УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.11.2022 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши клопотання представника адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна, вилученого під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в рамках кримінального провадження №0000537від 09.08.2022року, а саме: зброї з маркуванням «VB061657», вказуючи на необґрунтованість такого арешту, порушення права власника та невідповідність майна критеріям ст.98 КПК України.

В судовому засіданні представник наполягав на задоволенні клопотання, посилаючись на викладені в ньому доводи.

Слідчий просив розглянути клопотання без його участі, залишивши вирішгення даного питання на розсуд суду та зазначивши, що вилученемайно визнано речовим доказом в рамках даного кримінального провадження досудове розслідування по якому триває.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку представника, приходжу до наступного.

Арешт вказаного у клопотанні майна накладений відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ст.174 ч.2 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю або частково зокрема, слідчим суддею під час досудового розслідування за клопотанням власника майна, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Як встановлено в судовому засіданні, на теперішній час досудове слідство не завершено, вилучене майно визнано речовим доказом, потреба в застосуванні подальшого арешту не відпала.

Посилання представника на необґрунтованість арешту майна та невідповідність критеріям, зазначеним ст.98 КПК України, не може бути підставою для скасування арешту майна, оскільки досудове розслідування триває, вилучене майно визнано речовим доказом та необхідність у подальшому арешті не минула.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АGОSІ" проти Сполученого Королівства" (АGОSІ v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Під час розгляду клопотання, встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

В зв`язку з чим, вважаю, що на теперішній час, підстав для скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 19.09.2022 року в рамках кримінального провадження №0000537, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 174, 309 і 372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала, відповідно до вимог ст.309 КПК України, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1