Справа № 645/141/23
Провадження № 1-кп/645/28/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 р. м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000988, за обвинуваченям ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

Ухвалою суду від 18 січня 2023 року по вказаному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні відносно обвинуваченого було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем фактичного проживання, без застосування електронних засобів контролю - на строк шістдесят днів, тобто до 18 березня 2023 року.

Прокурором в судовому засіданні було заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю строком на 60 діб відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зазначила, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки останній усвідомлюючи реальну можливість та побоюючись отримати значний термін покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та змінити своє фактичне місце проживання. ОСОБА_5 може залишити незаконно впливати на свідків, потерпілого, оскільки обвинуваченому під час досудового розслідування в рамках чинного законодавства надано копії відповідних процесуальних документів, в яких містяться дані свідків та потерпілих, тому імовірна можливість, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний зможе впливати на вказаних учасників кримінального провадження. Також ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки офіційно не працевлаштований, вчинив неодноразові кримінальні правопорушення у період іспитового строку.

Обвинувачений та захисник заперечували проти заявленого копотання, посилаючись на його необгрунтованість та відсутність існування ризиків зазначених прокурором.

Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового засідання щодо заявленого клопотання, приходить до наступного.

Як зазначено у ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення у КПК України передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, домашній арешт (статті 131, 176, 183 КПК України).

Згідно з вимогами ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 333 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практикою Європейського суду з прав людини закріплено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загально-суспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, який, крім іншого, у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, може вдатися до відповідних дій, але обраний вид запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з низкою додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, стануть ефективним запобіжником процесуальних порушень з боку обвинуваченого.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілих слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, потерпілими у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Бекчиєв проти Молдови» зазначив, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вони маловірогідні і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що остання з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину може вдатися до відповідних дій.

Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, що передбачені ч.1 ст.177 КПК Украйни, але запобігання цим ризикам, шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово, згідно чинного КПК України є можливим та ефективним, оскільки ризик впливу на свідків, переховування від органів досудового розслідування можливо запобігти покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Таким чином, під час вирішення питання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які є підставою для застосування запобіжного заходу, а також приймає до уваги, що відповідно до обвинувального акта ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України. Дані злочини є тяжким, санкція закону передбачає покарання за їх вчинення від 5 до 8 років позбавлення волі. Характер та фактичні обставини вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_5 кримінального правопорушення, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, у зв`язку із чим суд приходить до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів на даній стадії судового розгляду неможливе.

Зважаючи на вказані обставини, враховуючи, що на теперішній час кримінальне провадження знаходиться в суді на стадії судового розгляду, а саме встановлений обсяг доказів, які будуть досліджуватися та порядок їх дослідження, суд вважає, що існують ризики того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілих, іншим чином перешкоджати кримінальном провадженню, а також переховуватись від суду, в зв`язку з чим, суд вважає доведеним існування ризиків, які слугували підставою для продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді цілодобового домашнього арешту.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту без застосування елекстронних засобів контролю за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 з покладенням на нього обов`язків, передбачених у ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 194, 196, 199, 314, 309, 372, 395 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 на строк шістдесят діб, тобто до 03 травня 2023 року, без застосування електронних засобів контролю.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не залишати місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово без дозволу суду;

3) не виїзжати за межі населеного пункту, в якому він проживає за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу суду;

4) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Виконання ухвали суду доручити ВП №2 Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області, контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 ..

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів, а обвинуваченим в той же термін з моменту вручення їм копії ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Cуддя ОСОБА_1