пр. № 1-кп/759/1621/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2022 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні кримінальне провадження № 0002075 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Воровського Близнюківського р-ну Харківської обл., громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , з 20.01.2020 проходить військову службу за контрактом в Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно з вимогами ст. 68 Конституції України ОСОБА_3 зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України.

Відповідно до ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов`язки громадянина, правовий режим власності, засади цивільно-правової відповідальності, діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них.

Відповідно до вимог п.п. 2, 5-1, 16-18 постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» (далі - постанова КМУ від 08.05.1993 № 340), особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Посвідченням водія, виданим вперше, є документ, що підтверджує право його власника на керування транспортним засобом, отриманий після проходження особою, яка раніше не мала посвідчення водія, медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, а також підготовки відповідно до планів і програм та після складення теоретичного і практичного іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС - територіальних сервісних центрах МВС (далі - територіальні сервісні центри МВС).

Посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорій А1, А, В1, В, С1, С, D1 і D видаються особам, які склали в територіальному сервісному центрі МВС теоретичний і практичний іспити.

Згідно з п. п. 1.10, 2.1 постанови Кабінету Міністрів України від 10.05.2001 № 1306 «Про Правила дорожнього руху» (далі - постанова КМУ від 10.05.2001 № 1306) водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії. Вказане посвідчення водій повинен мати при собі та пред`явити його для перевірки на вимогу поліцейського.

Однак, у порушення вищенаведених нормативно-правових актів ОСОБА_3 вчинив кримінальні проступки проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян за наступних обставин.

Так, за невстановлених обставин, але не пізніше 11.10.2022, у ОСОБА_3 виник умисел на підроблення посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорій «А, В», шляхом внесення до нього його зображення та анкетних даних, з метою пред`явлення такого посвідчення при керуванні транспортними засобами такої категорії. З цією метою ОСОБА_3 за невстановлених обставин, але до 11.10.2022 домовився з невстановленою особою, про виготовлення нею на ім`я ОСОБА_3 підробленого посвідчення водія.

Реалізовуючи свій умисел, спрямований на підроблення посвідчення водія, за невстановлених обставин, але не пізніше 11.10.2022, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи, що він у встановленому законом порядку не отримував посвідчення водія, з метою незаконного отримання права керувати транспортними засобами, виконуючи роль пособника надав невстановленій особі, свої персональні дані та власне фотозображення в електронній формі, на підставі яких, невстановлена особа виготовила на ім`я ОСОБА_3 посвідчення водія категорій «А, В» серії НОМЕР_2 від 28.09.2022, яке передала останньому.

Після цього, за невстановлених обставин, але не пізніше 11.10.2022, ОСОБА_3 отримав від невстановленої особи, підроблене посвідчення водія категорій «А, В» серії НОМЕР_2 від 28.09.2022 на власне ім`я, нібито видане ТСЦ № 0541, яке використав за наступних обставин.

Так, 11.10.2022, приблизно о 14 год 00 хв, ОСОБА_3 , під час керування транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ-2193», реєстраційний номер НОМЕР_3 , поблизу будівлі, розташованої за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, 139, зупинений дільничим офіцером поліції Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 на підставі п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1456 «Про затвердження Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», де ОСОБА_3 , у порушення вищенаведених вимог законодавства, діючи умисно, достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 28.09.2022 на його ім`я, у встановленому законом порядку, він не отримував, з метою підтвердження права керування транспортним засобом, надав працівнику поліції вищезазначене підроблене посвідчення водія, тобто використав завідомо підроблений документ, факт підробки якого у подальшому виявлено інспектором патрульної поліції.

Обвинувачений у присутності захисника не оспорював встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності за правилами спрощеного провадження. Судом шляхом дослідження відповідних заяв встановлено, що сторони, які обізнані із своїми правами, правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції.

Враховуючи викладене, суд розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України.

За таких обставин суд вважає вину ОСОБА_3 доведеною повністю, його дії судом кваліфікуються: ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, оскільки він вчинив пособництво у підробленні офіційного докумену, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою його використання підроблювачем; за ч. 4 ст. 358 КК України, оскільки він використав завідомо підроблений документ.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує: ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних проступків, дані про особу винного, який до кримінальній відповідальності притягається вперше.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає: його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують його покарання, судом не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання, в межах санкцій ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу, остаточно визначивши покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 373-376, 381-382 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, за якими призначити йому покарання:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Згідно ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_3 призначити у виді штрафу в розмірі п`ятиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави - 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) гривень 12 коп. витрат за проведення експертизи № СЕ-19/111-22/45282-ДД від 12.12.2022.

Речовий доказ: посвідчення водія серії серії НОМЕР_2 від 28.09.2022 - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

На підставі ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. ст. 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1