінити обвинуваченому ОСОБА_4 призначене йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні на той самий строк на 2 (два) роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня ухвалення вироку з 23.11.2022.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 2046-VIII від 18.05.2017) зарахувати до строку покарання ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення з 18.10.2022 до 22.11.2022 включно, з розрахунку день за день.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 залишити раніше обраний у вигляді тримання під вартою.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених частиною 4 статті 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів із дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та направити обвинуваченому та його захиснику.
Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1