Справа № 365/543/22
Номер провадження: 1-кп/365/44/22
В И Р О К

Іменем України

30 грудня 2022 року смт Згурівка

Згурівський районний суду Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі засідань суду № 2 кримінальне провадження № 0000803 від 29.10.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград (Кропивницький), українець, громадянина України, не одруженого, з вищою освітою, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, старшого стрільця 1 відділення кулеметного взводу військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою дислокації військової частини НОМЕР_1 : АДРЕСА_2 , ветерана війни учасника бойових дій (АТО), раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акту, обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, обіймаючи посаду старшого стрільця 1 відділення кулеметного взводу військової частини НОМЕР_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, у порушення вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 11, 16, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.ст. 1, 2, 3, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 09.09.2022 після залишення медичного закладу, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та до 21.09.2022 проводив час на власний розсуд не пов`язуючи його з проходженням військової служби перебуваючи у містах: Біла Церква, Ірпінь, Буча, Київ та не вживаючи жодних заходів для повернення до місця служби, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього. Після чого самостійно прибув до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 5 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

20 грудня 2022 року між прокурором та обвинуваченим за участю захисника укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_4 , діючи добровільно, ініціював укладення даної угоди і, щиро каючись, беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення відповідно до обставин і правової кваліфікації, які викладені в даній угоді та у врученій йому підозрі у вчиненні кримінального правопорушення. Приймаючи до уваги обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме беззаперечне визнання ним своєї вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, відсутність обставин, що обтяжують покарання, враховуючи, що кримінальне правопорушення не є корупційним, наявний суспільний інтерес у забезпеченні швидкого судового провадження щодо ОСОБА_4 та з урахуванням тяжкості злочину, особи винного, можливості призначення іншого більш м`якого покарання виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення, сторони погодили покарання за ч. 5 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу у розмірі 3000 (три тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень.

Угода про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру.

Угода досягнута між сторонами після направлення обвинувального акта до суду та надана суду під час підготовчого судового засідання.

В статті 472 КПК України визначені основні вимоги до змісту угоди про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Прокурор просив затвердити угоду на визначених умовах, зазначив, що угода укладена добровільно, надав матеріали, що характеризують особу обвинуваченого. Додатково зазначив, що ОСОБА_4 є учасником АТО, під час служби беззастережно виконував розпорядження своїх командирів, має навички у військовій справі та бойовий досвід, у 2014-2015 роках воював під м. Дебальцеве, з початком війни добровільно став на захист держави, самостійно повернувся у військову частину та активно сприяв розкриттю злочину, а тому вважає, що недоцільним є позбавлення волі ОСОБА_4 за вчинений ним злочин, просив застосувати ст. 69 КК України та призначити покарання, узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні просили затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену міру покарання, при цьому ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за викладених в обвинувальному акті та угоді обставин. Додатково пояснив, що загинув його побратим, який був сиротою та був йому як брат. Він усвідомлював, що має повернутися у військову частину, знав що вчиняє протиправно, але оскільки не було кому хоронити побратима, він вирішив організувати поховання. Він дуже важко психологічно переніс смерть побратима. Вважає, що він може принести користь для захисту держави, оскільки має бойовий досвід, тому просить суд застосувати до нього ст. 69 КК України, затвердити угоду та призначити покарання, узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості. Всі права та наслідки затвердження угоди йому роз`яснені та є зрозумілими.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для провадження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

В силу положень ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Угода у повній мірі відповідає вимогам, передбаченим ст.ст. 469, 472 КПК України.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення і затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обтяжуючих чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Покарання сторонами угоди визначено із дотриманням вимог статей 50, 65-67 КК України та із застосуванням положень ст. 69 КК України із переходом до іншого виду покарання, не зазначеному у санкції статті, що мотивовано наявністю до того підстав.

Обвинувачений ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності притягується вперше, наявні обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінальне правопорушення (злочину) внаслідок збігу тяжких особистих обставин, обставини, що обтяжують покарання відсутні. Обвинувачений ОСОБА_4 за місцем проживання та проходження військової служби характеризується позитивно, за станом здоров`я придатний для військової служби, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є учасником бойових дій.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності захисника: адвоката ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

За реєстром, долученим до обвинувального акта, вбачається, що ОСОБА_4 під час досудового розслідування запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази у провадженні судом не досліджувались та про вирішення їх долі перед судом питання не порушувалось.

Керуючись ст. 314-317, 368, 371-376, 468-476 КПК України,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 20 грудня 2022 про визнання винуватості між прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності захисника: адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу у розмірі 3 000 (три тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Згурівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1