Справа № 751/9094/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/473/22
Категорія - ч.2 ст. 186 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000579 від 27 лютого 2021 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 серпня 2022 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого,який має одну малолітню дитину, раніше неодноразово судимого, останній раз 14 травня 2010 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років 5 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначене покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 343, 22 грн. процесуальних витрат на залучення експерта.

Питання про долю речових доказів і документів вирішене згідно вимог ст. 100 КПК України.

Судом ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що 26 лютого 2021 року, в період часу з 12 год. 07 хв. до 13 год. 17 хв., перебуваючи у недобудові, розташованій по АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, діючи умисно, після недовготривалого спілкування з потерпілим ОСОБА_9 , з метою подолання можливого опору останнього, завдав удар кулаком правої руки в область голови, застосував насильств, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, після чого, скориставшись тимчасовою безпорадністю ОСОБА_9 , з верхньої кишені його куртки, відкрито викрав мобільний телефон марки «Huawei P Smart», з об`ємом пам`яті 4/64Gb, вартістю 3625 гривень, та з безіменного пальця правої руки потерпілого відкрито викрав весільну каблучку, яка матеріальної цінності для ОСОБА_9 не представляє, чим заподіяв матеріальну шкоду.

У цей же день, приблизно о 19 год. 30 хв., перебуваючи в квартирі, АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 , діючи умисно та повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, використовуючи мобільний додаток «Приват 24», який був встановлений на раніше викраденому мобільному телефоні потерпілого ОСОБА_9 , доступ до якого був вільним, з банківської картки банку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , держателем якої був ОСОБА_9 з метою крадіжки грошових коштів, здійснив дві операції по перерахуванню грошових коштів: о 19 год. 33 хв. перерахував 405 грн. та о 20 год. 01 хв. перерахував 50 грн. на карту банку АТ «Альфа-Банк» № НОМЕР_2 , держателем якої був ОСОБА_10 .

У той же час, ОСОБА_10 , не будучи обізнаним про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, зі своєї картки банку АТ «Альфа-Банк» № НОМЕР_2 , на прохання ОСОБА_11 здійснив дві операції по перерахуванню грошових коштів: о 19 год. 35 хв. на суму 350 грн. та о 20 год.08 хв. на суму 43 грн. на картку банку АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_3 , держателем якої був ОСОБА_11 .

Після цього, ОСОБА_11 , не будучи обізнаним про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, на прохання останнього, зі своєї картки банку АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_3 , здійснив операцію по перерахуванню грошових коштів в сумі 190 грн. на картку банку АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_4 , держателем якої був ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_6 таємно викрав грошові кошти у сумі 455 грн., які належали ОСОБА_9 ,чим спричинив матеріальну шкоду.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 не погоджується з вироком суду, вважає його незаконним та не обґрунтованим, просить скасувати та закрити щодо нього кримінальне провадження з тих підстав, що до інкримінованого кримінального правопорушення він не має жодного відношення.

Вважає, що висновки суду ґрунтуються виключно на показаннях потерпілого, який у судовому засіданні вказував, що не бачив хто йому завдав удару по обличчю, не знає хто та в який момент зняв з нього каблучку та ким був викрадений мобільний телефон. У судовому засіданні ОСОБА_9 вказував на те, що побачив нападника на певній відстані від себе. Даючи показання про те,що під час досудового слідства з ним проводилась така слідча дія, як впізнання за фотознімками, потерпілий вказував, що на огляд йому було надано дві фотокартки в той час, як у матеріалах справи наявний протокол, у якому чотири фотознімки. Така невідповідність є грубим порушенням його прав, вказує на фальсифікацію доказів винуватості.

В судовому засіданні він надавав правдиві свідчення про те, що телефон придбав випадково у незнайомого чоловіка за одну тисячу гривень, після чого пішов до свого знайомого ОСОБА_12 додому та в ході розмови повідомив йому, що тільки що придбав мобільний телефон, він взяв телефон подивитись та відкрив якісь додатки, а потім прийшов ОСОБА_13 і вони вдвох розглядали телефон та його функції. Особисто він хлопців ні про що не просив, ОСОБА_12 за власною ініціативою перерахував грошові кошти ОСОБА_13 , які вони поділили між собою та перерахували йому 190 гривень. Такі показання підтвердили і ОСОБА_12 з ОСОБА_13 , вказавши, що перерахунком грошових коштів займались з власної ініціативи.

Коли до нього приїхали працівники поліції та сказали, що шукають мобільний телефон, то він добровільно надав телефон на огляд, а потім добровільно передав поліції. Категорично заперечує свою причетність до вчинення інкримінованого злочину, звертає увагу на те, що на відеозаписі неможливо встановити в тій людині, яка йде по переходу та біля супермаркету, його особу, адже ні обличчя, ні його індивідуальних особливостей не видно.

Наявність у потерпілого тілесних ушкоджень не підтверджується жодними довідками чи медичними документами, а слідчі дії проведені не повно та з порушенням вимог чинного законодавства, які свідчать про штучне створення доказової бази обвинувачення, що залишилось поза увагою суду першої інстанції.

Зазначає про те, що суд не взяв до уваги його сімейний стан, що його дружина інвалід від народження, мати також є інвалідом та потребує постійної допомоги, на його утриманні двоє неповнолітніх дітей, він позитивно характеризується за місцем роботи, у нього наявні тяжкі захворювання, у зв`язку з чим він потребує кваліфікованої та регулярної медичної допомоги.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, вказували на недоведеність винуватості належними та допустимими доказами та просили вирок скасувати, а провадження у справі закрити, прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим належними та допустимими доказами, яким суд надав обґрунтовану оцінку, просив залишити його без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що потерпілий ОСОБА_9 26 лютого 2021 року, в денний час, після роботи зустрівся з другом, вони випили по пляшці пива об`ємом 0,5 л та розійшлися. Дорогою додому він вирішив зайти в магазин та придбати собі ще пива і сигарет, для цього зайшов у магазин «АТБ». Коли вийшов з магазину, то пішов до світлофора, захотів в туалет, а тому повернувся назад, зайшов за магазин, за яким розташований зруйнований будинок, зайшов у цей будинок, де в іншому кінці побачив ОСОБА_6 , який попросив у нього закурити, він пригостив його сигаретою і вони розговорились, а потім він пригостив його пивом. Через деякий час він отримав удар в голову, від якого вдарився головою об колону та впав, відчув, як з кишені дістають телефон, потім торкаються руки, а коли він підняв голову, то побачив, як з будівлі тікає ОСОБА_6 , якому він крикнув, але той не зупинився та побіг, він бачив куди він вибіг та вибіг за ним, але його вже ніде не було.

Після цього він пішов до товариша та зателефонував дружині, потім він привів себе в прядок та вони з товаришем пішли на місце події, там він сподівався знайти каблучку, після цього він звернувся до поліції, там йому порадили перевірити банківські рахунки, що він і зробив, але виявив,що всі гроші вже знято та була спроба оформити кредит, але банк відмовив. Після цього він заблокував картку та надав поліції виписку з банку про рух коштів на його рахунку. Близько 400 грн. зняли з його основного рахунку, а 50 гривень з накопичувального рахунку «Скарбничка».

Потерпілий впевнено вказав на те, що удар наніс йому саме ОСОБА_6 , оскільки він стояв навпроти нього, до цього вони близько години спілкувались, окрім них в цій будівлі більше нікого не було, в процесі розмови, коли він трохи повернув голову в бік, відчув удар в голову.

Версія обвинуваченого, що потерпілий не бачив, хто його ударив про що пояснював у судовому засіданні, не відповідає дійсності. Потерпілий вказував, що він не помітив, як його співрозмовник готується ударити його, так як в той час відвернув голову в бік. Після удару, як указував потерпілий, він лише на мить втратив орієнтацію, як забирали телефон з кишені він не бачив, а лише відчував, щодо каблучки, то він навіть не відразу зрозумів,що її зняли, спочатку думав, що просто загубив, тому і повернувся на місце події з товаришем, а коли не знайшов, то зрозумів, що обвинувачений забрав і каблучку.

Події відбувалися в денний час, до зустрічі у зруйнованому будинку потерпілий з обвинуваченим знайомими не були, а тому жодних підстав обмовляти обвинуваченого не було.

Під час проведення впізнання за фотознімками потерпілий серед чотирьох пред`явлених фотографій упізнав фотозображення ОСОБА_6 , у судовому засіданні пояснивши, що словами не може описати за якими саме рисами обличчя він упізнав нападника, але вказав, що точно запам`ятав його, адже тривалий час вони спілкувались, при тому, що це був денний час. Те, що через рік після подій потерпілий не зміг точно вказати скільки фотознімків йому надавалось на впізнання, не свідчить про фальсифікацію доказів стороною обвинувачення.

Потерпілий звичайна людина, якій властиво через плин часу забувати деталі подій минулого, у судовому засіданні потерпілий неодноразово наголошував на тому, що деталей вже не пам`ятає. При цьому потерпілий не вказував на те, що у протоколі впізнання стоять не його підписи. До того ж, впізнання було проведено у присутності понятих, які своїми підписами засвідчили правильність перебігу даної слідчої дії, сторона захисту про виклик понятих не просила, отже погодилась з тим, що впізнання було проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.

Показання потерпілого повністю узгоджуються з відеозаписами камер зовнішнього спостереження, на відеозображеннях на яких потерпілий та свідок ОСОБА_11 у пізнали ОСОБА_6 , який був у темному одязі та в світлій шапці.

Час, відображений на відеозаписі, підтверджує показання потерпілого в тій частині, що він близько години провів за магазином. Так, о 12 год. 05 хв. ОСОБА_9 перебував на касі магазину «АТБ» по вул. І. Мазепи, 60 в. Чернігові, виходить з магазину, повертає вправо та йде, а потім через кілька секунд повертається, йде назад, проходить повз вхід до магазину, після чого повертає вліво за ріг магазину, о 12 год. 07 хв. повз рампу магазину пройшов потерпілий з пакетом в руці та зник з поля зору камер, так як повернув.

О 13 год. 17 хв. у напрямку від бокової частини магазину до проїжджої частини рухається чоловік в темному одязі, переходить дорогу та зникає. О 13 год. 19 хв. у цьому ж напрямку за вищевказаним чоловіком з`являється потерпілий, вже без пакета в руках, та теж переходить дорогу. О 13 год. 15 хв. чоловік в темному одязі, капюшоні та світлій шапці, в якому свідок та потерпілий упізнали ОСОБА_6 , був зафіксований відеокамерою в підземному переході, в руках він тримав мобільний телефон.

Досліджені відеозаписи повністю спростовують твердження обвинуваченого про те, що він телефон придбав у невідомого чоловіка в районі «Танку», адже він був зафіксований зі схожим телефоном, в підземному переході на перехресті з вулицею Музичною в м. Чернігові. При цьому, свідок ОСОБА_11 пояснював, що ОСОБА_6 завжди користувався недорогими кнопковими телефонами. Телефон, зафіксований на відеозаписах не можна назвати кнопковим, адже сенсорні телефони значно відрізняються за формою та розміром від звичайних кнопкових телефонів. Близько 16 години обвинувачений ОСОБА_6 вже прийшов до свідка ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_10 під час допиту підтвердив, що на прохання ОСОБА_11 , з яким він товаришував, робив кілька грошових транзакцій десь рік тому, але де саме він це робив точно сказати не зміг. Вказав на те, що всі виписки зі своєї картки надав слідчому, відображені там відомості відповідають дійсності.

Скріншоти з мобільного телефону ОСОБА_11 підтверджують його свідчення про те, що ОСОБА_10 не був у квартирі свідка, а грошові перекази робив з віддаленого місця від квартири ОСОБА_11 . У той час як є обвинувачений вказував, що свідок ОСОБА_13 перебував у квартирі ОСОБА_12 . Все спілкування щодо необхідності зробити перекази грошових коштів та повідомлення про те, що гроші були переведено з однієї картки на іншу, відбувалось в мобільному додатку. У разі, коли б свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_10 перебували в одній квартирі, такої необхідності не виникло б, особи спілкувались би між собою, а не за допомогою мобільних месенджерів.

Аналіз показань потерпілого та свідків вказує на те, що вони є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, а також з іншими дослідженими судом доказами, а тому відсутні об`єктивні підстав їм не довіряти, тим більше з урахуванням того, що версія обвинуваченого суперечить всім наявним у матеріалах справи доказам та показанням потерпілого.

Твердження обвинуваченого про те, що у нього ніколи не було карти Універсал Банку, спростовується протоколом огляду речей від 11 травня 2021 року та ілюстрованою таблицею до нього, де предметом огляду була банківська картка monobank/Universal Bank, яка була видана ОСОБА_6 працівникам поліції разом з курткою темного кольору.

Той факт, що потерпілий не звертався за медичною допомогою до лікаря не спростовує правильність кваліфікації дій обвинуваченого як грабежу.

Грабіж є різновидом викрадення, вирізняючись з-поміж інших видів викрадення тим, що грабіжник не приховує свого наміру протиправно вилучити майно в потерпілого. Грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, не вимагає підтвердження медичними документами наявності завдання ударів, побоїв. У більшості випадків грабежу метою застосування насильства є вилучення майна.

Потерпілий ОСОБА_9 під присягою та будучи попередженим про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань, підтвердив, що йому не очікувано завдав удару кулаком в голову обвинувачений ОСОБА_6 , від якого він ударився головою об колону та упав. Потерпілий в лікарню не звертався та побоїв не знімав, що не виключає правильності кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 186 КК України.

Критика обвинуваченим відеозаписів з камер відео спостереження, на яких не видно його обличчя та інших індивідуальних особливостей, не виправдовує його в інкримінованих кримінальних правопорушеннях.

Показання потерпілого про обставини його пограбування, записи з камер відео спостереження, на яких видно, як особа за статурою та зростом схожа на обвинуваченого, виходить з того місця, де було здійснене пограбування потерпілого з сенсорним мобільним телефоном в руці, показання покійного свідка ОСОБА_11 про те, що обвинувачений у день пограбування потерпілого був одягнений саме в такий одяг, як чоловік на відеозапису, приніс йому сенсорний мобільний телефон, такий як був викрадений у потерпілого, більш того через мобільний додаток з телефону робив декілька грошових транзакцій з картки потерпілого на картку свою та свідка ОСОБА_10 , який в свою чергу переказав кошти на картку обвинуваченого, виявлення та вилучення мобільного телефону у обвинуваченого працівниками поліції, поза розумним сумнівом доводять причетність саме ОСОБА_6 до пограбування потерпілого та викрадення його грошей з картки за допомогою свідків.

Усі заперечення проти обвинувачення ретельно перевірені районним судом та спростовані наведеними у вироку доказами.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , місцевий суд дотримався Загальної частини та в межах Особливої частини кримінального закону, враховуючи Постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахував дані про особу обвинуваченого, його вік, те, що за місцем проживання він негативних характеристик не має, позитивно характеризується за місцем роботи в Чернігівському слідчому ізоляторі, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має на утриманні одну неповнолітню дитину, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким та вчинене із застуванням насильства до потерпілого, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, і як наслідок призначив ОСОБА_6 основне покарання в межах санкції ч. 2 ст.186 КК України 5 роки позбавлення волі, що наближене до мінімальної межі, передбаченої санкцією статті та є необхідним і достатнім для виправлення та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Наявність у обвинуваченого матері та цивільної дружини, які є інвалідами третьої групи, а також неповнолітньої дитини не дають суду підстав для призначення ОСОБА_6 менш суворого покарання, оскільки відповідно довідки з місця проживання обвинувачений з 10 вересня 2021 року з родиною не проживав та перебував у розшуку як безвісно відсутній, до затримання не працював, отже родина жодним чином не могла перебувати на його утриманні, як він про це стверджує в апеляційній скарзі, відповідно і допомоги він не надавав. В той же час, дружина та матір отримують пенсію, третя група інвалідності не перешкоджає влаштуватись на роботу, а відомості про те, що жінки потребують постійного стороннього догляду, у матеріалах справи відсутні.

Те, що ОСОБА_6 страждає рядом захворювань, не перешкодило йому вчинити кримінальні правопорушення та не є пом`якшуючою обставиною, наявні у нього захворювання не перешкоджають його триманню під вартою, тим більше, що відповідно до довідки зі слідчого ізолятору, обвинувачений отримує належне та необхідне лікування.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 серпня 2022 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а для засудженого, який перебуває під вартою, в той же строк, з дня вручення копії ухвали суду.

СУДДІ:

ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16