КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 06 квітня 2023 року апеляційну скаргу прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17 березня 2023 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Горлівка Донецької області, громадянин України, адвокат на підставі свідоцтва № 21/2245 від 14 вересня 2019 року, виданого Радою адвокатів Закарпатської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 368 КК України,

за участю: прокурора захисників підозрюваного ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишено без задоволення та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши у період часу з 23.00 години до 06.00 години наступної доби залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 14 травня 2023 року, покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17 березня 2023 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, із визначенням застави в розмірі 400 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Стверджує, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, для запобігання заявлених у клопотанні ризиків.

На переконання прокурора, за встановлених обставин вчинення кримінального правопорушення сума застави у межах, передбачених положеннями ст. 182 КПК України для особливо тяжких злочинів, не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде стримуючим засобом до непорушення ОСОБА_6 покладених обов`язків.

Зауважує, що враховуючи майновий стан ОСОБА_6 , а також те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, з метою забезпечення виконання покладених на підозрюваного обов`язків, одночасно із застосуванням відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід призначити заставу у розмірі 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Крім того, зазначає, що відносно ОСОБА_6 необхідно застосувати максимальний строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки складність провадження не дозволяє завершити досудове розслідування у коротший строк.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив її задовольнити, пояснення підозрюваного та його захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити без змін ухвалу суду першої інстанції, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Центральним апаратом Державного бюро розслідувань, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 06 жовтня 2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001352, у тому числі за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 368 КК України.

16 березня 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у пособництві в проханні службовою особою, яка займає відповідальне становище, надати неправомірну вигоду для себе та третьої особи за вчинення в інтересах особи, яка надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, предметом якого була неправомірна вигода в особливо великому розмірі, та пособництві в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вчинення в інтересах особи, яка надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, предметом якого була неправомірна вигода в особливо великому розмірі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 368 КПК України.

17 березня 2023 року прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, з визначенням застави у розмірі 400 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 073 600 гривень.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17 березня 2023 року клопотання прокурора залишено без задоволення та застосовано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що додані до клопотання докази містять дані щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та частково підтверджують наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, при цьому підстави для застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутні.

Таке рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним, обґрунтованим і вмотивованим, з огляду на наступне.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У рішенні у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (§ 80). У рішенні у справі «Хайредінов проти України» від 14 жовтня 2010 року вказаний суд, зокрема, дійшов висновку, що національні суди порушили пункт 1 статті 5 Конвенції, оскільки при ухваленні рішень не було розглянуто можливості застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою (§ 29, § 31).

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені у клопотанні прокурора підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисників, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні прокурора підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого статтею 183 КПК України.

Частиною 5 статті 132 КПК України визначено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри у даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу.

Так, оцінюючи доводи та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні прокурора дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 368 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати останнього у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Крім того, з матеріалів судового провадження вбачається, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які оцінено слідчим суддею в межах КПК України, наданих на даній стадії кримінального провадження.

Разом з тим, як уважає колегія суддів, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення клопотання прокурора про застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти встановленим під час розгляду ризикам, не спростовують такий висновок слідчого судді і доводи викладенні в апеляційній скарзі прокурора, у зв`язку з чим відносно підозрюваного цілком можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, і саме такий запобіжний захід, у даному випадку буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, та запобігання встановленим ризикам.

З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод суду належало з`ясувати чи тримання підозрюваного під вартою до судового розгляду справи є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що, як вважає колегія суддів, було правильно зроблено слідчим суддею.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, з матеріалів судового провадженні не вбачається.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 181, 194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , характеризуючих даних про його особу в їх сукупності, застосував запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, навіть з урахуванням усіх доводів викладених в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 176 - 178, 181, 194, 196, 309, 376, 403, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17 березня 2023 року, якою клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишено без задоволення та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, строком до 14 травня 2023 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 757/10464/23-к Справа №11-сс/824/2276/2023 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції - ОСОБА_9 Доповідач: ОСОБА_1