Справа №293/535/22
Провадження №1-кп/293/205/2022
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000495 від 14.03.2022 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комарівка Хорошівського району Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , має на утриманні трьої неповнолітніх дітей, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України

УСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

У громадянина ОСОБА_5 у невстановлений слідством день, час та місці, але не пізніше 14.03.2022, виник злочинний умисел на незаконне придбання вибухових пристроїв.

У подальшому, 14.03.2022 ОСОБА_5 в невстановлений слідством час та місці, усвідомлюючи протиправний характер свого злочинного умислу, незаконно придбав 2 (дві) гранати РГН (ручна граната наступальна) та 2 запали гранат УДЗ до ручної гранати наступальної.

Надалі ОСОБА_5 продовжуючи свої дії, в порушення постанови Верховної Ради України "Про право власності на окремі види майна" від 24.01.1995, також "Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристрої вітчизняного виробника для відстрілу патронів, снаряджених гумовими чи аналогічними за властивостями, метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів", затвердженої наказом МВС №662 від 21.08.1998, та "Положення про дозвільну систему", затвердженої постановою КМУ №576 від 12.10.1992, без передбаченого законом дозволу вибухові пристрої транспортував автомобілем марки "Фольцваген Шаран" з іноземною реєстрацією НОМЕР_1 , рухаючись вулицею Коростенською в смт Черняхів до місця свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Працівниками поліції 14 березня 2022 року на блокпосту в смт Черняхів в автомобілі марки "Фольцваген Шаран" з іноземною реєстрацією НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_5 , виявлено та вилучено з вищевказаного автомобіля 2 (дві) гранати РГН (ручна граната наступальна) та 2 запали УДЗ до ручної гранати наступальної. Згідно висновку комплексної судової вибухо-технічної експертизи вищевказані предмети являються двома корпусами наступальних осколкових ручних гранат РГН та двома підривачами - ударно-дистанційними запалами УДЗ.

Таким чином, ОСОБА_5 інкримінується носіння та придбання бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

II. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно носив та придбав бойові припаси та вибухові пристрої без відповідного дозволу. Водночас вказав, що такі дії вчинив з метою самозахисту та захисту своєї родини під час повномасштабного вторгнення з боку російської федерації на територію України. Щиро розкаявся у вчиненому та просив суворо не карати.

Захисник обвинуваченого у судовому засіданні вказав, що його підзахисний у повній мірі визнає свою вину за фактичних обставин викладених у обвинувальному акті. Зауважив, що вчинене правопорушення його підзахисним не призвело до будь-яких тяжких наслідків, а вибухові пристрої ОСОБА_5 мав намір використовувати, за необхідності, виключно у мірах захисту своєї сім"ї під час повномастабного вторгнення ворогу на територію України. Просив врахувати обставини, що по"якшують покарання його підзахисного такі як шире каяття та активне сприяння розкриттю злочину та при призначення міри покарання застосувати норми статті 69 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор та захисник не оспорюють фактичні обставини провадження, судом установлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суду обставини вчинення злочину, дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

За таких обставин, суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 вчинив протиправні дії, які виразились у носінні та придбанні бойових припасів та вибухових пристроїів без передбаченого законом дозволу, тому ці його дії суд кваліфікує за ч.1 ст. 263 КК України.

ІІІ. Мотиви призначення покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації.

За змістом статей 50, 65 КК України особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, офіційно не працює, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря нарколога і у лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 відповідно до статті 66 КК України суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

При цьому, судом враховується, що щире каяття проявилося в критичній оцінці ним свого діяння шляхом визнання вини, запевнення, що він більше подібного не вчинить.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до статті 67 КК України не встановлено.

З урахуванням наведеного суд вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення нового злочину призначення покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 263 КК України.

Враховуючи викладене, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, не працює офіційно, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, ступінь тяжкості вчиненого злочину та водночас відсутність тяжких наслідків від такого, наявність пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд дійшов висновку про те, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначає покарання із застосуванням норм ст. 75 КК України.

У зв`язку зі звільненням ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, необхідно покласти на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК України.

Важливим є те, що звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням буде сприяти його виправленню, вихованню та соціальній реабілітації та не становитиме "особистий і надмірний тягар для особи".

Саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження нових злочинів.

Водночас суд не убачає підстав для застовування норм ст. 69 КК УКраїни , виходячи з наступного.

Віднповнідно до ч.1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Положення ч. 1 ст. 69 КК України надають повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК України; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи .

Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим (вказана правова позиція викладена у постанові ВС/ККС у справі № 629/2739/18 від 03.02.2021).

Наявні ж обставини, які пом"якшують відповідальність ОСОБА_5 такі як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину жодним чином не впливають на суспільну небезпечність вчиненого діяння та, відповідно, не знижують ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину.

За вказаних підстав суд не знаходить достатньо обгрунтованих підстав для застосування норм ст. 69 КК України при значенні міри покарання ОСОБА_5 .

Цивільний позов у справі не заявлений.

Статтею 124 КПК України визначено порядок стягнення процесуальних витрат у разі ухвалення обвинувального вироку.

Питання щодо скасування арешту майна у кримінальному провадженні підлягає вирішенню відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався та суд не убачає підстав для його обрання.

Керуючись ст. 2,7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. ОСОБА_5 визнати винуватим за ч. 1 ст. 263 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три ) роки.

2. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки.

3. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України, впродовж іспитового строку на ОСОБА_5 покласти наступні обов`язки:

- періодично з"являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

4. Відповідно до вимог ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

5. Скасувати арешт, накладений на майно згідно ухвали Богунського районного суду міста Житомира від 16.03.2022, а саме: мобільний телефон марки "Xiomi", ІМЕН: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , із сім-карткою мобільного оператора ПАТ "Київстар" за номером НОМЕР_4 , мобільний телефон марки "Редмі", синього кольору, відеореєстратор марки "Глобекс", серійний номер якого " НОМЕР_5 ", яке належать ОСОБА_5 та повернути йому як власнику.

6. Речові докази:

- фрагменти двох корпусів гранат РГН та двох підривачів, які передані на зберігання до Житомирського РУП ГУНП в Житомирскій області на підставі квитанції № 318 від 20.04.2022 - знищити;

- мобільний телефон марки "Xiomi" , ІМЕН : НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , із сім-карткою мобільного оператора ПАТ "Київстар" за номером НОМЕР_4 , мобільний телефон марки "Редмі", синього кольору, відеореєстратор марки "Глобекс", серійний номер якого " НОМЕР_5 " - повернути ОСОБА_5 як власнику;

- автомобіль марки "Фольцваген Шаран" з іноземною реєстрацією НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_5 залишити йому як власнику.

7. Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати по справі на проведення судової вибухо-технічної експертизи у розмірі 2059,44 (дві тисячі п"ятдесят дев"ять гривень сорок чотири копійки) грн.

8. До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирати.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1