Справа № 308/4538/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Ужгородського Районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000066, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.01.2023, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Камінь - Каширський, Волинської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, раніше судимого вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.05.2022 за ч.4 ст.185, ч.2 ст.190 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання терміном на 2 роки,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання слідчого СВ Ужгородського Районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000066, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.01.2023, відносно ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовано тим, що Указом Президента України від 21 серпня 2022 року № 2212/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 24 серпня 2022 року строком на 90 діб та в подальшому Указом Президента України від 06 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 06 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Незважаючи на викладене 07 лютого 2022 року близько о 10:58 год., ОСОБА_4 , знаходячись в приміщення магазину «Дамаск», за адресою м. Ужгород, вул. Собранецька, 2, Закарпатської області, діючи повторно з прямим умислом - усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистої наживи за рахунок заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, скориставшись моментом, коли за ним ніхто не спостерігав, таємно викрав зі столу мобільний телефон марки «Хіаomi» моделі «8 Pro» 128 GB, вартість якого згідно висновку експерта становить 4 783 гривні та чохол марки «Герб V1», вартість якого згідно висновку експерта становить 194 гривні, які на праві власності належать потерпілій ОСОБА_7 , чим завдав останній матеріального збитку на загальну суму 4 977 гривень. Після чого покинув приміщення магазину, а викраденим розпорядився на свій розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

А також, 15 січня 2023 року близько 11 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи біля магазину «Пінгвін», що за адресою: Закарпатська область, м.Ужгород, пл.Жупанатська, 4, діючи умисно, передбачаючи суспільну небезпечність свого діяння та його караність, реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою із застосуванням обману, попросив у потерплого ОСОБА_8 , належний йому мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy А 13» під приводом необхідності здійснення дзвінка та пообіцяв йому його повернути, проте в подальшому пішов у невідомому напрямку, чим завдав потерпілому матеріального збитку згідно висновку експерта становить 6 764 гривені.

Таким чином, ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) вчинене повторно.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 від 17.01.2023, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 23.01.2023, протоколом прийняття заяви від ОСОБА_7 від 07.02.2023, протоколом огляду місця події від 07.02.2023, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 08.02.2023, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 08.02.2023, протоколом огляду відеозапису від 16.02.2023, повідомленням про підозру ОСОБА_4 від 24.02.2023.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, обрати відносно останнього запобіжний захід у вигляді особистого зобов?язання не надається можливим.

Крім того, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_4 , ніде не працює, а від так його майновий стан залишається незадовільним, та враховуючи той факт, що у рамках кримінального провадження відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000200 від 22 лютого 2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, відносно ОСОБА_4 вже обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із правом внесення застави, після якого останній вчинив новий корисливий злочин проти власності, тому відносно нього не представляється можливим обрати запобіжний захід у вигляді застави.

Обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не надається можливим, оскільки останній будучи засудженим вироком Ужгородського міськрайонного суду від 03.05.2022 за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного йому покарання терміном на 2 роки, вчинив новий корисливим злочин на під час випробувального терміну, та розуміючи невідворотність призначення йому покарання терміном від 5 до 8 років позбавлення волі за вчинений ним тяжкий злочин ОСОБА_4 може зникнути від слідства і суду.

Вказані обставини свідчать про неможливість застосування щодо ОСОБА_4 особистого зобов?язання, особистої поруки, домашнього арешту або застави, так як такі ним дотримані не будуть та являються недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно з запобіжним заходом у вигляді тримання під вартою.

3 цих підстав більш мякі запобіжні заходи, такі як особисте зобов?язання, особиста порука, домашній арешт та застава не зможуть запобігти ризикам, визначеним ч. 2 ст. 177 КК України.

Відповідно до вимог п.4 ч.1. ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність декількох ризиків, передбачених у ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може:

?переховуватися від органу досудового слідства, слідства, зокрема це підтверджується тим, що він вчинив злочин під час випробувального терміну та підозрюється у новому умисному корисливому тяжкому злочині, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 8 років, а тому з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

?незаконно впливати на свідків, потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни їх показань на свою користь,. Це підтверджується тим, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженні триває, та останньому відомі прізвища та адреса проживання свідків, та потерпілих, оскільки він підтримував дружні відносини з потерпілим ОСОБА_10 а тому підозрюваний ОСОБА_4 має реальну можливість спілкуватися з потерпілою та свідками, зокрема перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, вчиняти погрози, умовляння до свідків і потерпілих даного кримінального провадження.

?може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Приймаючи до уваги вищевикладене, а також те, що скоєні ОСОБА_4 , кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, з корисливих мотивів, що відноситься до категорії тяжких злочинів, покарання за яке передбачає позбавлення волі строком від 5 до 8 років, враховуючи те, що ОСОБА_4 залишається незадовільним, оскільки він ніде не працює, з метою забезпечення виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов?язків, а також запобігання ризикам: спробам переховуватися від органу досудового розслідування і суду та незаконно впливати на свідків та потерпілих, у цьому ж кримінальному провадженні, з метою відмови останніх від дачі правдивих свідчень, а також з метою запобігання вчинення ним нових правопорушень, та враховуючи те, що підстав для застосування ОСОБА_4 більш м?якого запобіжного заходу у слідства не має, а менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаних ризиків, а тому, орган досудового розслідування просить задовольнити дане клопотання.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, з підстав викладених у ньому. Зазначив, що підозрюваний може ухилятися від слідства та суду, оскільки ОСОБА_4 переховувався від слідства, знаючи про кримінальне переслідування, а також може перешкоджати проведенню досудового розслідування.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував, що він переховувався від слідства та суду, стверджував, що був вдома, ніде не відлучався. Свою вину частково визнав та просив застосувати до нього цілодобовий домашній арешт, посилаючись на те, що у нього хвора мама та неповнолітня дитина.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просив застосувати, щодо підозрюваного домашній арешт.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши та оцінивши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Як установлено з матеріалів клопотання Слідчим відділом Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національного поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000066 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.01.2023 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України.

24.02.2023 року ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України.

Не встановивши місцезнаходження підозрюваного, органом досудового розслідування постановою від 13.03.2023 зупинено досудове розслідування та оголошено в розшук останнього.

Ухвалою суду від 25.03.2023 року надано дозвіл на затримання громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

13.04.2023 року згідно протоколу про затримання ОСОБА_4 було затримано о 12 год. 45 хв. 13.04.2023 року. Відповідно слідчим винесено постанову про відновлення даного досудового розслідування від 13.04.2023 року.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 194 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа, її вік, стан здоров`я, розмір майнової шкоди, майновий стан, наявність родини та утриманців, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому правопорушень повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Враховуючи наведені фактичні обставини справи, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України, наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 4, ч. 1 ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаних ризиків, орган досудового розслідування вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У Кримінальному процесуальному кодексі України поняття обґрунтованої підозри не визначено, але воно визначено Європейським судом з прав людини. Обґрунтована підозра є нижчим стандартом доведення, ніж переконання поза розумним сумнівом, та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку. Однак таке переконання суду має бути засновано на об`єктивних фактах. Європейський Суд визначає, що «розумна підозра передбачає існування фактів або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, стосовно якої розглядається питання про обрання запобіжного заходу, вчинила злочин. Те, що позначено словом "обґрунтована", залежатиме від усіх обставин» (справи «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства», 30 August 1990, § 32; «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року; «Тerry v. Ohio», 392 US, 1968) і не може спиратися на голе припущення, що особа може в майбутньому втекти або повторно вчинити злочин. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При дослідженні доданих до клопотання доказів, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій особи, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України.

Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документах даними, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.

Водночас слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Слідчий суддя вважає встановленим та доведеним органом досудового розслідування існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; можливого незаконного впливу на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення слідчий суддя вважає недоведеним стороною обвинувачення.

При цьому слідчий суддя виходить з того, що Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає надання стороною обвинувачення доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Таким чином суд приходить до висновку, що ризики передбачені п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які лежать в основі клопотання сторони обвинувачення знаходять своє підтвердження та не спростовані стороною захисту. При цьому оцінка наявності існування ризиків проводиться у контексті чинників, перелічених у ч. 1 ст. 178 КПК. Така позиція суду базується на основі практики ЄСПЛ. Зокрема, у п. 58 рішення ЄСПЛ у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява №9190/03 від 04.10.2005, зазначено: «Ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню».

За змістом ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється.

Відповідно до наведеної норми, слідчий суддя:

- з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_11 ;

- доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри,

- доведення стороною обвинувачення існування ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України

вважає доведеною та обґрунтованою необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного.

У свою чергу, доводи сторони захисту зазначених висновків слідчому судді не спростовують, а матеріали провадження не містять переконливих відомостей, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою. Наявність характеризуючих, даних про підозрюваного, на які посилається сторона захисту, не можуть бути безумовними підставами для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовують висновки слідчого судді про те, що ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Отже, враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що на теперішній час, обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить можливості здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 за ступенем тяжкості відноситься до категорії тяжких злочинів.

Отже, оцінивши докази сторони обвинувачення та сторони захисту в їх сукупності та співставленні, вирішуючи питання доцільності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 суд не знаходить підстав для відмови у задоволенні клопотання сторони обвинувачення щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених названим Кодексом. Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відтак, приймаючи до уваги обставини вчиненого злочину та особу підозрюваного, зокрема його майновий стан, слідчий суддя вважає за можливе визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, визначивши розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом. При визначенні розміру застави суд виходить з вимог ч.5 ст.182 КПК України та вважає за необхідне визначити розмір такої сорок прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки саме цей розмір застави є необхідним та достатньою мірою гарантуватиме виконання останнім покладених на нього обов`язків.

Відтак, на думку слідчого судді, з огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України, ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України та низки об`єктивних обставин, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, приходить до висновку про задоволення клопотання органу досудового розслідування. Застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, в даному випадку, не зможе запобігти наявним ризикам та досягнути мети застосування запобіжного заходу, а саме забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому, слідчий суддя знову ж таки наголошує, що міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для підозрюваного ОСОБА_4 не буде безальтернативною, оскільки передбачатиме можливість внесення останнім відповідного розміру застави.

Згідно з ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст.ст.176, 178, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 310, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Ужгородського Районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000066, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.01.2023, відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою обчислювати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ня з 12 год. 45 хв. 13 квітня 2023 року по 24 травня 2023 року включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним Кодексом України в розмірі шістдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить -161 040 грн. (сто шістдесят одну тисячу сорок гривень 00 копійок).

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця перебування.

- здати на зберігання у відповідні органи державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

- строк дії покладених на підозрюваного обов`язків до 24 травня 2023 року включно.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу подано не було.

Повний текст ухвали проголошено в 16 год. 50 хв. 14.04.2023 року.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1