УХВАЛА

27 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 532/2769/21

провадження № 51-4121ск22

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 05 липня 2022 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 19 жовтня 2022 року стосовно нього,

встановив:

Вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 05 липня 2022 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. п. 1, 4 ч. 2 ст. 115 КК, та призначено йому покарання у виді довічного позбавлення волі.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 19 жовтня2022 року апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 05 липня 2022 року- без зміни.

Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала

Засуджений звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій порушує питання про скасування вказаних судових рішень.

Мотиви Верховного Суду

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга, зокрема, має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.

Водночас слід ураховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як видно з поданої касаційної скарги, засуджений, зазначаючи про незаконність судових рішень, заперечує правильність установлення фактичних обставин кримінального провадження (ст. 411 КПК), вказує на неповноту судового розгляду (ст. 410 КПК), що в силу статей 433, 438 КПК не може бути предметом касаційного розгляду та виходить за межі перегляду суду касаційної інстанції.

Усупереч наведеним положенням закону, засуджений у касаційній скарзі не навів обґрунтування незаконності вказаних судових рішень, як він мав зробити відповідно до статей 412 та 413 КПК. Посилаючись на незаконність вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду, засуджений не навів положень кримінального процесуального закону, порушених судами, а також обґрунтування того, у чому конкретно полягають такі порушення із урахуванням вимог статей 370, 404 і 419 КПК та п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 115 КК у їх взаємозв`язку. Також у касаційній скарзі не зазначено, як ці порушення вплинули на законність та обґрунтованість судових рішень, і чому їх слід відносити до підстав для скасування касаційним судом вказаних судових рішень.

Крім того, засуджений не зазначив, чи заявляла сторона захисту в суді апеляційної інстанції клопотання, яких усупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПК апеляційний суд безпідставно не задовольнив та у дослідженні яких обставин, установлених під час кримінального провадження і досліджених судом першої інстанції, не повністю або з порушеннями (у чому полягає неповнота і порушення) відмовив. Також засуджений не вказав, яких конкретно доводів, наведених в апеляційній скарзі сторони захисту, усупереч ст. 419 цього Кодексу, апеляційний суд узагалі не дослідив, не перевірив та не оцінив, унаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Крім того, усупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК вимоги засудженого викладені в касаційній скарзі, не відповідають змісту ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. Зокрема, цією нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Однак, з касаційної скарги не вбачається, яке рішення має ухвалити касаційний суд за результатами розгляду стосовно вироку та ухвали апеляційного суду, що позбавляє можливості належно визначитись з предметом оскарження.

Таким чином, допущені порушення перешкоджають суду касаційної інстанції вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити її без руху та встановити строк, необхідний для усунення допущених недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Залишити без руху касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 05 липня 2022 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 19 жовтня 2022 року стосовно нього, та встановити строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали.

У разі не усунення недоліків касаційної скарги в установлений строк, вона буде повернута.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3