Справа № 754/6904/22
Провадження № 11-кп/824/3479/2022 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_1
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 26 серпня 2022 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 26 серпня 2022 року продовжено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб до 24 жовтня 2022 року (включно).

Таке рішення, суд мотивував тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного, тяжкого злочину, є особою без визначеного роду занять, без постійного джерела доходів, та опинившись на волі зможе ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, та його належну поведінку, попередити вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції захисник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 26 серпня 2022 року та постановити нову, якою застосувати більш м`який запобіжний захід стосовного обвинуваченого ОСОБА_7 .

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та прийнятою із недотриманням норм кримінального процесуального законодавства України.

Сторона захисту звертає увагу, що жодних доказів на підтвердження вказаних ризиків, наведених в оскаржуваній ухвалі, не надано. Обвинувачений на обліках у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, задовільно характеризується, має місце проживання на території України. Тому, на переконання апелянта, є доведена можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Захисник наголошує, що суд безпідставно дійшов висновку, що обвинувачений може негативно впливати на слідство, шляхом підробки документів і речей, які мають значення для досудового розслідування та може впливати на свідків. Крім того, ухвала суду першої інстанції не містить обставин, що дають підстави підозрювати обвинуваченого у вчиненні злочину, та даних, що дають підстави вважати, що ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді, незаконними засобами впливатиме на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином.

Також зазначає, що судом першої інстанції при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу, не повною мірою враховано всі обставини справи, зроблено лише посилання на тяжкість вчиненого злочину, що є неприпустимим. Більш м'який запобіжний захід забезпечить та буде сприяти належній процесуальній поведінці обвинуваченого. Окрім того, судом не враховано, що необхідність проведення ряду слідчих дій, завершення яких до закінчення дії ухвали про обрання запобіжного заходу можливе шляхом тримання під домашнім арештом.

Звертає увагу, що за матеріалами провадження обвинувачений співпрацює зі слідством, дає пояснення про обставини вчиненого кримінального правопорушення, відомостей про те, що обвинувачений порушував процесуальну поведінку клопотання не містить та прокурором в суді не наведено, не навів прокурор і обґрунтованих тверджень про спроби або поведінку обвинуваченого, спрямовану на знищення речових доказів чи впливу на інших осіб причетних до вчинення злочину або свідків.

Зауважує, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, має сина, який також живе в м. Києві, тобто має стійкі соціальні зв`язки. Наведені чинники є вагомим стимулом для належної процесуальної поведінки обвинуваченого, зважаючи на положення ч.1 ст.194 КПК України.

Вважає, що суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку про доцільність продовження застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що буде необхідним та достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та буде відповідати загальним принципам закріпленим в ч.3 ст. 5 Конвенції, з огляду на факти відсутності передбачених ризиків та наявні соціальні зв`язки в обвинуваченого.

Стверджує, що прокурор в суді не навів достатніх підстав та не обґрунтував доцільність продовження застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та не довів, що обрання щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, буде недостатнім для запобігання неналежної процесуальної поведінки та ризиків, визначених в клопотанні.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити,

пояснення прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ч. 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 26 серпня 2022 року у кримінальному провадженні № 0001327 від 30 червня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 24 жовтня 2022 року (включно).

Постановлене рішення суд мотивував тим, що сукупність матеріалів провадження дають підстави вважати, що на час розгляду питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою істотно не зменшились і не відпали ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме ризики переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідка у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого щодо нього слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Судом першої інстанції при вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою також було розглянуто клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт та встановлено відсутність підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Розмір застави при постановленні ухвали про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначався, з огляду на положення ч. 4 ст. 183 КПК України.

З рішенням суду першої інстанції колегія суддів погоджується зважаючи на наступне.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 6 та ч. 7 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, повно та об`єктивно досліджено всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу.

Враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке, у відповідності до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких, за який, у разі доведення винуватості, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, а також дані про особу обвинуваченого, зокрема які вказують на те, що обвинувачений є особою без визначеного роду занять, без постійного джерела доходів, можливість обвинуваченого впливати на потерпілого, свідків, переховуватись від суду, можливість вчинити інше кримінальне правопорушення або іншим чином перешкоджати розгляду кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Стосовно доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого про те, що прокурором при вирішенні питання про продовження застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не було доведено наявності ризиків, зазначених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів звертає увагу, що, матеріалами провадження підтверджується, що прокурором було подано до суду клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 з викладом обставин та доказів, що доводять наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і які не були спростовані стороною захисту.

Колегія суддів акцентує захиснику обвинуваченого на тому, що твердження про відсутність існування в обвинуваченого ОСОБА_7 ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з наявністю в нього постійного місця проживання та стійких соціальних зв`язків, має бути підтверджене належними та допустимими засобами доказування. Матеріали провадження, так само як і апеляційна скарга відповідних доказів не містять, а тому самі лише твердження не можуть бути взяті колегією суддів до уваги.

Щодо аргументів захисника ОСОБА_6 про те, що прокурор не довів неможливість запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні про продовження строку тримання під вартою, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, колегія суддів зазначає, що прокурором у клопотанні про продовження запобіжного заходу наведений перелік ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які, в свою чергу, надали достатні підстави для суду першої інстанції вважати, що застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для їх запобігання.

У ході розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, колегією суддів, згідно пояснень сторони захисту, також було встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_7 вкотре було продовжено строк тримання під вартою.

Відтак, колегія суддів констатує, що на день апеляційного розгляду, оскарження предмету апеляційного перегляду, а саме - ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 26 серпня 2022 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 втратило свою актуальність.

Що стосується заявлених стороною захисту вимог апеляційної скарги про необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу (домашнього арешту), який, на думку захисника ОСОБА_6 , може запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні прокурора, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що судом першої інстанції на підставі матеріалів провадження було надано повну, всебічну та об`єктивну оцінку всім ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та, з урахуванням обставин, які характеризують особу обвинуваченого, в тому числі тих, на які посилалась сторона захисту, встановлено, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого. З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_6 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 176-178, 183, 194, 404, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 26 серпня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3