Справа № 932/3099/23
провадження № 1-кс/932/1254/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Краснодар Росія, громадянки України, із середньою освітою, одружену, офіційно не працевлаштовану, маючу на утриманні неповнолітніх дітей, раніше судиму, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України,

в с т а н о в и в :

Слідчий звернувся до суду із вказаним клопотанням в якому просить застосувати відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк на 60 діб, визначивши для неї заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. У разі внесення застави підозрюваною покласти на неї наступні обов`язки: з`являтись за викликом до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання та/або праці; не відлучатись за межі м. Дніпра, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; не спілкуватись із свідками по даному кримінальному провадженню, без слідчого, прокурора чи суду.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у житло.

Обґрунтованість підозри підтверджується наданими слідчому судді, зібраними у провадженні матеріалами.

Вказуючи про необхідність обрання до підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий зазначає, що враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, підозрювана ОСОБА_5 усвідомлює невідворотність покарання за вчинене кримінальне правопорушення та з метою уникнення відповідальності, буде переховуватись від досудового розслідування та суду.

ОСОБА_5 05 серпня 2022 року засуджена Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.4 ст.185 КК України до п`яти років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнена з іспитовим строком три роки. Крім того, враховуючи, що Дніпропетровська область значно наближена до кордонів територія яких, визначена статусом тимчасово окупованою територію, остання може покинути території Дніпропетровської області та України.

Можливість незаконно впливати на потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні, в ході проведення досудового розслідування, слідчий обґрунтовує тим, що отримано заяву від потерпілої, відповідно до якої, остання проживає одна, близькі родичі проживають поза межами м. Дніпра, є особою похилого віку та побоюється за своє життя та здоров`я.

Можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, в ході проведення досудового розслідування встановлена із обставин щодо вчинення підозрюваною будучи судимою за вчинення умисного корисливого злочину, маючою не зняту та не погашену судимість в установленому законом порядку.

Враховуючи сукупність вищевикладених обставин, у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо підозрюваної ОСОБА_7 , враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам.

Особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити її до слідчого, прокурора та суду на першу вимогу. Крім того, обирати запобіжний захід відносно підозрюваної - домашній арешт недоцільно, оскільки перебуваючи під домашнім арештом зможе покинути територію України та в цілому вказаний захід не зможе гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду.

На судовому засіданні прокурор наполягав на обґрунтованості клопотання, просив його задовольнити. Пояснив, що попередньо зібрані матеріали свідчать про обґрунтованість підозри на даному етапі досудового розслідування, а наявних ризиків достатньо для застосування до підозрюваної тримання під вартою та не обрання щодо неї іншого більш м`якого запобіжного заходу.

На судовому засіданні підозрювана ОСОБА_5 заперечила проти обрання відносно неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як надто суворого, вказуючи про достатність застосування до неї домашнього арешту, за місцем її проживання де вона мешкає разом з неповнолітніми дітьми. Іншого житла вона не має. Офіційної роботи немає, приховуватись від слідства та вчиняти нові крадіжки не буде, на потерпілу не впливатиме.

На судовому засіданні захисник ОСОБА_6 , вказавши на суворість запропонованого прокурором запобіжного заходу, наполягав на застосуванні більш м`якого виду запобіжного заходу, зокрема у виді домашнього арешту, який здатен запобігти ризику щодо можливості вчинення підозрюваною нових кримінальних правопорушень.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, слідчий суддя встановив наступне.

Метою застосування запобіжного заходу (частина перша статті 177 КПК України) є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно з частиною другою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності вищевказаних ризиків, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі визначені у частині першій статті 178 КПК України.

Згідно з частиною першою статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 КПК України .

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно з частиною третьою статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до частин першої та другої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя встановив, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000060 від 06 січня 2023 року, повідомленням про підозру від 29 березня 2023 року, яке було вручене останній 29 березня 2023 року.

Відповідно до вказаної підозри ОСОБА_5 підозрюється у тому, що вона будучи раніше засудженою, за вчинення умисного корисливого злочину, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, належних для себе висновків не зробила, на шлях виправлення не стала та знову повторно вчинила умисний корисливий злочин, в умовах воєнного стану.

Так, у ОСОБА_5 , 05 січня 2023 року, більш точного часу в ході досудового слідства встановити не виявилось можливим, виник умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який вона повторно, шляхом проникнення у житло за добровільною згодою потерпілої близько 13:30 години, прибула до квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в середині якої виявила майно, яке визначила об`єктом свого злочинного посягання.

Після чого, ОСОБА_5 , шляхом обману, під приводом продажу молочної продукції, за запрошенням ОСОБА_8 , проникла у середину вищевказаної квартири, де перебуваючи в коридорі, побачила у спальній кімнаті на тумбочці, чорну сумку з майном, яке належить потерпілій, яке визначила для себе об`єктом свого злочинного посягання.

Далі, ОСОБА_5 перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, скориставшись, що за її діями потерпіла ОСОБА_8 не спостерігає та вони є таємними, підійшла до вищевказаної сумки, де взяла поліетиленовий пакунок з під молока, звідки дістала грошові кошти у розмірі 15000 грн, які належали потерпілій ОСОБА_8 , доводячи свiй злочинний умисел до кінця, діючи з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, утримуючи при собі викрадені грошові кошти, покинула місце вчинення нею злочину, отримавши можливість розпорядитись викраденим на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 15000 грн.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за частиною четвертою статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у житло.

Обґрунтованість підозри підтверджується: рапортом від 05 січня 2023 року, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05 січня 2023 року, протоколом огляду від 05 січня 2023 року, заявою ОСОБА_8 від 06 січня 2023 року, протоколом огляду від 06 січня 2023 року, заявою про залучення до провадження як потерпілого від 09 січня 2023 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 04 січня 2023 року, протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 09 січня 2023 року, висновком експерта від 27 березня 2023 року.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 196 КПК України слідчим суддею встановлені такі обставини, щодо заявлених прокурором ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає недоведеним ризик, передбачений пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України, який передбачає можливість підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки суду не надано відповідних доказів, які це підтверджують та не наведено переконливих доводів щодо цього.

Посилання слідчого на тяжкість та невідворотність покарання, як на єдину підставу, що підтверджує вказаний ризик, слідчий суддя вважає необґрунтованим, оскільки, в даному випадку, з урахуванням особи підозрюваної, цієї обставини недостатньо для відповідних висновків.

Слідчий суддя також враховує, що в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, зазначено, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бакчиєв проти Молдови).

Слідчий суддя вважає недоведеним ризик, визначений пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, який передбачає можливість здійснення підозрюваною незаконного впливу на потерпілу, оскільки прокурором щодо цього не надано доказів та не наведено переконливих доводів.

Посилання прокурора на похилий вік потерпілої, а також надходження від неї письмової заяви відповідно до якої вона просила слідчого не проводити будь-яких слідчих дій за одночасної присутності її та підозрюваної, як на єдину підставу, що підтверджує вказаний ризик, слідчий суддя вважає необґрунтованим, оскільки з вказаних обставин не вбачається потенційного ризику здійснення підозрюваною реального впливу на потерпілу.

Ризик, передбачений пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, який передбачає можливість вчинення підозрюваною іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним, оскільки підозрювана будучи судимою за корисливий злочин, вкотре вчинила крадіжку у спосіб, що схожий зі способом, який був застосований нею у вказаних подіях.

Крім того, підозрюваною вчинено дії, що містять ознаки інкримінованого злочину, під час дії щодо неї іспитового строку, порушення якого передбачає настання реального приведення вироку до виконання у виді п`яти років позбавлення волі (вирок Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 05 серпня 2022 року), що тим не менш не стримало підозрювану від подальшої протиправної поведінки, а отже свідчить про підвищену її схильність до вчинення нових крадіжок.

Не реагування на такий ризик свідчитиме про створення потенційної небезпеки для громадян, які на законних підставах володіють своїм майном та розраховують на вжиття державою заходів щодо його охорони.

Проте, слідчий суддя вважає, що запобігти вказаному ризику можливо шляхом застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, передбаченого статтею 181 КПК України, оскільки ним передбачено ті обмеження та обов`язки, що покладаються на підозрювану особу, які обумовлюють її постійне місцезнаходження за місцем проживання та негайне реагування правоохоронних органів в разі їх не виконання.

При обранні вказаного запобіжного заходу, слідчий суддя, також у відповідності до частини першої статті 178 КПК України оцінює в сукупності такі обставини: вагомість наданих доказів, під час дослідження яких у жодної зі сторін не було зауважень; можливість призначення покарання підозрюваній в разі доведеності вини у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років; відсутність відомостей про особливі хвороби у підозрюваної; наявність у неї соціальних зв`язків за місцем проживання та перебування на її утриманні неповнолітніх дітей; відсутність у неї постійного місця роботи; репутацію підозрюваної та незадовільний її майновий стан; не повідомлення їй про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, який є відчутним для потерпілої.

Відповідно до частини четвертої статті 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до частин першої, другої та шостої статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Таким чином, враховуючи викладене та зважаючи на не доведення прокурором обставин щодо неможливості на даній стадії досудового розслідування запобігти встановленим ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання слід відмовити та застосувати до неї більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 309, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту заборонивши їй залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, строком на 60 діб.

Для виконання запобіжного заходу покласти на підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

за кожною вимогою прибувати до слідчого, прокурора та суду;

не відлучатися з населеного пункту, в якому вона зареєстрована, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалу направити до відділу поліції за місцем проживання підозрюваної.

Попередити підозрювану, що в разі невиконання покладених на неї даною ухвалою обов`язків, до неї може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Роз`яснити підозрюваній, що працівники Національної поліції з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в її житло в будь-який час, в т.ч. у період комендантської години, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань виконання покладених на неї обов`язків.

Строк дії ухвали - до 27 травня 2023 року.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя __________________ ОСОБА_1